ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020р. Справа № 917/1798/19

Суддя господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Темп-88" (вул. Космічна, б. 21, офіс 802, м. Харків, 61145, )

до Приватного акціонерного товариства "Полтавська птахофабрика" (вул. Фабрична, б. 4, с. Стасі, Диканський район, Полтавська область, 38541, )

про стягнення 516 339,74 грн., з яких 500 004, 00 грн. - передоплата, 500, 00 грн. - 0, 1 % штрафу , 15 835, 74 грн. - проценти за користування чужими коштами,

Сторони у справі явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, їх явка в судове засідання обов"язковою не визнавалась

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Темп-88" (позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 2069 від 15.10.2019р.) до Приватного акціонерного товариства "Полтавська птахофабрика" (відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 516 339 грн. 14 коп., з яких: 500 004, 00 грн. - передоплата, 500,00 грн. - 0,1 % штрафу, 15 835,74 грн. - проценти за користування чужими коштами.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем договірних зобов`язань щодо поставки товару, за який позивач здійснив 100% попередню оплату.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2019р. даний позов був переданий на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.10.2019р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1798/19. Справу постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Судове засідання призначено на 19.11.2019р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.11.2019р. розгляд справи відкладено на 19.12.2019р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.12.2019 р. суд здійснив перехід у справі № 917/1798/19 від спрощеного позовного провадження до розгляду зазначеної справи за правилами загального позовного провадження. Подальший розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, замінено судове засідання з розгляду справи по суті підготовчим засіданням, справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 16.01.2020р., встановлені строки подання сторонами заяв по суті справи.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.01.2019 р. закрито підготовче провадження у справі № 917/1798/19, справу призначено до судового розгляду по суті на 11.02.2020р.

Згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 11.02.2020р. у судовому засіданні з розгляду справи по суті оголошено перерву до 10.03.2020р.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що в текстах ухвал господарського суду Полтавської області від 21.10.2019р., від 19.11.2019р., від 13.12.2019р., від 19.12.2019р., від 09.01.2020р., від 16.01.2019 р., від 04.02.2020р., від 11.02.2020р. та від 03.03.2020р. (у тому числі повні тексти ухвал, в також вступні та резолютивні частини цих ухвал) допущено описку при зазначенні організаційно-правової форми відповідача , а саме зазначено - Публічне акціонерного товариства "Полтавська птахофабрика" замість необхідного - Приватне акціонерного товариства "Полтавська птахофабрика".

Відповідно до ст. 243 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

В зв`язку з викладеним, описка, допущена в ухвалах ухвал господарського суду Полтавської області від 21.10.2019р., від 19.11.2019р., від 16.01.2019 р. (у тому числі повні тексти ухвал, в також вступні та резолютивні частини ухвал) підлягає виправленню.

Від позивача та відповідача надійшли клопотання ( заява вх. № 2781 від 10.03.2020р. та клопотання вх. № 2711 від 05.03.2020р. відповідно) про розгляд справи за відсутності їх представників.

Зазначені клопотання не суперечать вимогам чинного законодавства та задовольняються судом.

Оскільки представники сторін в судове засідання 10.03.2020р. не з`явились, відповідно до ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного тексту рішення.

Відповідач у відзиві на позов (вх. № 13485 від 05.12.2019р.) просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Зокрема, зазначає, що за умовами Договору поставка товару мала бути здійснена за умови направлення позивачем (покупцем) замовлення на поставку товару та отримання відповідного підтвердження від відповідача (постачальника), а також здійснення позивачем 100% попередньої оплати. Позивач здійснив попередню оплату товару, проте, замовлення на товар, як вказує відповідач, не надав. Таким чином, за відсутності замовлення на поставку товару, прострочка поставки товару, на думку відповідача, відсутня. Крім цього, відповідач вважає безпідставним нарахування позивачем штрафу за непоставку товару на суму 500 004,00грн. посилаючись на ненадання позивачем доказів направлення на адресу відповідача замовлення на поставку товару. Також відповідач вважає, що позивач не надав належних доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

В подальшому від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі (вх. № 14084 від 18.12.2019р.), в яких відповідач повідомив, що в процесі судового провадження у даній справі від позивача надійшли заявки на поставки товару на загальну суму 1 327 826,40грн. На виконання зазначених замовлень відповідач поставив товар на загальну суму 1 327 826,40грн., з урахуванням попередньої оплати за Договором № 251 від 15.07.2019р. в розмірі 500 004,00грн., попередньої оплати за Договором № 174 від 23.05.2019р. в розмірі 95 185,44грн. та оплат здійснених по факту поставки товару, на підтвердження чого відповідач надав акт звірки взаємних розрахунків від 17.02.2020р. Нарахування позивачем штрафу за непоставку товару на суму 500 004,00грн., за відсутності ненадання позивачем доказів направлення на адресу відповідача замовлення на поставку товару, відповідач вважає безпідставним.

05.01.2020р. від позивача надійшло клопотання (вх. № 505 від 15.01.2020р.), в якому позивач підтверджує факт поставки товару відповідачем і у зв"язку з цим просить суд закрити провадження у справі № 917/1798/19 в частині стягнення попередньої оплати у розмірі 500 004,00грн.

Позивач у заяві за вх. № 2781 від 10.03.2020р. підтримує подане ним клопотання про закриття провадження у справі № 917/1798/19 в частині стягнення передоплати у розмірі 500 004,00грн., а також підтримує позовні вимоги у частині стягнення штрафу у розмірі 500,00грн. та 15 835,74грн. процентів за користування чужими коштами.

Відповідач у клопотанні за вх. № 2711 від 05.03.2020р. просить суд у задоволенні позову відмовити.

Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2019р. між Приватним акціонерним товариством "Полтавська птахофабрика" (відповідач, за умовами договору - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Темп-88" (позивач, за умовами договору - покупець) укладено Договір поставки № 251 (далі - Договір).

Умовами зазначеного договору сторони узгодили, зокрема, наступне:

- в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцю товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити даний товар (п. 1.1. Договору);

- найменування товару: продукція птахівництва - тушка куряча заморожена. Кількість кожної партії товару, відповідно до кожної окремої видаткової накладної, які є невід`ємною частиною цього Договору. Сторони домовились, що всі накладні, за якими Постачальник поставив Покупцю товар протягом строку дії цього Договору, поширюються всі норми цього Договору, в тому числі відносно умов поставки та оплати продукції, яка поставляється. Якість товару повинна відповідати ДСТУ 3143-95 "Курка патрана" (п.п. 2.1.-2.3. Договору);

- ціна за одиницю та загальна вартість товару визначаються сторонами у відповідності з видатковими накладними на даний товар. Всі видаткові накладні, за якими Постачальником був поставлений товар Покупцю протягом строку дії цього Договору, є невід`ємною частиною цього Договору (п. 3.1. Договору);

- розрахунки за товар здійснюються у розмірі 100 % передоплати, на банківський рахунок Постачальника. Оплата вважається здійсненою на дату надходження грошових коштів на банківський рахунок Постачальника (п. 3.4. Договору);

- термін поставки - протягом 3 робочих днів, з дня внесення 100 % передоплати на банківський рахунок Постачальника (п. 4.3. Договору);

- відпуск товару здійснюється на підставі видаткових накладних. Датою поставки партії товару та датою прийняття партії товару вважається дата видаткової накладної на відпуск товарів Покупцю. Поставка товару здійснюється на умовах ЕХW (Полтавська область, Кременчуцький р-н., с. Соснівка, вул. Панфіловців, буд. 30) відповідно до умов ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року (п. 4.5. Договору);

- у випадку прострочення поставки товару з вини Постачальника в строки визначені в п. 4.3, п. 4.4. цього Договору, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленого товару ( п. 6.2. Договору);

- у випадку прострочення здійснення оплати за товар у строки, зазначені в п. 3.4. цього Договору покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно перерахованих грошових коштів за кожен день прострочення ( п. 6.3. Договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов Договору перерахував в рахунок попередньої оплати за товар 500 004,00грн. згідно платіжних доручень № 1655 від 15.07.2019р. (на суму 500 000,00грн.) та № 1658 від 16.07.2019р. (на суму 4 ,00грн.), що відображено у виписці по рахунку позивача за період з 15.07.2019р. по 15.07.2019р. та з 16.07.2019р. по 16.07.2019р. (а.с. 14,15).

Позивач вказує, що відповідно до умов Договору відповідач мав повністю виконати свій обов`язок з поставки товару у термін протягом 3 робочих днів, з дня внесення 100% передоплати на банківський рахунок Постачальника, тобто у строк до 19.07.2019р.

Відповідач, в свою чергу, зобов`язання щодо поставки товару на загальну суму 500 004,00грн. не виконав.

У зв`язку із невиконанням відповідачем свого зобов`язання щодо поставки товару, позивачем 01.08.2019р. поштовим відправленням з описом вкладення №539 відповідачу направлено претензію з вимогою про повернення передоплати у розмірі 500 004,00грн. протягом трьох банківських днів з дня отримання претензії. Згідно роздруківки пошуку відправлення сервісу ПАТ "Укрпошта" відправлення №539 було вручено відповідачу 08.08.2019р. (а.с. 17-20).

Претензія про повернення передоплати у розмірі 500 004,00грн. залишена відповідачем без відповіді, а грошове зобов"язання без виконання.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 500 004,00грн. попередньої оплати , 500,00 грн. штрафу у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленого товару та 15 835,74грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини поставки та купівлі-продажу.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 6 ст. 265 ГК України визначено, що до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що позивач виконання умов Договору поставки № 251 від 15.07.2019р. перерахував відповідачу згідно платіжних доручень № 1655 від 15.07.2019р. та № 1658 від 16.07.2019р. грошові кошти в якості попередньої оплати за товар у розмірі 500 004,00грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача за період з 15.07.2019р. по 15.07.2019р. та з 16.07.2019р. по 16.07.2019р.

Відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором поставку товару не здійснив.

Відповідно до ст.ст. 526 та 525 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідача виникло зобов"язання по поставці товару за Договором поставки № 251 від 15.07.2019р.

Внаслідок порушення відповідачем умов Договору поставки позивач звернувся з вимогою про повернення попередньої оплати в сумі 500 004,00грн. за непоставлений товар, тим самим відмовився від поставки товару та отримав право вимагати повернення попередньої оплати в порядку ч. 2. ст. 693 ЦК України.

У відзиві на позовну заяву відповідач факт укладення договору та здійснення позивачем попередньої оплати товару на суму 500 004,00 грн. не заперечує. Однак зазначає, що оскільки позивач не здійснював замовлення товару, то поставка товару не здійснювалась.

Суд не погоджується з вказаними твердження відповідача, оскільки вони спростовуються матеріалами справи , зокрема, наступним.

В п. 4.3. Договору сторони визначили, що термін поставки - протягом 3 робочих днів, з дня внесення 100 % передоплати на банківський рахунок Постачальника. Отже, за умовами Договору термін поставки ставиться лише в залежність від дати здійснення 100% попередньої оплати.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що після отримання замовлення постачальник повідомляє покупця про наявність або відсутність замовленого товару. Тобто, дана умова передбачена в Договорі лише з метою з`ясування наявності чи відсутності товару.

Відповідач у додаткових поясненнях по справі (вх. № 14084 від 18.12.2019р.) повідомив, що в процесі судового провадження у даній справі від позивача надійшли заявки на поставку товару на загальну суму 1 327 826,40грн. На виконання зазначених замовлень відповідач поставив товар на загальну суму 1 327 826,40грн., з урахуванням попередньої оплати за Договором № 251 від 15.07.2019р. в розмірі 500 004,00грн., попередньої оплати за Договором 3 174 від 23.05.2019р. в розмірі 95 185,44грн. та оплат здійснених по факту поставки товару.

Позивач у своєму клопотанні за вх. № 505 від 15.01.2020р. підтвердив факт поставки відповідачем товару на загальну суму 801 008,25грн. та просить суд закрити провадження у справі № 917/1798/19 в частині стягнення попередньої оплати у розмірі 500 004,00грн.

Факт поставки товару на суму попередньої оплати в розмірі 500 004,00грн. підтверджується видатковими накладними № 6974 від 26.11.2019р. на суму 239 241,51грн., № 7098 від 29.11.2019р. на суму 288 777,60грн., № 7099 від 30.11.2019р. на суму 272 989,14грн. (а.с. 121,122), а також актом звірення взаємних розрахунків від 17.12.2019р., підписаним представниками сторін та скріпленим їх печатками (а.с. 97).

Вказана обставина є підставою для закриття провадження у справі в частині стягнення суми попередньої оплати у розмірі 500 004,00грн., згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 6.2. Договору у випадку прострочення поставки товару з вини Постачальника в строки, визначені в п. 4.3, п. 4.4. цього Договору, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленого товару.

Позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача 500,00 грн. штрафу у розмірі 0,1 % від суми непоставленого товару.

Суд встановив, що дії відповідача є порушенням умов Договору поставки № 251 від 15.07.2019р., що є підставою для застосування відповідальності (нарахування штрафу) відповідно до п. 6.2. Договору. Заявлений до стягнення розмір штрафу відповідає вимогам ЦК України, ГК України та умовам Договору, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 15 835,74грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, обрахованих виходячи з облікової ставки НБУ 17% (розрахунок - а.с. 21). В обґрунтування позовних вимог в цій частині позивач посилається на приписи ст. 536 ЦК України та ч.1 ст.1048 ЦК України.

Суд відмовляє у задоволенні позову у цій частині, оскільки ст. 1048 ЦК України регулює взаємовідносини сторін за договором позики, а отже не може бути застосована до правовідносин за Договором поставки №251від 15.07.2019р.

Також суд зауважує, що за приписами ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Проаналізувавши Договір поставки № 251 від 17.07.2019р. суд встановив, що умовами зазначеного Договору сторонами не встановлювався розмір процентів за користування чужими грошовими, а отже застосування позивачем процентної ставки в розмірі 17 % є безпідставним.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 500 004,00 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 500,00грн. штрафу обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню. В іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

Позивач в тексті позовної заяви зазначив, що орієнтована сума судових витрат становить 22 746,00грн., що складаються з :

- витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00грн.

- судового збору в сумі 7 746,00грн.;

До закінчення судових дебатів у справі позивач подав заяву про намір стягненння витрат на правничу допомогу (вх. № 13557 від 09.12.2019р.), в якій зазначив, що всі докази на підтвердження розміру витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу будуть ним надані суду протягом п`яти днів з моменту винесення рішення у справі.

Відповідно до приписів ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява позивача про надання суду доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів з моменту винесення рішення у справі не суперечить вимогам чинного процесуального законодавства та задовольняється судом.

При зверненні до суду з позовом позивач за платіжним дорученням № 1750 від 03.10.2019р. сплатив судовий збір в сумі 7 746,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також враховуючи, що спір доведено до суду з вини відповідача, поставку товару відповідач здійснив після звернення позивача до суду, а тому витрати по сплаті судового збору в частині стягнення суми попередньої оплати в розмірі 500 004,00грн., що становить 7 500,94грн., відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на відповідача.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового в сумі 7 508,44грн.

Керуючись ст.ст. 129, 231 (п. 2 ч. 1), 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавська птахофабрика" (вул.Фабрична, б. 4, с.Стасі, Диканський район, Полтавська область, 38541, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Темп-88" (вул. Космічна, б. 21, офіс 802, м. Харків, 61145, ) 500,00грн. штрафу та 7 508,44грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Закрити провадження в частині стягнення суми попередньої оплати в розмірі 500 004,00грн.

4. В іншій частині - у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 30.03.2020 р.

Суддя О.О. Ореховська