РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.03.2020Справа № 910/502/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР»

до Міністерства оборони України

про стягнення 933789,21 грн.,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР» до Міністерства оборони України про стягнення 933789,21 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не розрахувався за надані позивачем у грудні 2019 року послуги.

Суд своєю ухвалою від 23.01.2020 відкрив провадження у справі № 910/502/20, постановив розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у поданому суду відзиві позовні вимоги відхилив у повному обсязі, зазначивши, що позивачем поставлено продукти харчування, а представниками замовника отримано цей товар. Проте поставлені продукти харчування становлять суму, яка не входить в загальну суму договору та виходить поза межі суми договору.

У відповіді на відзив позивач вказав на те, що відповідач мав висувати заперечення щодо постачання товару у момент його замовлення або прийняття від позивача, а прийнявши обумовлений сторонами у договорі товар, підписавши первинні бухгалтерські документи, які підтверджують перехід права власності на товар, у відповідача виникло грошове зобов`язання з його оплати.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

29.12.2018 товариство з обмеженою відповідальністю «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР» (виконавець) та Міністерство оборони України (виконавець) уклали договір № 286/2/18/180 про закупівлю продуктів харчування та сушених продуктів різних (15890000-3) (продукти харчування (каталог продуктів харчування) за каталогом продуктів харчування для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2019 рік) (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору постачальник зобов`язується у 2019 році здійснити постачання Міністерству оборони України (далі - замовник) у зумовлені строки продукти харчування та сушені продукти різні (15890000-3) (продукти харчування(каталог продуктів харчування) за каталогом продуктів харчування для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2019 рік), а замовник прийняти та оплатити вказаний товар відповідно до умов договору та замовлення, у строки та за цінами згідно з положеннями цього договору (п. 1.1, п. 6.1, п. 8.1.1 Договору).

Згідно з п. 1.4 Договору кількість, асортимент та строки постачання продуктів харчування визначаються представником замовника заявкою відповідно до каталогу продуктів харчування (травень 2018) (Каталог), затвердженого Міністром оборони України 11.05.2018 (додаток № 14.1 до Договору).

У пункті 1.6 Договору (в редакції додаткової угоди № 5 від 02.12.2019 до Договору) сторони погодили, що ціна, кількість та строки постачання продуктів харчування за каталогом зазначаються у специфікації договору. Постачання повинно здійснюватися з 01.01.2019 до 31.12.2019. Ціна договору становить 371932392,96 грн. (п. 1.6, п. 5.1 Договору).

Згідно з п. 4.4 Договору приймання продуктів харчування за кількістю та якістю оформляється актом приймання-передачі (додаток № 14.3), який складає представник замовника на кожне постачання товару після закінчення його приймання в трьох примірниках: перший примірник - замовнику, другий - представнику замовника, третій - постачальнику. Належним чином оформлені документи: акт приймання, видаткова накладна постачальника та повідомлення-підтвердження (додаток № 14.4 до Договору), відповідно до наказу Міністерства оборони України від 31.12.2016 №757, є підтвердженням приймання товару.

Відповідно до п. 6.1 Договору розрахунки за фактично поставлені товари проводяться відповідачем безготівковим розрахунком протягом 30 календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунки Міністерства за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунка-фактури на відвантажений товар, підписаного керівником та головним бухгалтером підприємства чи уповноваженою особою представника постачальника.

До рахунків-фактур постачальник надає замовнику акт приймання, видаткову накладну постачальника та повідомлення-підтвердження, яке заповняється представником замовника (п. 6.2 Договору).

У грудні 2019 року відповідач надавав позивачу заявки на постачання продуктів харчування за Договором.

Згідно з заявками відповідача позивач у грудні 2019 року поставив відповідачу товар на загальну суму 933789,21 грн. Факт поставки товару позивачем у цей період підтверджується актами приймання-передачі, видатковими накладними та повідомленнями-підтвердженнями, оформленими відповідно до п. 4.4, п. 6.1 Договору та підписаними з обох сторін (копії знаходяться в матеріалах справи).

Позивач надав відповідачу документи на оплату за надані послуги (реєстри документів на оплату послуг на суму 523022,69 грн. (вхідний реєстраційний номер та дата приймання документів відповідачем - № 18751 від 23.12.2019) та на суму 410766,52 грн. (вхідний реєстраційний номер та дата приймання документів відповідачем - № 89 від 02.04.2020).

Отже наявні документи свідчать про те, що поставка товару у грудні 2019 року мала місце в рамках Договору.

Відповідач жодних доказів на спростування цих обставин суду не надав. Крім того, якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін (ч. 3 ст. 670 ЦК України).

Таким чином відповідач зобов`язаний сплатити за прийнятий у грудні 2019 року товар, який поставлений за Договором.

Відповідач за надані послуги не сплатив.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач не сплатив позивачеві 933789,21 грн. боргу.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 933789,21 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає судовий збір на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР» до Міністерства оборони України.

Стягнути з Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код 00034022) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР» (вул. Маршала Рибалка, 10/8, м. Київ, 04116, код 40887542) 933789,21 грн. боргу, 14006,84 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун