РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.04.2020Справа № 910/17/20

Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, ВУЛИЦЯ ЛЕВЧЕНКА, будинок 1)
до проАкціонерного товариства «Укрзалізниця» (03680, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, будинок 5) стягнення збитків у розмірі 107832,43 грн.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі також - «Відповідач») про стягнення збитків у розмірі 107832,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані незабезпеченням Відповідачем схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, у зв`язку з чим заявлено вимоги про відшкодування вартості втраченого вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/17/20, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 09.02.2020 направлена на адреси Сторін рекомендованим листом, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 13.01.2020 та 17.01.2020 поштового відправлення уповноваженим особам сторін.

31.01.2020 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

07.02.2020 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Позивач підтримав позов та просив суд його задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

01.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (Покупець) було укладено Договір №245/108/16Сб, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався передати, а Покупець - прийняти і оплатити коксову продукцію на умовах, визначених даним Договором. (а.с.24-25)

Крім того, 14.02.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (Замовник) та Публічним акціонерним товариством «Укрзалізниця» (Перевізник) було укладено Договір про надання послуг №00039/ЦТЛ-2018, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученні у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги. (а.с.26)

05.08.2019 по залізничній накладній №50983253 Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці здійснило відправлення групи вагонів з коксом доменним одержувачу Приватному акціонерному товариству «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», зокрема, вагони №№56365869, 53495651, 56236227, 53514055, 59954487, 53527271 (а.с. 17)

При надходженні вагонів на станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах №№56365869, 53495651, 56236227, 53514055, 59954487, 53527271 не відповідає масі, вказаній у накладній, про що складено Комерційні акти №485604/807 від 07.08.2019, №485604/808 від 07.08.2019, №485604/809 від 07.08.2019, №485604/810 від 07.08.2019, №485604/811 від 07.08.2019, №485604/812 від 07.08.2019. (а.с.11-16)

У розділі Д Комерційного акту №485604/807 від 07.08.2019 зазначено, на основі акту з/ф № 11808 від 06.08.2019 ст. Волноваха здійснено комісійне переважування вантажу на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 14 ст. Сартана -2. При переважуванні виявилось: нетто 39000 кг, тара 22400 кг, брутто 61400 кг, що менше ваги по накладній на 4900кг. Вагон має поглиблення над 1-7 люками розміром 12000мм Х на ширину вагона Х 400 мм в глибину вагона. Маркування відсутнє, течі вантажу не було.

У розділі Д Комерційного акту №485604/808 від 07.08.2019 зазначено, акту з/ф № 11814 від 06.08.2019 ст. Волноваха здійснено комісійне переважування вантажу на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 14 ст. Сартана -2. При переважуванні виявилось: нетто 37600 кг, тара 22600 кг, брутто 60250 кг, що менше ваги по накладній на 3700кг. Вагон має поглиблення над 1-7 люками розміром 12000мм Х на ширину вагона Х 400 мм в глибину вагона. Маркування відсутнє, течі вантажу не було.

У розділі Д Комерційного акту №485604/809 від 07.08.2019 зазначено, акту з/ф № 11813 від 06.08.2019 ст. Волноваха здійснено комісійне переважування вантажу на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 14 ст. Сартана -2. При переважуванні виявилось: нетто 44300 кг, тара 24000 кг, брутто 68300 кг, що менше ваги по накладній на 1800кг. Вагон має поглиблення над 1-6 люками розміром 10200мм Х 2600мм Х 600-800 мм в глибину вагона. Маркування порушене, течі вантажу не було.

У розділі Д Комерційного акту №485604/810 від 07.08.2019 зазначено, акту з/ф № 11812 від 06.08.2019 ст. Волноваха здійснено комісійне переважування вантажу на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 14 ст. Сартана -2. При переважуванні виявилось: нетто 39150 кг, тара 22500 кг, брутто 61650 кг, що менше ваги по накладній на 1700кг. Вагон має поглиблення над 1-7 люками розміром 12000мм Х на ширину вагона Х 400 мм в глибину вагона. Маркування відсутнє, течі вантажу не було.

У розділі Д Комерційного акту №485604/811 від 07.08.2019 зазначено, акту з/ф № 11811 від 06.08.2019 ст. Волноваха здійснено комісійне переважування вантажу на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 14 ст. Сартана -2. При переважуванні виявилось: нетто 37250 кг, тара 23500 кг, брутто 60750 кг, що менше ваги по накладній на 3500кг. Вагон має поглиблення над 1-7 люками розміром 12000мм Х на ширину вагона Х 400 мм в глибину вагона. Маркування відсутнє, течі вантажу не було.

У розділі Д Комерційного акту №485604/812 від 07.08.2019 зазначено, акту з/ф № 11810 від 06.08.2019 ст. Волноваха здійснено комісійне переважування вантажу на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 14 ст. Сартана -2. При переважуванні виявилось: нетто 39150 кг, тара 22900 кг, брутто 62050 кг, що менше ваги по накладній на 1900кг. Вагон має поглиблення над 1-5 люками розміром 8500мм Х 2500 мм Х 600-800 мм в глибину вагона. Маркування порушене, течі вантажу не було.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що у зв`язку з незабезпеченням схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, просить Суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» збитки, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 107832,43 грн.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що на підтвердження завданих збитків Позивачем не надано належних доказів, розрахунок позивача є невірним.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з абз. 1 п. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Як встановлено Судом, 05.08.2019 по залізничній накладній №50983253 Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці здійснило відправлення групи вагонів з коксом доменним одержувачу Приватному акціонерному товариству «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», зокрема, вагони №№56365869, 53495651, 56236227, 53514055, 59954487, 53527271 (а.с. 17)

При надходженні вагонів на станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах №№56365869, 53495651, 56236227, 53514055, 59954487, 53527271 не відповідає масі, вказаній у накладній, про що складено Комерційні акти №485604/807 від 07.08.2019, №485604/808 від 07.08.2019, №485604/809 від 07.08.2019, №485604/810 від 07.08.2019, №485604/811 від 07.08.2019, №485604/812 від 07.08.2019. (а.с.11-16)

У розділі Д Комерційного акту №485604/807 від 07.08.2019 зазначено, на основі акту з/ф № 11808 від 06.08.2019 ст. Волноваха здійснено комісійне переважування вантажу на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 14 ст. Сартана -2. При переважуванні виявилось: нетто 39000 кг, тара 22400 кг, брутто 61400 кг, що менше ваги по накладній на 4900кг. Вагон має поглиблення над 1-7 люками розміром 12000мм Х на ширину вагона Х 400 мм в глибину вагона. Маркування відсутнє, течі вантажу не було.

У розділі Д Комерційного акту №485604/808 від 07.08.2019 зазначено, акту з/ф № 11814 від 06.08.2019 ст. Волноваха здійснено комісійне переважування вантажу на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 14 ст. Сартана -2. При переважуванні виявилось: нетто 37600 кг, тара 22600 кг, брутто 60250 кг, що менше ваги по накладній на 3700кг. Вагон має поглиблення над 1-7 люками розміром 12000мм Х на ширину вагона Х 400 мм в глибину вагона. Маркування відсутнє, течі вантажу не було.

У розділі Д Комерційного акту №485604/809 від 07.08.2019 зазначено, акту з/ф № 11813 від 06.08.2019 ст. Волноваха здійснено комісійне переважування вантажу на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 14 ст. Сартана -2. При переважуванні виявилось: нетто 44300 кг, тара 24000 кг, брутто 68300 кг, що менше ваги по накладній на 1800кг. Вагон має поглиблення над 1-6 люками розміром 10200мм Х 2600мм Х 600-800 мм в глибину вагона. Маркування порушене, течі вантажу не було.

У розділі Д Комерційного акту №485604/810 від 07.08.2019 зазначено, акту з/ф № 11812 від 06.08.2019 ст. Волноваха здійснено комісійне переважування вантажу на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 14 ст. Сартана -2. При переважуванні виявилось: нетто 39150 кг, тара 22500 кг, брутто 61650 кг, що менше ваги по накладній на 1700кг. Вагон має поглиблення над 1-7 люками розміром 12000мм Х на ширину вагона Х 400 мм в глибину вагона. Маркування відсутнє, течі вантажу не було.

У розділі Д Комерційного акту №485604/811 від 07.08.2019 зазначено, акту з/ф № 11811 від 06.08.2019 ст. Волноваха здійснено комісійне переважування вантажу на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 14 ст. Сартана -2. При переважуванні виявилось: нетто 37250 кг, тара 23500 кг, брутто 60750 кг, що менше ваги по накладній на 3500кг. Вагон має поглиблення над 1-7 люками розміром 12000мм Х на ширину вагона Х 400 мм в глибину вагона. Маркування відсутнє, течі вантажу не було.

У розділі Д Комерційного акту №485604/812 від 07.08.2019 зазначено, акту з/ф № 11810 від 06.08.2019 ст. Волноваха здійснено комісійне переважування вантажу на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 14 ст. Сартана -2. При переважуванні виявилось: нетто 39150 кг, тара 22900 кг, брутто 62050 кг, що менше ваги по накладній на 1900кг. Вагон має поглиблення над 1-5 люками розміром 8500мм Х 2500 мм Х 600-800 мм в глибину вагона. Маркування порушене, течі вантажу не було.

За приписами ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Відповідно до п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну).

Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, відправником заповнюються, зокрема, такі графи накладної як "Маса вантажу, визначена відправником" - заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Маса вказується у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом) , а також "Спосіб визначення маси".

При цьому правильність вказаних у накладній відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом засвідчує представник відправника.

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

Відповідно до п.1. Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (ст. 32 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України « 542 від 20.08.2001 року, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. Кам`яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах.

Судом встановлено, що відомості про зафіксовані Сторонами недостачі вантажу у вагоні внесені до Комерційних актів №485604/807 від 07.08.2019, №485604/808 від 07.08.2019, №485604/809 від 07.08.2019, №485604/810 від 07.08.2019, №485604/811 від 07.08.2019, №485604/812 від 07.08.2019.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому приймаються Судом до уваги в якості належного та допустимого доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній №50983253 від 05.08.19, фактичній масі вантажу.

У вирішенні спорів, пов`язаних із збереженням вантажу під час перевезення насипом у вагонах відкритого типу, зокрема, вугілля, необхідно виходити з того, що стаття 111 Статуту звільняє перевізника від відповідальності за втрату та недостачу вантажу, якщо вантаж прибув на станцію призначення у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника за відсутності ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення. Відправник згідно зі статтею 37 Статуту повинен визначити масу вантажу і зазначити її у залізничній накладній. Якщо залізниця використає своє право перевірити правильність даних, зазначених відправником у накладній, та візьме участь у контрольній перевірці маси вантажу, то сама лише ця обставина не є підставою для покладання відповідальності за недостачу вантажу на залізницю, а повинна оцінюватись поряд з іншими обставинами справи. Прибуття напіввагона на станцію призначення з недовантаженням до рівня бортів не свідчить про втрату або розкрадання навалочного або насипного вантажу при перевезенні, оскільки згідно зі статтею 111 Статуту позивач має довести вину перевізника. Залізниця вправі перевіряти дані, зазначені відправником в залізничні накладній, але не зобов`язана перевіряти масу усіх вантажів, які вона приймає до перевезення. Не має також правового значення оцінка того, чи могла залізниця при прийнятті вантажу до перевезення побачити недовантаження у вагоні, оскільки Статут та Правила перевезення не передбачають визначення маси вантажу "на око". До того ж різні вантажі мають різну питому вагу та вологість, внаслідок чого вантаж масою 70 тонн може займати лише третину або половину вагона. (п.3.19 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» №04-5/601 від 29.05.2002 року)

Відповідно до пп. "а" п. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст.ст.114, 115 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на Позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи наявна копія рахунку - фактури №92748694 від 05.08.2019, виставленого Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод»., сертифікатів якості на партію № 27589 та № 15498 (а.с. 18-21)

Крім того, на підтвердження дійсної вартості втраченого вантажу до матеріалів справи також подано платіжне доручення № від 05.09.2019, реєстр сплачених рахунків до платіжного доручення № від 05.09.2019 (а.с. 22-23)

Суд зазначає, що в силу положень ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України та ст.ст. 114, 115 Статуту вказані документи є належними та допустимими доказами визначення вартості вантажу.

За таких підстав, Суд не приймає до уваги заперечення Відповідача щодо ненадання Позивачем належних доказів на підтвердження завданих збитків.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Всі вказані документи, які повинні бути надані одержувачем вантажу (позивачем) долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо;кокс.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу у вагоні №56365869, виходячи з рахунку - фактури вантажовідправника та сертифікату якості № 27589 до нього, складає 8183 грн. 25 коп. з ПДВ.

Згідно з Комерційним актом №485604/807 від 07.08.2019 нестача вантажу у вагоні №56365869 склала 4900 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 43900 кг) складає: 43900 кг * 2% = 878 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 4900 кг - 878 кг = 4022 кг. (4,022 т). Отже, вартість втраченого вантажу в вагоні №56365869 складає: 4,022 т * 8183,25 грн. = 32913,03 грн.

Вартість 1 тони вантажу у вагонах №№ 53495651, 56236227, 53514055, 59954487, 53527271, виходячи з рахунку - фактури вантажовідправника та сертифікату якості № 15498, складає 8921,10 грн. з ПДВ

Згідно з Комерційним актом №485604/808 від 07.08.2019 нестача вантажу у вагоні №53495651 склала 3700 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 41350 кг) складає: 41350 кг * 2% = 827 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 3700 кг - 827 кг = 2873 кг. (2,873 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №53495651 складає: 2,8723 т * 8921,10 грн. = 25630,32 грн.

Згідно з Комерційним актом №485604/809 від 07.08.2019 нестача вантажу у вагоні №56236227 склала 1800 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 46100 кг) складає: 46100 кг * 2% = 922 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1800 кг - 922 кг = 878 кг. (0,878 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №56236227 складає: 0,878 т * 8921,10 грн. = 7832,73 грн.

Згідно з Комерційним актом №485604/810 від 07.08.2019 нестача вантажу у вагоні №53514055 склала 1700 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 40850 кг) складає: 40850 кг * 2% = 817 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1700 кг - 817 кг = 883 кг. (0,883 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №53514055 складає: 0,883 т * 8921,10 грн.. = 7877,33 грн.

Згідно з Комерційним актом №485604/811 від 07.08.2019 нестача вантажу у вагоні №59954487 склала 3500 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 40750 кг) складає: 407850 кг * 2% = 815 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 3500 кг - 815 кг = 2685 кг. (2,685 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №59954487 складає: 2,685 т * 8921,10 грн.. = 23953,15 грн.

Згідно з Комерційним актом №485604/812 від 07.08.2019 нестача вантажу у вагоні №53527271 склала 1900 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 41050 кг) складає: 41050 кг * 2% = 821 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1900 кг - 821 кг = 1079 кг. (1,079 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №53527271 складає: 1,079 т * 8921,10 грн. = 9625,87 грн.

Таким чином, загальна сума втраченого вантажу в вагоні становить 107832,43 грн.

Частиною 1 статті 127 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Виходячи з аналізу ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, а саме таких його елементів: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи, шкідливого результату такої поведінки (шкоди), причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою та вини особи, яка заподіяла шкоду. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності (виключає його відповідальність).

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагоні №51416030, завданої шкоди - нестачі товару на суму 107832,43 грн. та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому Відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вагонах сталась не з вини Відповідача відповідно до ст. 127 Статуту.

Таким чином, оскільки при перевезенні вантажу у вагонах залізницею не було дотримано вимог щодо збереження вантажу у вказаному вагоні, прийнятому до перевезення, у зв`язку з чим виявилась нестача вантажу на суму 107832,43 грн., Суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків у розмірі 107832,43 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

Позивачем також заявлено про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2583,58 грн..

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що позов позивача не підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Як вбачається з матеріалів справи, 30.03.2018 між Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога" (адвокатське об`єднання) укладено договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) №845, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності клієнта в порядку та на умовах, визначених цим договором. Зміст, умови та строки виконання покладених клієнтом на адвокатське об`єднання завдань узгоджується сторонами шляхом укладення додаткових угод до цього договору (п.п.1.1, 1.2). (а.с. 32-36)

За змістом п.5.3 вказаного договору оплата послуг адвокатського об`єднання здійснюється клієнтом шляхом безготівкового розрахунку. Оплата клієнтом наданих адвокатським об`єднанням послуг здійснюється на підставі актів надання послуг (актів прийому-передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядку та рахунків, наданих адвокатським об`єднанням. Акт надання послуг (акт прийому-передачі наданих послуг) оформлюється адвокатським об`єднанням станом на останній день місяця в якому надавалися послуги за цим договором.

04.11.2019 між Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога" (адвокатське об`єднання) укладена Додаткова угода № 19 до Договору № 845, в якій сторонами погоджено порядок оплати юридичних послуг у спорі про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" 107 832,43 грн. - протягом 5 календарних днів після підписання сторонами Акта надання послуг (Акта прийом-передачі наданих послуг) і отримання клієнтом рахїункців від Адвокатського об`єднання, та встановлено вартість послуг із розрахунку 301,05 грн. за одну годину. (а.с. 36).

На підтвердження виконання робіт, обумовлених договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) №845 від 30.03.2018, Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" та Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога" складено акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 04.11.2019, який підписаний сторонами без зауважень та заперечень (а.с. 40)

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат Позивачем було подано попередній (орієнтовний) рахунок судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу у розмірі 2583,53 грн. (а.с. 7) та Акт наданих послуг № 1 від 04.11.2019 на суму 2583,58 грн. (а.с.40)

Судом встановлено, що Краснопьорова Олена Сергіївна є адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії ДН № 3605, інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної Асоціації Адвокатів України.

Згідно з Актом прийому-передачі № 1 від 04.11.2019, заявлена Позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2583,58 грн., складається із послуг відповідно до Договору №845 від 30.03.2018 та Додаткової угоди № 10 до нього.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового засідання, юридичну кваліфікації правовідносин у справі, відсутність заперечень Відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, Суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, а відтак з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2583,53 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 107832,43 грн. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5, Ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, ВУЛИЦЯ ЛЕВЧЕНКА, будинок 1, Ідентифікаційний код юридичної особи 00191129) збитки у розмірі 107 832,43 грн. (сто сім тисяч вісімсот тридцять дві грн. 43 коп.), судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2583,58 грн. (дві тисячі п`ятсот вісімдесят три грн. 58 коп.)

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 07 квітня 2020 року.

Суддя О.В. Чинчин