РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.03.2020Справа № 910/678/20
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", Київська область, Бориспільський район, с. Гора

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Буковина", м. Київ

про стягнення 64 208,22 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Буковина" (відповідач) суми основної заборгованості в розмірі 61 158,24 грн, нарахованої за період з листопада по грудень 2019 року, суми пені в розмірі 2 761,96 грн та суми 3% річних в розмірі 288,02 грн, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов укладеної між сторонами Угоди про розміщення (базування) повітряного судна №02.1-14/1-13 від 19.07.2018 року в частині розрахунку за надані позивачем послуги.

Згідно з п. 2 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04116, м. Київ, вул. Шулявська, будинок 7, направлялась ухвала суду від 22.01.2020 року.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №456 отримав ухвалу суду від 22.01.2020 про відкриття провадження у справі 27.01.2020.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, з урахуванням викладених норм та дати отримання ухвали суду відповідачем, строк для подачі останнім відзиву на позовну заяву встановлено судом до 11.02.2020 року (включно).

Відповідач правом на подання до суду відзиву не скористався.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву до суду не подав, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

19.02.2020 року позивачем подано до суду заяву про зміну предмету позову, відповідно до якого ним збільшено суму позовних вимог та до стягнення заявлено суму основної заборгованості в розмірі 88 339,68 грн, нарахованої за період з листопада 2019 року по січень 2020 року, суми пені в розмірі 4 927,01 грн, суми 3% річних в розмірі 548,70 грн та суми інфляційних втрат в розмірі 81,43 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. (ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги подану позивачем заяву в межах зазначеного нормою строку, суд приймає до розгляду змінені позовні вимоги.

Відповідач правом на подачу до суду відзиву з урахуванням заяви про зміну предмету позову не скористався (заяву про зміну предмету позову відповідач отримав згідно поштового відправлення №188).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2018 року між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (надалі також - аеропорт) та Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Буковина» (надалі також - перевізник) було укладено Угоду №02.1.-14/1-13 про розміщення (базування) повітряного судна (надалі - Угода), за умовами п. 1.1. якої аеропорт надає, а перевізник отримує та оплачує послуги з розміщення (базування) повітряного судна (надалі - ПС), без закріплення за конкретним номером стоянки.

Розділ 2 Угоди передбачає обов`язки сторін.

Зокрема, перевізник зобов`язаний:

- своєчасно здійснювати оплату згідно з умовами дій угоди, підписувати та повертати акти приймання-здачі виконаних послуг.

- надавати інформацію про базування нового ПС, шляхом направлення офіційного листа на адресу аеропорту, не пізніше ніж за 3 (три) робочі дні до прибуття нового ПС, з наданням в листі наступної інформації, а саме: тип нового ПС з обов`язковим зазначенням бортового номеру; дату фактичного прибуття ПС; копію Сертифікату щодо шуму на місцевості.

Також, вказаним розділом закріплено, що аеропорт зобов`язаний:

- забезпечувати місця для розміщення ПС, протипожежну безпеку ПС, охорону території місця стоянки ПС від знищення та пошкодження

- своєчасно складати, підписувати та направляти перевізнику акти

- аеропорт має право в односторонньому порядку у будь-який час змінити вартість послуг, що зазначені в пункті 3.1. розділу 3 угоди за умови, одо аеропорт повідомить про це перевізника письмово не пізніше, ніж за 15 календарних днів до введення вартості в дію листом, а перевізник зобов`язаний прийняти їх для розрахунків. Сторони домовились, що такий лист вважатиметься невід`ємною частиною угоди. При цьому сторони визнають юридичну чинність такого листа та не здійснюють жодних дій щодо внесення змін до угоди.

Згідно розділу 3 Угоди аеропорт надає перевізнику послуги з розміщення (базування) ПС без закріплення за конкретним номером стоянки. Вартість місця базування повітряного судна за місяць становить 14 157, 00 грн з 01.06.2017 року.

Починаючи 01.07.2018, у разі, якщо ПС знаходилось в межах контрольованої зони аеропорту та не виконало жодного рейсу з ДП МА "Бориспіль" протягом повного календарного місяця до вартості, що зазначена у таблиці для такого конкретного ПС застосовується спеціальна ціна у розмірі 80%.

Перевізник оплачує рахунок-фактуру аеропорту за послати, що були йому надані у період з 01.06.2017 по 31.07.2018 року (включно), протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту його отримання. Оплата здійснюється на поточний рахунок аеропорту, що вказаний в розділі 9 угоди (п. 3.2. Угоди).

Починаючи з 31.07.2018 року, перевізник, до першого числа кожного місяця, здійснює 100%-ву попередню оплату за послуги на поточний рахунок аеропорту, що вказаний в розділі 9 угоди, на кожний наступний місяць надання послуг (п. 3.3. Угоди).

Відповідно до п. 4.1. розділу 4 сторони несуть взаємну відповідальність згідно, діючого законодавства У країни.

Згідно п. 8.1. Угоди вона набуває чинності з моменту її підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2019 року (включно). У випадку, якщо угода підписується сторонами окремо, датою підписання вважається більш пізня дата. Подальше продовження строку дії угоди здійснюється за письмовим погодженням обох сторін. Сторони домовились, що відповідаю до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цієї угоди застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01 червня 2017 року.

Угода припиняє дію у випадку: закінчення строку її дії; порушення перевізником умов взаєморозрахунків за цією угодою. В такому разі угода може бути розірвана з ініціативи аеропорту в односторонньому порядку з дати отримання перевізником офіційного повідомлення. Аеропорт інформує перевізника про розірвання угоди за 20 днів до дати розірвання угоди листом, який буде вважатись невід`ємною частиною угоди та сторони не здійснюють жодних дій щодо внесення поправок до даної угоди. Угода вважається розірваною на 21 день з моменту отримання перевізником офіційного листа щодо розірвання угоди. При цьому сторони визнають юридичну чинність такого листа та не здійснюють жодних дій щодо внесення змін до угоди. (п. 8.2. Угоди).

Закінчення строку дії цієї угоди не звільняє сторони від виконання зобов`язань обумовлених нею та від відповідальності за порушення її умов, що мали місце під час дії угоди. (п. 8.3. Угоди).

Додатковою угодою №1 від 06.12.2019 року до Угоди сторони погодили продовжити термін дії Угоди по 31.12.2020 (включно).

Як зазначає позивач, на умовах п. 3.1. угоди, у листопаді 2019 року - січні 2020 року місце базування надавалось аеропортом для двох повітряних суден перевізника - МD 82, бортовий номер UR-BXM та МD 82, бортовий номер UR -CHX.

Рахунком-фактурою №172/579 від 30.11.2019 року, виставленим позивачем відповідачу, зазначено про послуги на суму 30 579,12 грн за стоянку базування двох літаків у листопаді 2019 року.

Рахунком-фактурою №172/615 від 31.12.2019 року, виставленим позивачем відповідачу, зазначено про послуги на суму 33 976,80 грн за стоянку базування двох літаків у грудні 2019 року.

Рахунком-фактурою №172/38 від 31.01.2020 року, виставленим позивачем відповідачу, зазначено про послуги на суму 27 181,44 грн за стоянку базування двох літаків у січні 2020 року.

Зазначені рахунки-фактури було виставлено і направлено на адресу перевізника засобами електронного зв`язку з доданими до них актами приймання-здачі виконаних послуг від 30.11.2019, 31.12.2019 та 31.01.2020 відповідно.

Як вказує позивач у порушення взятих на себе, на умовах пп. 2.1.1. п. 2.1., п. 3.3. Угоди зобов`язань, відповідачем не здійснено 100%-ву попередню оплату за послуги, отримані у листопаді 2019 року - січні 2020 року, в наслідок чого в останнього утворилась заборгованість в сумі 88 339,68 грн.

Крім того, позивачем на існуючу суму заборгованості здійснено нарахування пені в розмірі 4 927,01 грн, 3% річних в розмірі 548,70 грн та інфляційні втрати в розмір 81,43 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Проаналізувавши зміст укладеної між сторонами Угоди №02.1.-14/1-13 від 19.07.2018 року, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою вона є договором надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачем не надано зауважень щодо кількості та якості наданих позивачем в листопаді 2019 року - січні 2020 року послуг згідно умов Угоди.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за Договором належним чином на загальну суму 88 339,68 грн.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 3.3. Угоди, яка передбачає 100%-ву попередню оплату, відповідач розрахунок з позивачем не здійснив. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, всупереч умов Угоди та норм чинного законодавства, відповідач не виконав в належні строки взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг, тим самим порушуючи майнові права та законні інтереси позивача, що полягали в отриманні оплати за надані послуги згідно Угоди, а тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача основної суми заборгованості на суму в розмірі 88 339,68 грн є доведеними та обґрунтованими.

Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача за неналежне виконання умов Угоди пеню в розмірі 4 927,01 грн, 3% річних в розмірі 548,70 грн та інфляційні втрати в розмір 81,43 грн.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 193 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосується предмета доказування.

Частиною 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Таким чином, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобов`язання, щодо здійснення оплати, які обумовлені Угодою та положеннями ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно з умовами п. 3.6. Угоди, у разі здійснення перевізником несвоєчасної оплати у відповідності до умов угоди, аеропорт нараховує перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожну добу затримки до моменту повного взаєморозрахунку за угодою.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд зазначає, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Що стосується інфляційних нарахувань, то суд зазначає наступне, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відтак, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, що здійснений позивачем в період з 01.11.2019 по 13.02.2020, суд вважає його обґрунтованим та таким, що не суперечать положенням договору та відповідають вимогам чинного законодавства.

У зв`язку з чим, вимога позивача про стягнення з відповідача суми пені в розмірі 4 927,01 грн, суми 3% річних в розмірі 548,70 грн та суми інфляційні втрат в розмір 81,43 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судовий збір позивача, у розмірі 2 102,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Буковина" (ідентифікаційний код 22838502, місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шулявська, буд. 7) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (ідентифікаційний код 20572069, місцезнаходження: 08300, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7) суму основного боргу в розмірі 88 339,68 грн (вісімдесят вісім тисяч триста тридцять дев`ять гривень 68 копійок), суму пені в розмірі 4 927,01 грн (чотири тисячі дев`ятсот двадцять сім гривень 01 копійку), суму 3% річних в розмірі 548,70 грн (п`ятсот сорок вісім гривень 70 копійок), суму інфляційних втрат в розмірі 81,43 грн (вісімдесят одну гривню 43 копійки) та суму судового збору у розмірі 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов