ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2020 р. м. Київ Справа№ 910/1451/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 12.02.2020р.

розглянув апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон», Приватного акціонерного товариства «Скадовське хлібоприймальне підприємство»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018р.

у справі №910/1451/18 (суддя - Грєхова О.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ексельсіор» яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Солдо»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон»

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Скадовське хлібоприймальне підприємство»

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов`язання вчинити дії

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до відповідача про зобов`язання останнього на виконання п. 1.4. Договору відступлення права вимоги від 26.04.2016р. відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» укласти Договір відступлення права вимоги за Договором іпотеки, укладений між ПАТ «Банк «Юнісон» та ПрАТ «Скадовське хлібоприймальне підприємство» та зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., зареєстрованим в реєстрі №345.

1.2. В процесі розгляду справи у суді першої інстанції позивач надав уточнення позовних вимог, за яким просив місцевий суд зобов`язати відповідача на виконання п. 1.4. Договору відступлення права вимоги від 26.04.2016р. відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» укласти Договір відступлення права вимоги за Договором іпотеки, укладений між ПАТ «Банк «Юнісон» та ПрАТ «Скадовське хлібоприймальне підприємство» та зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., зареєстрованим в реєстрі №345 у наступній редакції.

1.3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення п. 1.4. Договору відступлення права вимоги відповідач відмовляється укладати Договір відступлення права вимоги за Договором іпотеки.

1.4. Публічне акціонерне товариство «Банк «Юнісон» заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що укладений 26.04.2016р. між ПАТ «Банк «Юнісон» та ТОВ «КУА «Ексельсіор», яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок ПВНЗІФ «Солдо» договір відступлення права вимоги, містить ознаки передбачені пунктом 3 частини другої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а відтак не породжує жодних правових наслідків для сторін та третіх осіб.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. 05.02.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Банк Юнісон» (далі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» (далі - Позичальник) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №15/14/КЛ-КБ (далі - Кредитний договір), за умовами якого, Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію у національній валюті, що надалі іменується «кредитна лінія», та на підставі додаткових угод до цього Договору окремими частинами (траншами) надає Позичальнику кредит у порядку і на умовах, визначених цим Договором. Позичальник, у свою чергу, зобов`язується використати кредит з метою, зазначеною у пункті 1.5 цього Договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього Договору та повернути Банку кредит у терміни, встановлені цим Договором.

2.2. 05.02.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Банк «Юнісон» (далі - Іпотекодержатель) та Приватним акціонерним товариством «Скадовське хлібоприймальне підприємство» (далі - Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки (далі - Договір іпотеки), посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., та зареєстрований за № 345, в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Деміс-Агро» за Кредитним договором.

2.3. Згідно з п. 1 Договору іпотеки, Іпотекодавець у забезпечення виконання зобов`язань, визначених у статті 2 цього Договору, передає Іпотекодержателю у іпотеку нерухоме майно, зазначене у пункті 3.1 цього Договору, що надалі іменується «предмет іпотеки», а Іпотекодержатель приймає його у іпотеку та набуває право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця, якщо інше не встановлено законом.

2.4. 26.04.2016р. між Публічним акціонерним товариством «Банк «Юнісон» (далі - Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ексельсіор», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Солдо» (далі - Новий кредитор) було укладено Договір відступлення права вимоги (далі - Договір відступлення права вимоги), за умовами якого, Новий кредитор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Первісного кредитора, а Первісний кредитор зобов`язується відступити Новому кредиторові свої права грошової вимоги (далі - право) до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору.

2.5. Згідно з п. 1.2 Договору відступлення права вимоги за основними договорами відступаються наступні права, сума яких зазначена в Додатку 2 до Договору: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредитів відповідно до основних договорів; право вимоги сплати процентів за користування кредитами в розмірі, встановленому основним договорами, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього Договору; право вимоги сплати комісій та інших обов`язкових платежів у розмірі, встановленому основними договорами, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього Договору; право вимоги сплати неустойки (пені, штрафів) у випадку невиконання чи неналежного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами; інші, крім зазначених вище, права грошової вимоги, строк платежу за якими настав (наявна вимоги), на підставі основних договорів).

2.6. Згідно з п. 1.3. Договору відступлення права вимоги сторони узгодили, що право грошової вимоги вважається відступленим новому кредиторові в день укладення та підписання цього Договору.

2.7. Сторони цим підтверджують, що в силу укладення цього Договору вони не мають наміру припиняти (розривати) будь-який Договір поруки та/або Договір застави, укладений в якості забезпечення виконання зобов`язань боржників за основними договорами, та погоджуються, що права такими договорами поруки та/або договорами застави переходять від Первісного кредитора Новому кредиторові одночасно з переходом прав вимоги за основними договорами на підставі цього Договору та в силу закону без необхідності укладення окремого договору передачі прав вимог за Договорами поруки та/або договорами застави. Сторони домовились, що в Дату відступлення права вимоги за Основними договорами, Первісний кредитор та Новий кредитор на підтвердження передачі права вимоги за Договорами іпотеки та/або Договорами застави (в простій письмовій формі або нотаріально посвідчені) та/або Договорами поруки, що укладені в якості забезпечення виконання зобов`язань Боржників перед Первісним договором за Основними договорами, укладуть Договори про передачу права вимоги за Договорами забезпечення (п. 1.4 Договору відступлення права вимоги).

2.8. Згідно з п. 1.5 Договору відступлення права вимоги, цей Договір не регулюється нормами Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства України про договори факторингу і за своїм змістом не відповідає Договору факторингу.

2.9. Згідно з п. 3.1. Договору відступлення права вимоги за домовленістю сторін ціна прав грошової вимоги за цим Договором на дату укладання Договору складає 5 877 600,89 грн., що дорівнює 40% від номінального розміру прав вимоги, що відступаються первісним кредитором новому кредиторові.

2.10. Згідно з п. 3.2. Договору відступлення права вимоги за кредитним договором, вказаним за порядковим №1 у Додатку 1 до цього Договору Новий-кредитор зобов`язаний передати в розпорядження Первісному кредитору грошові кошти в загальній сумі 5 877 600,89 грн., що дорівнює 40% від номінального розміру прав вимоги, що відступаються Первісним кредитором Новому кредиторові, шляхом перерахування на рахунок Первісного кредитора №3739410 у ПАТ «Банк «Юнісон», код банку 380902, код одержувача (ідентифікаційний код) 38514375 в наступному порядку:

Новий кредитор зобов`язаний передати в розпорядження первісному кредитору грошові кошти в сумі 587 760,09 грн. протягом одного-календарного місяця з моменту підписання цього Договору (п. 3.2.1. Договору відступлення права вимоги).

Новий кредитор зобов`язаний передати в розпорядження Первісному кредитору грошові кошти в сумі 5 289 840,80 грн. протягом одного календарного року з моменту підписання цього Договору, пропорційно кожної з отриманих частин зазначеної в цьому абзаці суми не пізніше десяти календарних днів з моменту отримання Новим кредитором від Боржників відповідних сум у рахунок виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами (п. 3.2.2. Договору відступлення права вимоги).

У випадку, якщо впродовж 1 (одного) року з моменту підписання цього Договору Новий кредитор з будь-яких причин не отримає від Боржника грошові кошти, право вимоги за якими відступається відповідно до цього Договору, Новий кредитор має право розірвати цей Договір, письмово повідомивши про це Первісного кредитора не менш ніж за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання. В такому випадку, право вимоги, відступлене за цим Договором, повертається до Первісного кредитора, і Первісний кредитор зобов`язаний повернути і Новому кредитору отримані грошові кошти за право вимоги, яке було відступлене, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати розірвання цього Договору (п. 3.2.3. Договору відступлення права вимоги).

2.11. За погодженням сторін можуть застосовуватися інші види розрахунків, прийняті в міжнародній практиці (пункт 3.3 Договору відступлення права вимоги).

2.12. Згідно з п. 3.4 Договору відступлення права вимоги у разі, якщо впродовж року з дати укладання цього Договору Новий кредитор з будь-яких причин не отримає від Боржника грошові кошти, право вимоги за якими відступається відповідно до цього Договору) Новий кредитор має право розірвати цей Договір, письмово повідомивши про це Первісного кредитора, не менше ніж за десять календарних днів до дати розірвання. У такому разі, право вимоги, відступлене за цим Договором, повертається до Первісного кредитора, який зобов`язаний повернути Новому кредиторові винагороду за право вимоги, яке було відступлене протягом п`яти робочих днів з дати розірвання цього Договору.

2.13. Пунктами 4.1.1. та 4.1.2. Договору відступлення права вимоги сторонам узгоджено, що Новий кредитор має право вимагати від Первісного кредитора у визначену Новим кредитором дату в передбачену цим Договором порядку укладення та підписання договорів про передачу прав по договорам іпотеки та застави, укладеними Первісним кредитором у забезпечення виконання Основних договорів, права вимоги за якими передаються Первісним кредитором Новому кредиторові разом з відступленням прав вимоги за цим Договором та/або вимагати від Первісного кредитора в передбачені цим Договором строки та в порядку підписання акту приймання-передачі документів; зареєструвати обтяження, що виникне в зв`язку з відступленням права грошової вимоги у Державному реєстрів обтяжень рухомого майна.

2.14. Згідно з п. 4.2.1. Договору відступлення права вимоги Новий кредитор зобов`язується передати в розпорядження Первісного кредитора грошові кошти за придбане право грошової вимоги в порядку і в розмірах, передбачених пунктом 3.2 цього Договору.

2.15. Згідно з п. 4.3.1. Договору Первісний кредитор має право вимагати від Нового кредитора належного виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором.

2.16. За умовами п. 4.4.1. Договору Первісний кредитор зобов`язується передати Новому кредиторові шляхом підписання акту приймання-передачі в дату відступлення копії документів, визначених в Додатку 1 до Договору.

2.17. Цей Договір вважається укладеним та вступає в силу з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 6.2 Договору відступлення права вимоги).

2.18. У Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги викладено перелік Кредитних договорів, права грошової вимоги за якими, відступаються первісним кредитором новому кредиторові, а саме Договір про відкриття кредитної лінії № 15/14/КЛ-КБ, від 05.02.2014р., з урахуванням всіх змін та доповнень до Договору, позичальником за яким є ТОВ «Деміс-Агро».

2.19. Додатком № 2 до Договору відступлення права вимоги викладено права, що відступають за Основним договором.

2.20. 27.04.2016р. між сторонами укладено Договір №1 до Договору відступлення права вимоги, за умовами якого, сторонами домовились пункти 3.2.1-3.2.3 викласти у новій редакції, а також виключити п. 3.4. Договору.

2.21. Згідно з п.п. 3.2.1-3.2.2 Договору відступлення права вимоги (в редакції Договору № 1 від 27.04.2016р.) Новий кредитор зобов`язаний передати в розпорядження (сплатити) Первісному кредитору грошові кошти, в сумі, зазначеній в пункті 3.2 цього Договору, у строк з 01 липня 2017 року до 26 квітня 2018 року (включно); у випадку виконання Боржником перед Новим кредитором в повному обсязі зобов`язань за Основним договором до настання терміну передбаченого в підпункті 3.2.1 Договору, Новий кредитор зобов`язується перерахувати Первісному кредитору суму, зазначену в пункті 3.2 Договору, протягом одного місяця з дати повного виконання Боржником зобов`язань за Основним договором.

2.22. 28.04.2016р. на підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» до категорії неплатоспроможних» №300, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.04.2016р. №614 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК ЮНІСОН» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

2.23. Листом вих. № 05-07/2016-1 від 05.07.2016р. позивач, враховуючи укладення Договору відступлення права вимоги від 26.04.2018р., просив відповідача забезпечити вчинення необхідних дій для документального оформлення ТОВ «КУА «Ексельсіор» в якості іпотекодержателя за Договором іпотеки.

2.24. Листом вих. № 1223/02 від 15.07.2016р. відповідач повідомив позивача про нікчемність Договору про відступлення права вимоги від 26.04.2016р., в зв`язку з чим, у відповідача відсутні правові підстави для документального оформлення ТОВ «КУА «Ексельсіор» як іпотекодержателя.

2.25. Листом вих. № 29-07/16 від 29.07.2016р. позивач просив надати документи, які підтверджують прийняття рішення Уповноваженою особою про створення комісії, а також витяг з Акту Комісії, стосовно Договору відступлення прав вимог від 26.04.2016р., з роз`ясненням підстав визнання його нікчемним та зазначенням доказів, які б підтверджували наявність таких підстав.

2.26. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» Шевченко Андрій Миколайович надав позивачеві витяг з висновку комісії щодо перевірки Договору відступлення права вимоги від 15.07.2016р. та наказ №71/ач від 01.08.2016р. про визнання Договору відступлення права вимоги нікчемним відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Цивільного кодексу України.

2.27. Постановою Окружного адміністративного суду від 11.11.2016р. у справі №826/14000/16, залишена без зміна ухвалою Окружного адміністративного суду від 11.11.2016р.позов було задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» Шевченко Андрія Миколайовича №71/ач від 01.08.2016р. про визнання договору відступлення права вимоги б/н від 26.04.2016р., укладеного між ПАТ «Банк «Юнісон» та ТОВ «КУА «Ексельсіор» відносно договору про відкриття кредитної лінії №15/14/КЛ-КБ від 05.02.2014р. нікчемним.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.06.2018р. по справі №910/1451/18, враховуючи уточнення позовних вимог, позов задоволено. Визнано укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк «Юнісон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ексельсіор», яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Солдо», на виконання пункту 1.4 Договору відступлення права вимоги від 26.04.2016 відповідно до статті 24 Закону України «Про іпотеку» Договір відступлення права вимоги за Договором іпотеки, що укладений між ПАТ «Банк «Юнісон» та ПрАТ «Скадовське хлібоприймальне підприємство» та зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. в реєстрі за № 345 у редакції запропонованій позивачем, за виключенням п. 1.4.

3.2. Приймаючи спірне рішення місцевий суд зазначив, що п. 1.4. Договору відступлення права вимоги сторонами узгоджено обов`язок сторін із укладення Договору іпотеки, та встановлено відсутність будь-яких додаткових умов для такого укладення, у зв`язку із чим, у пункті 4.1.1. Договору відступлення права вимоги узгодили право позивача вимагати укладення такого Договору.

3.3. Місцевий суд, приймаючи спірне рішення, дійшов висновку про те, що з метою забезпечення реального виконання судового рішення, суд вважає необхідним визнати Договір відступлення права вимоги за Договором іпотеки укладеним.

4. Вимоги апеляційних скарг та короткий зміст наведених у них доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим місцевим судом рішенням, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018р. по справі №910/1451/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

4.2. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу третя особа 2 зазначила, що з 28.04.2016р. ПАТ «Банк «Юнісон» у зв`язку із його неплатоспроможністю перебуває у процедурі виведення його з ринку, яка здійснюється Фондом гарантування через призначену уповноважену особу на здійснення тимчасової адміністрації в межах повноважень визначених Законом. Фонд вживає всіх заходів щодо збереження майна банку, недопущення його зменшення або втрати.

4.3. 15.07.2016р. Уповноваженою особою Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Юнісон» Шевченко А.М. затверджено висновки комісії щодо перевірки Договору відступлення права вимоги від 15.07.2016р. та згідно наказу №71/ач від 01.08.2016р. зафіксовано, що такий Договір відступлення права вимоги б/н від 26.04.2016р. є нікчемним, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України №4452-VI та Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 38 Закону України №4452-VI правочин є нікчемним, якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Банк внаслідок укладення Договору відступлення права вимоги здійснив відчуження майна (майнових прав) за ціною нижчою ніж звичайні, відмовився від власних майнових вимог та фактично втратив понад 8 816 401,34 грн.

Проте, місцевим судом не досліджувались обставини нікчемності Договору відступлення права вимоги.

4.4. Предметом іпотеки за Договором іпотеки виступає майновий комплекс загальною площею 7 485,4 кв.м., що знаходиться в м. Скадовськ, Херсонська область, який оцінено сторонами на час укладення Договору іпотеки в 26 603 777,00 грн.

У випадку використання Банком передбаченого Законом України «Про іпотеку» права на звернення стягнення на предмет іпотеки, Банк за рахунок реалізації нерухомого майна міг задовольнити свої грошові вимоги у повному обсязі. Натомість, Банк з невідомих причин відмовився від своїх власних прав щодо вимоги по Кредитному договору та Договору іпотеки, відмовився від ліквідного предмету забезпечення та уклав Договір відступлення права на вкрай невигідних для цього умовах.

4.5. Судом не було досліджено факту оплати позивачем Договору відступлення.

4.6. Накази (рішення) про нікчемність правочину не можуть встановлювати обов`язки для третіх осіб, зокрема контрагентів Банку, тому сам факт видання наказу про нікчемність правочину не може вважатися порушенням прав іншої сторони правочину.

Отже, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва не містить жодних встановлених обставин, які б спростували нікчемність оспорюваного Договору відступлення та не повинні прийматись судом.

4.7. Щодо укладення на підставі рішення суду Договору відступлення права вимоги за Договором іпотеки в редакції позивача, то Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначив, що він не погоджується на укладення спірного Договору, оскільки Договір відступлення права вимоги є нікчемним в силу Закону, спірний Договір є похідним від основного, а тому висновки суду стосовно відсутності заперечень відповідача щодо запропонованих пунктів редакції Договору є помилковими.

4.8. З моменту запровадження у Банку тимчасової адміністрації, Банк позбавлений можливості на укладення спірного Договору, оскільки діють норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які спрямовані на збереження майна баку та недопущення його зменшення або втрати.

4.9. Крім того, в порушення приписів Господарського процесуального кодексу України, суд за відсутності клопотання позивача, без наявності вагомих підстав вийшов за межі позовних вимог, порушивши при цьому конституційний принцип диспозитивності учасників судового процесу, закріплений в ст. 129 Конституції України, перевищив свої повноваження, оскільки вимога про визнання укладеним Договору відступлення права вимоги за Договором іпотеки позивачем не заявлялась.

4.10. Не погодившись з прийнятим місцевим судом рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/1451/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

4.11. На обґрунтування апеляційної скарги відповідач послався на те, що відступлення права вимоги за Основним договором здійснилось лише за 40 % від суми зобов`язання, тобто зазначений Договір відступлення є нікчемним відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

4.12. Щодо рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/14000/16, то у даній справі питання щодо недійсності правочину не досліджувалось.

Як зазначив відповідач, обов`язковою передумовою визнання нікчемного правочину чинним відповідно до законодавства є наявність судового рішення про чинність такого правочину.

Тобто, укладений 26.04.2016р. між позивачем та відповідачем Договір відступлення права вимоги є нікчемним відповідно до Закону, а відтак не породжує жодних правових наслідків для сторін та третіх осіб.

4.13. Крім того, в порушення вимог ст. 237 Господарського процесуального кодексу України місцевий суд вийшов за межі позовних вимог.

4.14. Також, не погодившись з рішенням місцевого суду, третя особа 1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018р. у справі №910/1451/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

4.15. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу третя особа 1 посилається на те, що положення п. 1.4. Договору відступлення права вимоги за кредитним Договором щодо обов`язку сторін в майбутньому укласти договір відступлення права вимоги за іпотекою в розумінні ст. 635 Цивільного кодексу України є попереднім договором відступлення права вимоги за договором іпотеки. Договір відступлення права вимоги за кредитним договором відповідає ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України та є змішаним. Правочин про відступлення прав за договором іпотеки укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Під час укладення Договору відступлення права вимоги за кредитним договором від 26.04.2016р. сторонами не додержано вимог щодо нотаріальної форми правочину, викладеного в п. 1.4. цього Договору.

4.16. В силу ст. 220 Цивільного кодексу України договір може бути визнаний судом дійсним якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, або сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення. Матеріалами справи підтверджується, що ані повного, ані часткового виконання не відбулось. Позивачем не доведено, а судом не встановлено, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору відступлення права вимоги за іпотекою.

4.17. Місцевий суд вийшов за межі заявлених позовних вимог та допустив грубе порушення норм процесуального права, зокрема ст.ст. 5, 14, 46, 237 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи.

4.18. Умовами Договору відступлення права вимоги за кредитним договором не було узгоджено всі істотні умови Договору відступлення права вимоги за іпотекою, як-то предмет, ціна та строк дії.

4.19. Обов`язковість укладення договору може бути засноване виключно на державному замовленні або прямій вказівці закону щодо обов`язковості укладення договору.

4.20. Отже, задоволення позовних вимог не відповідає критерію законності та порушує засадам свободи договору (ст.ст. 3, 6, 627 Цивільного кодексу України, ст. 179 Господарського кодексу України).

4.21. В порушення ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні справи судом першої інстанції не враховано висновки, викладені у постанові від 11.04.2018р. у справі №910/12294/16 Верховного Суду.

4.22. В оспорюваному рішенні місцевий суд дійшов висновку щодо дійсності Договору відступлення права вимоги за кредитним договором від 26.04.2016р. виключно виходячи з оцінки, наведеної у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2016р. та в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017р. у справі №826/14000/16. Проте така оцінка не створює преюдицію щодо дійсності правочину та не є обов`язковою для господарського суду при вирішенні цієї справи.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Позивач заперечив проти апеляційних скарг ПАТ «Банк «Юнісон», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, посилаючись на те, що дії уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк «Юнісон» Шевченко А.М. щодо визнання договору відступлення права вимоги від 26.04.2016р. нікчемним не відповідають вимогам закону та є протиправним, оскільки у нього були відсутні правові підстави вважати вказаний договір нікчемним на підставі п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

5.1.1. У випадках, встановлених Цивільним кодексом України, нікчемний договір може бути визнаний судом дійсним, що і було зроблено рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2016р. та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017р. по справі №826/14000/16.

5.1.2. Відповідачем не надано доказів того, що відступлення права вимоги відбулося за ціною нижчою або вищою від звичайної ціни, на момент вчинення правочину.

5.1.3. Крім того, Договір відступлення права вимоги був укладений 26.04.2018р. між двома юридичними особами - суб`єктами господарювання, тобто до віднесення ПАТ «Банк «Юнісон» до категорії неплатоспроможних та затвердження тимчасової адміністрації відповідно до постанови Національного банку України від 28.04.2016р. та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.04.2016р.

5.2. Позивач також заперечив проти апеляційної скарги ПрАТ «Скадовське хлібоприймальне підприємство», посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення».

5.2.1. Відповідачем не надано доказів того, що відступлення права вимоги відбулося за ціною нижчою або вищою від звичайної ціни, на момент вчинення правочину.

5.2.2. Роблячи висновок про нікчемність договору відступлення права вимоги від 26.04.2016р., уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк «Юнісон» Шевченко А.М. не вказано обставин, які б свідчили про наявність підстави, передбаченої п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

5.2.3. У випадках, встановлених Цивільним кодексом України, нікчемний договір може бути визнаний судом дійсним, що і було зроблено рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2016р. та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017р. по справі №826/14000/16.

5.2.4. ПАТ «Банк «Юнісон» не здійснював відчуження майна, про яке йде мова в п. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Банк, укладаючи Договір відступлення права вимоги від 26.04.2016р. не здійснював оплати робіт та/або послуг.

Якщо апелянт вважає, що підставою нікчемності є відступлення, ототожнюючи відступлення з відчуженням, права вимоги за ціною, що є нижчою за звичайну, то зазначене апелянтом не доведено, та іншими доказами не встановлено, що відступлення банком права вимоги відбулось за цінами, нижчими від звичайних.

5.2.5. Посилання місцевого суду на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2016р. у справі №826/14000/16 є вірним та законним з огляду на положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

5.2.6. Також позивач посилається на те, що було узгоджено всі істотні умови договору, як-то предмет, ціна та строк.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 10.07.2018р. на адресу Київського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018р. у справі №910/1451/18.

6.2. Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

6.3. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018р. у справі №910/1451/18.

6.4. 10.07.2018р. на адресу Київського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018р. у справі №910/1451/18.

6.5. Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

6.6. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018р. у справі №910/1451/18.

6.7. 10.07.2018р. на адресу Київського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Скадовське хлібоприймальне підприємство» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018р. у справі №910/1451/18.

6.8. Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Скадовське хлібоприймальне підприємство» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

6.9. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Скадовське хлібоприймальне підприємство» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018р. у справі №910/1451/18.

6.10. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/1451/18 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Смірнова Л.Г., Агрикова О.В.

6.11. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018р. апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон», Приватного акціонерного товариства «Скадовське хлібоприймальне підприємство» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018р. у справі №910/1451/18 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

6.12. Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017р. ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

6.13. 25.06.2018р. в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд, ідентифікаційний код 42262953.

6.14. Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

6.15. Указом Президента України №295/2018 від 28.09.2018р. «Про переведення суддів», відповідно до підпункту 7 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, пункту 1 частини другої статті 53, частини третьої статті 82 і пункту 40 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункту 11 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» сформовано склад Північного апеляційного господарського суду шляхом переведення суддів.

6.16. Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018р. №1 визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 3 жовтня 2018 року, про що в газеті «Голос України» №185 (6940) 03.10.2018 опубліковано відповідне повідомлення. Відтак, в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

6.17. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Згідно ч. 7 ст. 31 ГПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

6.18. Актом прийняття-передачі судової справи від 01.10.2018р. справу №910/1451/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

6.19. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018р. справа №910/1451/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

6.20. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/1451/18.

6.21. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2019р. апеляційне провадження у справі №910/1451/18 було зупинено до набрання законної сили судового рішення у справі №№910/11224/18.

6.22. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2019р. апеляційне провадження у справі №910/1451/18 було поновлено.

6.23. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2019р. апеляційне провадження у справі №910/1451/18 було зупинено до результатів розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду справи № 910/11224/18.

6.24. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2019р. апеляційне провадження у справі №910/1451/18 було поновлено.

6.25. Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з звільненням судді ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку справу №910/1451/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Смірнова Л.Г., судді: Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

6.26. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019р. прийнято справу №910/1451/18 до провадження у складі: головуючий суддя - Смірнова Л.Г., судді: Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

6.27. Від Приватного акціонерного товариства «Скадовське хлібоприймальне підприємство» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням представника за межами України.

6.28. Північний апеляційний господарський суд відхиляє вказане клопотання, враховуючи те, що третя особа 1 не була позбавлена права направити в судове засіданні іншого представника. Крім того, явка обов`язковою не визнавалась.

6.29. Позивач своїх представників в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

6.30. Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

6.31. Представники відповідача та третьої особи 2 підтримали доводи наведені у апеляційних скаргах та просили апеляційний суд скасувати рішення місцевого суду у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

7. Джерела права й акти їх застосування

7.1. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

7.2. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

7.3. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

7.4. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

7.5. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

7.6. Відповідно до ч.ч. 3, 4, 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

7.7. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

7.8. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

7.9. Відповідно до ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

7.10. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

7.11. Відповідно до ч. 1 ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

7.12. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

7.13. Відповідно до ст. 38 зазначеного Закону Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

7.14. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, апеляційний суд вважає, апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

8.2. 26.04.2016р. між Публічним акціонерним товариством «Банк «Юнісон» (далі - Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ексельсіор», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Солдо» (далі - Новий кредитор) було укладено Договір відступлення права вимоги (далі - Договір відступлення права вимоги), за умовами якого, Новий кредитор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Первісного кредитора, а Первісний кредитор зобов`язується відступити Новому кредиторові свої права грошової вимоги (далі - право) до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору.

8.3. Згідно з п. 1.4. Договору відступлення права вимоги сторони цим підтверджують, що в силу укладення цього Договору вони не мають наміру припиняти (розривати) будь-який Договір поруки та/або Договір застави, укладений в якості забезпечення виконання зобов`язань боржників за основними договорами, та погоджуються, що права такими договорами поруки та/або договорами застави переходять від Первісного кредитора Новому кредиторові одночасно з переходом прав вимоги за основними договорами на підставі цього Договору та в силу закону без необхідності укладення окремого договору передачі прав вимог за Договорами поруки та/або договорами застави. Сторони домовились, що в Дату відступлення права вимоги за Основними договорами, Первісний кредитор та Новий кредитор на підтвердження передачі права вимоги за Договорами іпотеки та/або Договорами застави (в простій письмовій формі або нотаріально посвідчені) та/або Договорами поруки, що укладені в якості забезпечення виконання зобов`язань Боржників перед Первісним договором за Основними договорами, укладуть Договори про передачу права вимоги за Договорами забезпечення.

8.4. 28.04.2016р. на підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» до категорії неплатоспроможних» №300, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.04.2016р. №614 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК ЮНІСОН» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

8.5. Листом вих. № 05-07/2016-1 від 05.07.2016р. позивач, враховуючи укладення Договору відступлення права вимоги від 26.04.2018р., просив відповідача забезпечити вчинення необхідних дій для документального оформлення ТОВ «КУА «Ексельсіор» в якості іпотекодержателя за Договором іпотеки.

8.6. Листом вих. № 1223/02 від 15.07.2016р. відповідач повідомив позивача про нікчемність Договору про відступлення права вимоги від 26.04.2016р., в зв`язку з чим, у відповідача відсутні правові підстави для документального оформлення ТОВ «КУА «Ексельсіор» як іпотекодержателя.

8.7. Постановою Окружного адміністративного суду від 11.11.2016р. у справі №826/14000/16, залишена без зміна ухвалою Окружного адміністративного суду від 11.11.2016р. позов було задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» Шевченко Андрія Миколайовича №71/ач від 01.08.2016р. про визнання договору відступлення права вимоги б/н від 26.04.2016р., укладеного між ПАТ «Банк «Юнісон» та ТОВ «КУА «Ексельсіор» відносно договору про відкриття кредитної лінії №15/14/КЛ-КБ від 05.02.2014р. нікчемним.

8.8. Згідно із ч. 1, 2, 10 ст. 38 Закону Фонд (Уповноважена особа) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст. 38 Закону виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним не за рішенням Уповноваженої особи, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 38 Закону. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято Уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Така позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018р. у справі № 910/24198/16, від 04.07.2018р. у справі №819/353/16 та від 05.12.2018р. у справі № 826/23064/15, від 27.02.2019р. у справі №826/7283/16.

8.9. Таким чином, посилання місцевого суду на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва щодо нікчемності Договору відступлення права вимоги є таким, що суперечить вимогам Закону та судовій практиці.

8.10. Крім того, відповідно до ст. 38 Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Доказів виконання умов Договору відступлення права вимоги в частині оплати матеріали справи не містять і зазначеному місцевим судом не було надано оцінки.

8.11. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

8.12. В силу ст. 512 ЦК України предметом уступки права вимоги є вимога, яка має бути дійсною, належним чином індивідуалізованою та правомірною.

Проте в порушення вищезазначеного та ст. 638 ЦК України місцевим судом не досліджувалось обсяг прав, які передаються.

8.13. Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Зі змісту Договору про відступлення права вимоги за кредитним договором вбачається, що сторони не погоджували ціну відступлення права вимоги за іпотекою.

8.14. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Строк договору про відступлення права вимоги за іпотекою сторонами не визначався.

8.15. Таким чином, висновок місцевого суду щодо досягнення сторонами істотних умов договору є помилковим.

8.16. За таких обставин, місцевий суд дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимоги.

8.17. При визначенні способу захисту відповідно до ч. 2 ст. 5 ГПК України слід ураховувати положення ч. 1 ст. 14, п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України, згідно з якими спосіб захисту, який може застосувати суд при вирішенні справи, обирає позивач, тому суд позбавлений можливості на власний розсуд обирати і захищати права позивача у спосіб, який ця особа не просить застосувати.

Суд не має права виходити за межі позовних вимог для визначення ефективного способу захисту права замість позивача.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, вимогу про визнання договору укладеним не заявляв, так само матеріали справи не містять заяви про зміну підстав чи предмета позову.

8.18. Європейський суд з прав людини також зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

8.19. Разом з цим, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

9. Висновки апеляційного суду

9.1. За вказаних обставин, апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон», Приватного акціонерного товариства «Скадовське хлібоприймальне підприємство» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018р. у справі №910/1451/18 підлягають задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2020р. у справі №910/1451/18 скасуванню, з прийняттям нового, яким відмовити у позові.

9.2. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон», Приватного акціонерного товариства «Скадовське хлібоприймальне підприємство» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018р. у справі №910/1451/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2020р. у справі №910/1451/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.

3. Матеріали справи №910/1451/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.03.2020р.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна