ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року Справа № 918/687/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Мельник О.В. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" на рішення господарського суду Рівненської області від 10.12.2019 р. у справі №918/687/19, ухвалене суддею Пашкевич І.О., повний текст складено 11.12.2019 р.

за позовом Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне" (35360, село Велика Омеляна, вулиця Авіаторів, буд. 5а, Рівненська область, Рівненський район, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" (08290, Київська область, місто Ірпінь, смт. Гостомель, вулиця Чапаєва,1)

про стягнення 1 217 400, 54 грн.

У вересні 2019 року Обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Рівне" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" про стягнення заборгованості в сумі 1 406 373,90 грн, що виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договорів з надання послуг №15О/02-18 від 01.03.2018, №89А/10-14 від 01.10.2014, №364/01-09 від 01.01.2009 та №05Р/04-18 від 12.04.2018.

21.11.2019 р. на адресу господарського суду Рівненської області від позивача надійшла заява № 470 про зменшення розміру позовних вимог на суму 188 973,36 грн..

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 21.11.2019 задоволено заяву Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне" про зменшення розміру позовних вимог.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 10.12.2019 р. у справі №918/687/19 позов Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення 1 217 400, 54 грн. задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 10.12.2019 р. у справі №918/687/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити Обласному комунальному підприємству "Міжнародний аеропорт Рівне" у задоволенні позовних вимог.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник стверджує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим у зв`язку з неповнотою встановлення обставин, які мають значення для справи.

Зокрема скаржник стверджує, що суд першої інстанції не надав можливості відповідачу подати докази та відзив по даній справі з поважних причин, крім того, апелянт звертає увагу на те, що відповідач не знав про наявність та розгляд даної справи.

Також, апелянт акцентує увагу на тому, в оскаржуваному рішенні суд встановив, що позивач надавав послуги відповідачу в період з травня 2018 року по квітень 2019 року, згідно з договором № 150/02-18 від 01 березня 2018 року. Проте, дана інформація не відповідає дійсності.

Згідно з предметом договору №150/02-18 від 01 березня 2018 року про надання послуг по забезпеченню пропускного режиму і внутрішнього об`єктового режиму та додаткових заходів щодо охорони об`єктів Виконавець (Обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Рівне») повинен надавати Замовнику (Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Аеровіз») послуги у сфері забезпечення пропускного режиму з метою захисту від протиправних посягань в межах контрольованої зони обмеженого доступу, надання послуг з оформлення та виготовлення перепусток для працівників та транспорту Замовника, цілодобової охорони території та об`єктів Замовника. Дані послуги забезпечуються службою авіаційної безпеки, до складу якої входить ВОХОР, яка має сертифікат авіаційної безпеки, а також через підрозділ протипожежної безпеки.

Проте, Державною авіаційною службою України, після проходження інспекторської перевірки було виявлено недоліки. Один із достатньо серйозних недоліків полягає у тому, що аеродром базування Рівне відноситься до четвертої категорії рівня необхідного протипожежного захисту, що у свою чергу є невідповідним для пасажирських суден авіакомпанії згідно з льотно-технічними характеристиками літака Ан-12. Даний факт підтверджується Актом інспекторської перевірки експлуатанту пасажирських суден за напрямом «Пошуково-рятувальне забезпечення польотів» за міжсертифікаційний період 2018-2019 років від 08 лютого 2019 року. Однак, для літака типу Ан-12 необхідна шоста категорія протипожежного захисту згідно з п.4.3. Додатку 1 Правил АРПЗП ЦА-2013. У зв`язку із видачею сертифікату четвертої категорії рівня протипожежного захисту, аеродром базування Рівне був недопущений для обслуговування літаків Ан-12. Втім, позивач не усунув дані недоліки у зв`язку із чим обслуговування з його боку не відбувалося. Даний факт підтверджується листами від 15 березня 2019 року, 11 жовтня 2019 року № 413 та № 414.

Також, апелянт звертає увагу на те, що Обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Рівне» не виконало своїх обов`язків і за договором №150/02-18 від 01 березня 2018 року в частині охорони наших об`єктів. 29 грудня 2015 року у зв`язку із проникненням невідомих осіб шляхом пошкодження навісного замку літака Ан-12 та проникненням до нього, було виявлено пошкодження силових кабелів агрегатів та відсутність ряду агрегатів у пілотській кабіні літака та у хвостовому відсіку пасажирського судна, що підтверджується заявою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаоптім» Лазарця В.І. начальнику Рівненського відділу поліції Головного управління національної поліції Дмищуку В.В. Даний літак Ан-12, заводський номер № 2340602, який знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаоптім» було передано нам у користування згідно з контрактом №1-11-15 оперативного лізингу від 10 листопада 2015 року. Внаслідок цих дій нам було нанесено збитків на загальну суму 1 876 345 грн., що підтверджується Актом оцінки нанесених збитків в результаті пошкоджень та крадіжки обладнання з літака Ан-12 борт. №S9-SAV (зав. № 2340602).

Також, у зв`язку із даною обставиною відповідач поніс збитки у вигляді упущеної вигоди. Оскільки, згідно з предметом договору про надання транспортних послуг між Компанією «Air Cargo Solutions LLC» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Аеровіз» № ACS/12-02/01 dd. від 01 лютого 2012 року відповідач зобов`язаний надавати послуги перевезення вантажів на повітряних суднах типу АН-12. Додаткова угода №1 до договору №ACS/12-02/01 dd. від 01.02.2012 року передбачає, що вартість одного гарантійного льотного часу для проведення розрахунків по Договору - 800 доларів США за годину. Через пошкодження одного із наших повітряних суден ми не змогли в повному об`ємі використати потенціал літаків, які є у нашому користуванні, а також виконати зобов`язання згідно з даним договором.

Крім вище зазначеного, скаржник акцентує увагу на тому, що в результаті придбання Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Аеровіз» нерухомого майна у Відкритого акціонерного товариства «Рівненська авіакомпанія Універсал-Авіа», а саме стоянок у кількості 9 одиниць згідно з протоколом проведення аукціону з продажу майна підприємства банкрута Відкрите акціонерне товариство «Рівненська авіакомпанія Універсал-Авіа» у відповідності до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 5-048 від 30 липня 2015 року та договору купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні від 30 липня 2015 року, значна частина літаків відповідача знаходилася саме на території даних стоянок, які не були частиною аеродрому базування Рівне. Внаслідок цього Обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Рівне» порушило предмет договору по обслуговуванню на умовах базування пасажирських суден про що відповідач дізнався лише після придбання цих стоянок, про що зазначалося вище.

Відтак, скаржник звертає увагу, на те, що оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, рішення господарського суду Рівненської області підлягає скасуванню.

Також, до матеріалів апеляційної скарги скаржником додано клопотання про доручення доказів до матеріалів справи.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 р. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Рівненської області від 10.12.2019р., відкрито апеляційне провадження, зупинено дію рішення господарського суду Рівненської області від 10.12.2019 р. та розгляд справи призначено на 20 лютого 2020 року.

20.02.2020р. на адресу апеляційного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки адвокат апелянта не може прибути в судове засідання за станом здоров`я, відтак просить суд відкласти розгляд апеляційної скарги на іншу дату.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 лютого 2020 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на "19" березня 2020 р. о 10:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м.Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 2.

18.03.2020 р. від адвоката апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший час та день.

Сторони не забезпечили явку своїх представників у призначене на 19.03.2020 р. судове засідання, хоча про час та місце розгляду скарги були повідомлені у встановленому порядку. Крім того, колегія суддів у судовому засіданні вирішила відмовити у задоволенні клопотання про відкладення, з огляду на те, що відкладення розгляду справи є правом і прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу в судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його скарги, не є підставою для відкладення. Норми чинного законодавства не обмежують представництво сторін конкретними особами, відтак, у відповідача була можливість забезпечити участь іншого представника, для захисту своїх прав, при розгляді даної справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням суду першої інстанції задоволено позов Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне". Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що докази, які знаходяться в матеріалах справи, підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем.

2.Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

01.03.2018 між Обласним комунальним підприємством "Міжнародний аеропорт Рівне" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" (Замовник) було укладено Договір №15О/02-18 про надання послуг по забезпеченню пропускного режиму і внутрішнього об`єктового режиму та додаткових заходів щодо охорони об`єктів (далі Договір 1).

Згідно п.1.1. договору 1, виконавець надає, а замовник приймає послуги з: забезпечення пропускного режиму з метою захисту від протиправних посягань в межах контрольованої зони обмеженого доступу Виконавця; надання послуг з оформлення та виготовлення перепусток для працівників та транспорту Замовника з метою подальшого їх доступу в контрольовану зону через контрольно-пропускні пункти Виконавця згідно заявки Замовника; цілодобової охорони території та об`єктів Замовника, що знаходиться в межах контрольованої зони обмеженого доступу Виконавця згідно додатка № 5 Договору.

Замовник, в свою чергу, зобов`язався у передбачений розділом 3 Договору спосіб проводити оплату за надані послуги (п. 2.1.5 Договору 1 ).

Відповідно до п.3.3 Договору 1 розрахунок за надані послуги проводиться Замовником у безготівковому порядку шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок Виконавця щомісяця, не пізніше 10-го числа наступного за звітним, на основі виставлених Виконавцем рахунків.

Згідно з п. 8.1 Договору 1 даний договір набирає чинності з 01 березня 2018 року і діє до 28.02.2019. Якщо за один місяць до закінчення строку дії Договору жодна із сторін не вимагатиме його припинення, Договір вважається продовженим на тих самих же умовах на один рік (п. 8.2 Договору 1).

Договір 1 підписаний повноважними представниками позивача та відповідача та скріплений відбитками печаток вказаних юридичних осіб.

Докази що свідчать про дострокове розірвання Договору 1 чи повідомлення відповідача про припинення його дії в матеріалах справи відсутні. Відтак, Договір 1 є продовженим до 28.02.2020.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору 1 позивачем було надано відповідачу послуги за період, що стверджується актами наданих послуг по Договору, які підписані сторонами та скріплені відтисками печаток замовника та виконавця: № 2066 від 30.11.2018 на суму 47 838,91 грн з ПДВ, №1897 від 31.10.2018 на суму 47 713,03 грн з ПДВ, №32 від 31.01.2019 на суму 47 514,76 грн з ПДВ, №2264 від 31.12.2018 на суму 50 951,16 грн з ПДВ, №237 від 28.02.2019 на суму 47 340,65 грн, №450 від 31.03.2019 на суму 47 113,57 грн з ПДВ, №664 від 30.04.2019 на суму 47 304,20 грн з ПДВ, №1217 від 30.06.2018 на суму 48 485,30 грн з ПДВ, №1007 від 31.05.2018 на суму 143 681,08 грн з ПДВ, №1392 від 31.07.2018 на суму 47 248,70 грн з ПДВ, №1724 від 30.09.2018 на суму 47 040,62 грн з ПДВ, №1564 від 31.08.2018 на суму 47 086,22 грн з ПДВ, а також рахункам на оплату за травень 2018 - квітень 2019 року.

В той же час, в матеріалах справи наявні докази часткової оплати заборгованості за Договором 1, а саме в сумі 50 000,00 грн (а.с. 120).

Згідно вказаних актів замовник передав, а виконавець прийняв послуги за період з травня 2018 по квітень 2019 року на загальну суму 669 318,20 грн.

Крім того, сторонами у актах зазначено про відсутність взаємних претензій щодо виконання умов Договору, відтак акти є підставою для нарахування плати відповідно до умов Договору.

Враховуючи часткову сплату боргу відповідачем (виписка по рахунку), підтверджена матеріалами справи заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги за період з травня 2018 по квітень 2019 року по Договору 1, становить 619 318,20 грн.

Однак, згідно з заявою позивача про зменшення позовних вимог останній просив стягнути з відповідача борг по Договору 1 в сумі 609 716,04 грн. Відтак, у зв`язку з прийняттям судом заяви позивача про зменшення позовних вимог, та її задоволення, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором 1 в сумі 609 716,04 грн є обґрунтованим та підтверджується матеріалами справи.

Крім того, 01.10.2014 між Обласним комунальним підприємством "Міжнародний аеропорт Рівне" (Аеропорт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" (Замовник) було укладено Договір №89А/10-14 на аеропортове обслуговування на умовах базування (далі Договір 2).

Згідно розділу 1 договору 2 Аеропорт надає комплекс послуг по забезпеченню аеропортового і наземного обслуговування, а також забезпечення авіаПММ повітряних суден Замовника. Аеропорт надає послуги по базуванню повітряних суден згідно додатку 3. Аеропорт надає послуги по обслуговуванню повітряних суден Замовника, що виконують рейси до/із аеропорту на умовах цього договору з урахуванням допуску Аеропорту до прийому типів ПС. Замовник оплачує послуги Аеропорту на умовах цього Договору. Обслуговування надається в межах можливостей Аеропорту і відповідно до положень Цивільного кодексу України, Повітряного кодексу України, наказам та розпорядженням Державіаслужби України, іншим діючим нормативним актам України. Місцем виконання цього договору є ОКП "МА Рівне" (п. п. 1.1-1.6 Договору 2).

Відповідно до п.3.9 Договору 2 всі послуги надаються Аеропортом по заявці замовника або уповноважених ним осіб і оплачуються ним за діючими в аеропорту тарифами і ставками на день надання послуг. Замовник, згідно п. 4.1.2 Договору 2, взяв на себе зобов`язання своєчасно здійснювати оплату аеропорту за надані послуги.

Вартість наданих за цим Договором послуг визначається виходячи з фактичних обсягів наданих послуг і діючих тарифів. Аеропортові збори справляються за ставками в розмірі, що діє на дату вильоту ПС з аеропорту, тарифи на наземне обслуговування стягуються в розмірі, що діють на дату виконання (закінчення виконання) відповідних послуг (п. 6.1 Договору 2).

Рахунки виставляються Аеропортом в національній валюті України по курсу, встановленому НБУ на дату його складання, згідно тарифів у Додатку 1. Розрахунки між сторонами здійснюються: у безготівковому порядку у формі 100% передоплати не пізніше ніж за 1 банківський день до виконання чартерного рейсу; готівкою у касу аеропорту безпосередньо у період надання послуг за цим договором, у порядку, встановленому законодавством для платежів такого роду; згідно актів виконаних робіт протягом 10 банківських днів з дня надання документів (п.п. 6.2-6.3 Договору 2).

Договір 2 набирає сили з моменту його підписання сторонами, і діє, з урахуванням умов додаткових угод, зокрема №5 від 03.09.2018, - до 01.10.2019.

Договір 2 підписаний повноважними представниками позивача та відповідача та скріплений відбитками печаток вказаних юридичних осіб.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору 2 позивачем було надано відповідачу послуги за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року, та травень, липень 2019 року, що стверджується актами наданих послуг по Договору, які підписані сторонами та скріплені відтисками печаток замовника та Аеропорту: №1701 від 02.10.2018 на суму 41 417,67 грн з ПДВ, №1840 від 10.10.2018 на суму 29 568,24 грн з ПДВ, №2016 від 16.11.2018 на суму 16 707,12 грн з ПДВ, №2020 від 19.11.2018 на суму 68 930,70 грн з ПДВ, №2021 від 19.11.2018 на суму 13 685,76 грн з ПДВ, №2025 від 03.12.2018 на суму 40 678,18 грн з ПДВ, №2219 від 11.12.2018 на суму 37 485,84 грн з ПДВ, №2220 від 12.12.2018 на суму 26 387,47 грн з ПДВ, №1 від 02.01.2019 на суму 149 051,78 грн з ПДВ, №2 від 02.01.2019 на суму 113 435,52 грн з ПДВ, №213 від 26.02.2019 на суму 44 484,82 грн з ПДВ, №215 від 04.03.2019 на суму 18 706,76 грн з ПДВ, №637 від 02.05.2019 на суму 33 633,12 грн з ПДВ, №868 від 25.07.2019 на суму 10 015,94 грн з ПДВ, а також рахункам на оплату за жовтень 2018 року - березень 2019 року, та травень, липень 2019 року (а.с. 59-65).

Згідно вказаних актів замовник передав, а виконавець прийняв послуги за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року, а також травень, липень 2019 року на загальну суму 644 188,92 грн. Сторонами у актах зазначено про відсутність взаємних претензій щодо виконання умов Договору, відтак акти є підставою для нарахування плати відповідно до умов Договору 2.

Враховуючи часткову сплату боргу відповідачем, суд зазначає, що заборгованість в розмірі 600 507,71 грн. за Договором 2 підтверджена матеріалами справи, докази, що свідчили б про погашення боргу в матеріалах справи відсутні, відтак позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної суми є обґрунтованим.

Також, 01.01.2009 між Обласним комунальним підприємством "Міжнародний аеропорт Рівне" (Аеропорт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" (Перевізник) було укладено Договір №364/01-09 (далі Договір 3) щодо режимно-секретного забезпечення і спеціального зв`язку, відповідно до умов якого перевізник передає, а Аеропорт приймає на себе обов`язки щодо виконання послуг, означених в статті 2 Договору, для Перевізника, який оплачує надані послуги в порядку і на умовах Договору (п. 1.1. Договору 3).

Розділом 2 Договору 3 сторонами обумовлені зобов`язання сторін. Зокрема, перевізник зобов`язався організувати через спеціально призначеного працівника, відповідального за режимно-секретну роботу, ведення таємного діловодства у відповідності до діючих вимог та отримання в Аеропорту таємних документів, що направляються на адресу Перевізника; зберігати таємні документи в спеціальному приміщенні Аеропорту та в окремому сховищі і т.д. Аеропорт в свою чергу зобов`язався надавати інструктивно-методичні послуги Перевізнику з організації захисту державної таємниці, таємного діловодства та режимно-секретної роботи; своєчасно передавати Перевізнику матеріали, які надходитимуть на її адресу через Аеропорт та забезпечити їх збереження в окремому сховищі (металевій шафі) в умовах, які б гарантували збереження матеріальних носіїв секретів і виключали несанкціонований доступ до них; надавати послуги Перевізнику з організації допускної системи; надавати умови для збереження таємних документів Перевізника та робочу кімнату РСО для ознайомлення та опрацювання таємних документів.

Згідно з п. 3.1 Договору 3 перевізник сплачує Аеропорту: що місячно до 05 числа місяця, наступного за звітним, на розрахунковий рахунок Аеропорту 400,00 грн без ПДВ за надані послуги; ПДВ у розмірі, встановленому на момент платежів.

У відповідності до пунктів 6.1, 6.3 Договору 3 договір набирає чинності з 01.01.2009 і діє до 31.12.2009. При відсутності письмової заяви до дня закінчення дії Договору від однієї із сторін про припинення або зміну умов Договору, він вважається продовженим на наступний календарний рік.

Договір 3 підписаний повноважними представниками позивача та відповідача та скріплений відбитками печаток вказаних юридичних осіб. Докази, що б свідчили про припинення дії Договору 3 в матеріалах справи відсутні.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору 3 позивачем було надано відповідачу послуги за період з червня 2018 року по серпень 2019 року, що стверджується актами наданих послуг по Договору, які підписані сторонами та скріплені відтисками печаток Перевізника та Аеропорту: №794 від 30.06.2019 на суму 480 грн з ПДВ, №895 від 31.07.2019 на суму 480 грн з ПДВ, №658 від 30.04.2019 на суму 480 грн з ПДВ, №731 від 31.05.2019 на суму 480 грн з ПДВ, №229 від 28.02.2019 на суму 480 грн з ПДВ, №443 від 31.03.2019 на суму 480 грн з ПДВ, №2256 від 31.12.2018 на суму 480 грн з ПДВ, №24 від 31.01.2019 на суму 480 грн з ПДВ, №1890 від 31.10.2018 на суму 480 грн з ПДВ, №2056 від 30.11.2018 на суму 480 грн з ПДВ, №1557 від 31.08.2018 на суму 480 грн з ПДВ, №1717 від 30.09.2018 на суму 480 грн з ПДВ, №1215 від 30.06.2018 на суму 480 грн з ПДВ, №1383 від 31.07.2018 на суму 480 грн з ПДВ, №968 від 31.08.2019 на суму 480 грн з ПДВ, а також рахункам на оплату за червень 2018 року - серпень 2019 року (а.с. 74-81).

Згідно вказаних актів замовник передав, а виконавець прийняв послуги за період з червня 2018 року по серпень 2019 року на загальну суму 7 200,00 грн. Сторонами у актах зазначено про відсутність взаємних претензій щодо виконання умов Договору 3, відтак акти є підставою для нарахування плати відповідно до умов Договору 3.

Враховуючи часткову сплату боргу відповідачем, суд зазначає, що заборгованість в розмірі 7 170,00 грн. за Договором 3 підтверджена матеріалами справи, докази, що свідчили б про погашення боргу в матеріалах справи відсутні, відтак позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної суми є обґрунтованим.

Крім того, 12.04.2018 між Обласним комунальним підприємством "Міжнародний аеропорт Рівне" (Власник мереж) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" (Споживач) було укладено Договір №05Р/04-18 (далі Договір 4).

Відповідно до п.1.1. Договору 4 власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії Споживачу в обсягах згідно з договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а Споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги згідно з пунктом 4.1.1. цього Договору.

Розділом 4 Договору 4 сторони погодили обов`язки споживача, до яких, зокрема, входить: здійснювати оплату за перетікання реактивної енергії на межі балансової належності електромереж згідно з додатком "Порядком розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії" протягом 14 робочих днів з моменту отримання від власника мереж рахунку на оплату акту наданих послуг за розрахунковий період; у разі припинення споживання електричної енергії внаслідок звільнення Споживачем займаного об`єкта останній повідомляє про це Власника мереж за 20 днів і здійснює повний розрахунок згідно з умовами цього Договору до дня виїзду включно, після чого Власник мереж припиняє передачу електричної енергії.

Згідно п.9.6. Договору 4 цей Договір укладається на термін до 31.12.2018 та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із Сторін про відмову від цього Договору або його перегляд. У випадку не виконання Договору однією із Сторін, Договір може бути розірвано. Договір також може бути розірваний і в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Договір 4 підписаний повноважними представниками позивача та відповідача та скріплений відбитками печаток вказаних юридичних осіб. Докази, що б свідчили про припинення дії Договору 4 в матеріалах справи відсутні.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору 4 позивачем було надано відповідачу послуги за період з липня 2018 року по грудень 2018, а також квітень, червень та липень 2019 року, що стверджується актами наданих послуг по Договору, які підписані сторонами та скріплені відтисками печаток Власника мереж та Споживача: №1551 від 31.08.2018 на суму 0,25 грн з ПДВ, №1728 від 30.09.2018 на суму 1,75 грн з ПДВ, №1885 від 31.10.2018 на суму 2,70 грн з ПДВ, №2047 від 30.11.2018 на суму 0,49 грн з ПДВ, №2239 від 31.12.2018 на суму 0,07 грн з ПДВ, №670 від 30.04.2019 на суму 0,07 грн з ПДВ, №796 від 30.06.2019 на суму 0,07 грн з ПДВ, №917 від 31.07.2018 на суму 0,14 грн з ПДВ, №1375 від 31.07.2018 на суму 1,25 грн з ПДВ, а також рахунками на оплату за липень - грудень 2018, а також квітень, червень та липень 2019 року.

Згідно вказаних актів замовник передав, а виконавець прийняв послуги за період з липня 2018 року по грудень 2018, а також квітень, червень та липень 2019 року на загальну суму 6,79 грн. Сторонами у актах зазначено про відсутність взаємних претензій щодо виконання умов Договору 4, відтак акти є підставою для нарахування плати відповідно до умов Договору.

Враховуючи наявні у справі докази, суд зазначає, що заборгованість в розмірі 6,79 грн. за Договором 4 підтверджена матеріалами справи, докази, що свідчили б про погашення боргу в матеріалах справи відсутні, відтак позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної суми є обґрунтованим.

Листом №228 від 12.06.2019 року Обласним комунальним підприємством "Міжнародний аеропорт Рівне" було проінформовано Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" щодо виниклої заборгованості перед позивачем та прохання погасити виниклу заборгованість протягом 10 днів з моменту отримання листа.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 13.06.2019 р. вбачається, лист №228 від 12.06.2019 р. відповідачем отримано 18.06.2019 р.

08.07.2019 р. позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію щодо сплати заборгованості за надані послуги, претензію відповідачем отримано 10.07.2019 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачем залишено без реагування вище зазначені претензії.

Таким чином, Обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Рівне" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" про стягнення заборгованості в сумі 1 217 400, 54 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), що виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договорів з надання послуг №15О/02-18 від 01.03.2018, №89А/10-14 від 01.10.2014, №364/01-09 від 01.01.2009 та №05Р/04-18 від 12.04.2018.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 10.12.2019 р. позов Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне" задоволено.

Апеляційний суд, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги, встановивши обставини, які підлягали встановленню на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, не вбачає підстави для задоволення поданої апеляційної скарги враховуючи наступне.

3.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України, ч.6 ст.193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1, 2 ст.193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За своєю правовою природою Договори, які укладені між сторонами є договорами про надання послуг.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

4. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Рівне" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" про стягнення заборгованості в сумі 1 217 400, 54 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), що виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договорів з надання послуг №15О/02-18 від 01.03.2018, №89А/10-14 від 01.10.2014, №364/01-09 від 01.01.2009 та №05Р/04-18 від 12.04.2018.

Досліджуючи матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" підтверджується матеріалами справи, а відтак колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції порушив процесуальні права відповідача, не надавши йому можливості подати суду відзив на позов у цій справі, а також необхідні докази, а також тверджень, що відповідач не знав про розгляд справи, колегія суддів схиляється до критичної їх оцінки, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою місцевого суду від 30.09.2019 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Запропоновано відповідачу відповідно до ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у 15-денний строк з дня отримання ухвали суду, подати відзив на позовну заяву і всі докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують заперечення проти позову (у разі їх наявності) та докази направлення відзиву позивачу.

Ця ухвала була надіслана Товариству з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" 01.10.2019р. на адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 08290, Київська обл., місто Ірпінь, селище міського типу Гостомель, вул..Чапаєва, будинок 1, та вручена 07.10.2019р., що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи.

Відтак, відповідач був повідомлений про розгляд справи, однак не скористався правом на подати суду першої інстанції відзиву на позовну заяву, а також доказів для обгрунтування своєї позиції у справі.

Надавши оцінку доказам, наданим апелянтом відповідно до клопотання, отриманого судом апеляційної інстанції 08.01.2020 року, подання яких обгрунтовано посиланням на положення п.6 частини 2 статті 258 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

До клопотання скаржником долучено перелік документів, які, на думку апелянта, є такими, що обгрунтовують його заперечення щодо позову. Апелянтом надано наступні докази: копія протоколу проведення аукціону з продажу майна підприємства банкрута Відкрите акціонерне товариство «Рівненська авіакомпанія Універсал-Авіа» у відповідності до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом» №5-048 від 30 липня 2015 року; копія договору купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні від 30 липня 2015 року; копія технічної документації землеустрою; копія договору №89А/10-14 від 01 жовтня 2014 року на аеропортове обслуговування на умовах базування; копія рахунку на оплату №134 від 29.02.2016р.; копія акту надання послуг №281 від 29.02.2016р.; копія опису послуг від 29.02.2016р.; копія акту інспекторської перевірки експлуатанту пасажирських суден за напрямом «Пошуково-рятувальне забезпечення польотів» за міжсертифікаційний період 2018-2019 років від 08 лютого 2019 року; копія листа від 15 березня 2019 року; копія листа № 96/19 від 11 жовтня 2019 року; копія конверта; копія льотно-технічної характеристики літака Ан-12; копія листа №413 від 11 жовтня 2019 року; копія листа №414 від 11 жовтня 2019 року; копія договору № 150/02-18 від 01 березня 2018 року про надання послуг по забезпеченню пропускного режиму і внутрішнього об`єктового режиму та додаткових заходів щодо охорони об`єктів з додатками; копія рахунку про оплату №751 від 31.10.2019р.; копія акту наданих послуг №1109 від 31.10.2019р.; копія заяви №2915/15 від 29 грудня 2015 року; копія акту оцінки нанесених збитків в результаті пошкоджень та крадіжки обладнання з літака Ан-12 борт. №S9-SАV (зав. №2340602); копія контракту №1-11-15 оперативного лізингу від 10 листопада 2015 року з додатком; копія акту прийомки-передачі літака від 10.11.2015р.; копія акту повернення літака від 10.07.2016р.; копія договору № АСS/12-02/01 dd від 01 лютого 2012 року; копія додаткової угоди №1 до договору № АСS/12-02/01 dd. від 01.02.2012р.; копія додатку №6 до договору № АСS/11-01/02 від 01.02.2011р.

Положення статті 76 ГПК України встановлюють, що належними є ті докази, на підставі яких можна встановити обставини , які входять у предмет доказування. У свою чергу, предмет доказування становлять обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню підчас розгляду справи.

Як вже зазначалось, предметом розгляду у цій справі є вимога про стягнення боргу за кількома договорами про надання послуг, які були укладі позивачем і відповідачем у певний період часу, проте вимога стосується стягнення боргу за надані послуги, який охоплюється періодом з травня 2018 по серпень 2019 року (для кожного з договорів визначено окремий період), проте письмові докази, які надано апелянтом, за змістом або хронологією не стосуються предмета дослідження.

Аргументи апеляційної скарги в частині, яка стосується недоліків у діяльності Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне", встановлених інспекторською перевіркою Державної авіаційної служби України, а також доводи про невиконання умов договору, укладеного сторонами 01.03.2018 року, у зв`язку з проникненням у літак АН-12 невідомих осіб 29.12.2015 року і пошкодження ними літака апеляційний суд оцінює критично, оскільки ці обставини не пов`язані з предметом дослідження у справі, яка розглянута судом першої інстанції.

Що стосується посилання апелянта на наявність у нього збитків у вигляді упущеної вигоди, які спричинені невиконанням, за його твердженням, умов Договору №15О/02-18 про надання послуг по забезпеченню пропускного режиму і внутрішнього об`єктового режиму та додаткових заходів щодо охорони об`єктів, укладеного 01.03.2018 року, апеляційний суд зазначає, що питання про наявність або відсутність збитків може бути предметом окремого дослідження у судовій справі, у разі , якщо апелянтом буде заявлено відповідний позов, оскільки відшкодування збитків, відповідно до статей 16, 22 ЦК України, є самостійним способом захисту цивільних прав.

5. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Таким чином, у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Аеровіз" на рішення господарського суду Рівненської області від 10.12.2019 р. у справі №918/687/19 - залишити без задоволення, рішення господарського суду Рівненської області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/687/19 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "25" березня 2020 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.