ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2020 Справа № 914/2704/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ГУЛЯНЕЦЬКИЙ ЩЕБЗАВОД», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ТРЕЙД ПЛЮС», м. Львів

про стягнення 681'494,60 грн.,

Суддя Яворський Б.І.,

при секретарі Габаковській Х.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ГУЛЯНЕЦЬКИЙ ЩЕБЗАВОД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ТРЕЙД ПЛЮС» про стягнення 681'494,60 грн. заборгованості за договором поставки № 024 від 19.03.2019 р., з яких: 616'595,00 грн. основного боргу, 50'797,29 грн. пені, 9'287,80 грн. інфляційних втрат та 4'814,51 грн. 3% річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 23.12.2019 справу № 914/2704/19 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.01.2020, надано відповідачу строк на подання відзиву - протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, явку сторін визнано обов`язковою.

Ухвалою від 23 січня 2020 р. Господарський суд Львівської області відклав підготовче засідання на 13 лютого 2020 р.

Ухвалою від 24 січня 2020 р. суд повернув заяву позивача (вх. № 178/20 від 23.01.2020) про забезпечення позову, а ухвалою від 05 лютого 2020 р. повернув повторно подану ним заяву (вх. № 178/20 від 23.01.2020). Ухвалою суду від 05.03.2020 відмовлено у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову (вх. № 647/20 від 03.03.2020).

Протокольною ухвалою від 13.02.2020 Господарський суд Львівської області за клопотанням відповідача продовжив строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відклав підготовче засідання на 05.03.2020. Ухвалою від 13.02.2020 Господарський суд Львівської області у порядку ст.ст.120-121 ГПК України повідомив позивач про дату, час і місце підготовчого засідання.

03.03.2020 представник позивача скерував на адресу суду клопотання (вх.№ 10928/20 від 03.03.2020), у якому просив суд розгляд справи здійснювати без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи документами.

03.03.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.№111375/20), у якому вказав, що правовідносини між сторонами носять тривалий, взаємовигідний, конструктивний характер, а заборгованість відповідача виникла з об`єктивних причин, тому просив суд зменшити розмір пені до 20% та зазначив, що окрім стягнення штрафних санкцій позивач нараховує та просить стягнути 3% річних та інфляційні втрати, які у певній мірі компенсують знецінення несплачених відповідачем коштів.

Ухвалою суду від 05.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.03.2020.

У судове засідання 26.03.2020 представник позивача не з`явився.

Представник відповідача у судове засідання 26.03.2020 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не направив. У підготовчому засіданні 05.03.2020 проти позову не заперечив, лише просив суд зменшити розмір стягуваної неустойки до 20%, оскільки розмір штрафних санкцій (пені), яка заявлена до стягнення з відповідача становить більше 10% розміру основного невиконаного зобов`язання і позивач не надав доказів понесення ним збитків, внаслідок порушення відповідачем строків оплати отриманого товару.

У судовому засіданні 26.03.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

19 березня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ГУЛЯНЕЦЬКИЙ ЩЕБЗАВОД» та Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ТРЕЙД ПЛЮС» укладено договір поставки №024, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця щебеневу продукцію (далі- товар) в строки та на умовах, передбачених даним договором, а покупець зобов`язується прийняти товар від постачальника та оплатити його в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.1.2 договору ціна, загальна кількість, асортимент товару, що поставляється по даному договору, вказуються у специфікації, які є невід`ємною частиною договору та/або у видаткових накладних постачальника. Поставка товару здійснюється вагонними нормами, згідно поданої заявки покупця (п.1.3 договору).

Згідно п.2.1 договору поставка товару здійснюється, згідно заявки покупця, залізничним транспортом до станції призначення, якщо інше письмово не погоджено сторонами у специфікації до договору. Підтвердженням готовності придбати конкретну партію товару, є факт здійснення оплати покупцем згідно рахунку-фактури, виставленого від постачальника. Поставка товару здійснюється після попередньої оплати в розмірі 100% вартості товару, що постачається (п.2.4 та п.2.5 договору).

У п.3.3 договору сторони погодили, що оплата товару здійснюється покупцем шляхом передплати 100% вартості товару в строки, які вказані у рахунках-фактурах та/або специфікаціях постачальника. Сторониза домовленістю можуть визначити інший порядок оплати товару, який зазначається в специфікаціях.

Відповідно до п.5.2 договору у разі порушення строків оплати поставленого товару, а також у випадках, вказаних в п.3.6 даного договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2019 року, з подальшим продовженням (пролонгацією) терміну дії даного договору та здійснюється автоматично на наступний календарний рік при умові, що жодна із сторін протягом останнього місяця строку дії договору не направила іншій стороні факсимільним зв`язком або електронною поштою повідомлення про припинення даного договору. Але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків по договору(п.7.1 договору).

На виконання умов договору поставки №024 позивачем здійснено поставку товару (щебінь) на загальну суму 3'317'595,00 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних: № 97 від 23.05.2019 на суму 139'025,00 грн., № 103 від 26.05.2019 на суму 272'020,00 грн., № 125 від 07.06.2019 на суму 144'005,00 грн., № 126 від 07.06.2019 на суму 55'610,00 грн., № 127 від 07.06.2019 на суму 278'050,00 грн., № 143 від 17.06.2019 на суму 305'855,00 грн., № 144 від 17.06.2019 на суму 27'805,00 грн., № 164 від 25.06.2019 на суму 27'805,00 грн., № 167 від 27.06.2019 на суму 51'590,00 грн., № 168 від 27.06.2019 на суму 361'465,00 грн., № 176 від 02.07.2019 на суму 278'050,00 грн., № 177 від 02.07.2019 на суму 59'295,00 грн., № 182 від 11.07.2019 на суму 305'855,00 грн., № 183 від 12.07.2019 на суму 278'050,00 грн., № 201 від 24.07.2019 на суму 389'270,00 грн., № 216 від 01.08.2019 на суму 149'210,00 грн., № 218 від 06.08.2019 на суму 194'635,00 грн. Вказані видаткові накладні підписані та скріплені печатками сторін.

На підтвердження відвантаження товару, позивач надав копії залізничних накладних, а саме: № 32348500 від 23.05.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 335,0т; № 32348500 від 26.05.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 670,0т; № 32348500 від 07.06.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 347,0т.: № 32348500 від 06.06.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 670,0т; №32348500 від 06.06.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 670,0т; №32348500 від 07.06.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 134,0т.; № 32348500 від 07.06.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 347,0т; №32348500 від 17.06.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 737,0т; № 32348500 від 17.06.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 670,0т., № 32348500 від 25.06.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 67,0т; № 32348500 від 27.06.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 134,0т; № 32348500 від 27.06.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 871,0т; № 32348500 від 02.07.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 670,0т; № 32348500 від 02.07.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 201,0т; № 32348500 від 11.07.2019, масою вантажу 737,0т; №32348500 від 12.07.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 670.0т; №32348500 від 24.07.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 938,0т.; №32348500 від 01.08.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 347.0т; №32348500 від 06.08.2019, масою вантажу (щебінь гранітний) 469,0т.

Як зазначив позивач, відповідач вартість отриманого товару оплатив частково, на суму 2'701'000,00 грн. (остання оплата відбулась 13.09.2019). У підтвердження наведеного позивачем до матеріалів справи долучено банківські виписки про перерахування коштів на рахунок позивача.

Також позивач стверджує, що 03.10.2019, у порядку подання заявки та актів звірки (п.2.2 та 3.7 договору), на електронну адресу відповідача скеровувалась претензія №03/10 від 13.09.2019 із проханням оплати заборгованість за відвантажений товар, проте така залишена відповідачем без відповіді та задоволення. 27.11.2019 на юридичну адресу відповідача скеровано вимогу за №26/11 від 26.11.2019 про оплату заборгованості, яка також залишена без відповіді та задоволення.

На виконання своїх зобов`язань за договором відповідач оплати в повному обсязі не здійснив, відтак, на думку позивача, станом на момент його звернення з позовною заявою заборгованість становила 616'595,00 грн.

За неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань позивачем нараховано 4'814,51 грн. 3% річних, 9'287,80 грн. інфляційних втрат та 50'797,29 грн. пені, які просить стягнути з відповідача.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору поставки № 024 від 19 березня 2019 року.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару

У п.3.3 договору сторони погодили, що оплата товару здійснюється покупцем шляхом передплати 100% вартості товару в строки, які вказані у рахунках-фактурах та/або специфікаціях постачальника. Сторона за домовленістю можуть визначити інший порядок оплати товару, який зазначається в специфікаціях. Специфікації, які б змінювали порядок оплати отриманого товару до матеріалів справи позивачем не подано.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Постачання позивачем товару на загальну суму 3'317'595,00 грн. підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними. Проте, відповідач за отриманий товар оплатив лише 2'701'000,00 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків та банківськими виписками про перерахування коштів на рахунок позивача. Отже, у відповідача виникла заборгованість за поставлений, але не оплачений товару у розмірі 616'595,00 грн. Відповідач не заперечив дані обставини ні у відзиві на позов, ні представником у підготовчому засіданні.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Позивачем на підставі п.5.2 договору нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 50'797,29 грн.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором (ст. 216 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2. ст. 551 ЦК України).

Відповідно до п. 5.2 договору у разі порушення строків оплати поставленого товару, а також у випадках, вказаних в п.3.6 даного договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що до стягнення з відповідача підлягає заявлена позивачем сума пені у розмірі 50'797,29 грн.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Згідно частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат суд встановив, що стягненню з відповідача підлягає 4'814,51 грн. 3% річних та 8'036,04 грн., а не 9'287,80 грн. інфляційних втрат.

Оскільки відповідач доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що до стягнення з відповідача підлягає 616'595,00 грн. основного боргу, 50'797,29 грн. пені, 8'036,04 грн. втрат від інфляції та 4'814,51 грн. 3% річних.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій до 20%, до якого він не додав жодного доказу, суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зазначені норми законодавства ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання, з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17).

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Дослідивши зібрані у справі докази та встановивши відсутність обставин, які б мали істотне значення для зменшення розміру штрафних санкцій (докази скрутного фінансового становища відповідача, обставин, які б перешкоджали відповідачу вчасно виконати свої зобов`язання тощо відсутні), а також того, що відповідачем не надано суду доказів того, що заборгованість за договором, на які нараховані штрафні санкції (пеня), відповідачем оплачена, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням № 485 від 17 грудня 2019 р. на суму 10'222,43 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому на відповідача покладається судовий збір у розмірі 10'203,64 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 46, 73-80, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ТРЕЙД ПЛЮС» (79037, м. Львів, вул. Зелена, 6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ГУЛЯНЕЦЬКИЙ ЩЕБЗАВОД» (01133, м. Київ, вул.Леоніда Первомайського, 6; ) 616'595,00 грн. основного боргу, 50'797,29 грн. пені, 4'814,51 грн. 3% річних, 8'036,04 грн. втрат від інфляції та 10'203,64 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 03.04.2020.

Суддя Яворський Б.І.