ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" квітня 2020 р. м. Вінниця Cправа № 902/101/20

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.

при секретарі Незамай Д.Д.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Груп", вул. Дегтярівська, буд. 21, м. Київ, 04119, код - 39380801

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький агрегатний завод", вул. Острозького, 3, м. Вінниця, 21001, код - 34964131

про стягнення 70 871,00 грн

В С Т А Н О В И В :

06.02.2020 року до Господарського суду Вінницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Груп" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький агрегатний завод" про стягнення 70 871,00 грн заборгованості з яких 57 026,00 грн основний борг, 2 115,43 грн пеня, 234,35 грн 3% річних та 11 405,20 грн штраф за договором купівлі-продажу № 17-07/19 від 17.07.2019 року.

Правовими підставами звернення до суду позивача із вказаним позовом стало неналежне виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу № 17-07/19 від 17.07.2019 року в частині заборгованості за недопоставлену продукцію.

В зв`язку з чим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Прайд-Груп" звернулось з позовом до суду про стягнення 57 026,00 грн основного боргу, 2 115,43 грн пені, 234,35 грн 3% річних та 11 405,20 грн штрафу.

Ухвалою суду від 11.02.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 03.03.2020 року.

В судовому засіданні 03.03.2020 року судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на підставі ч. 2 ст. 202, ч. 1 ст. 216 ГПК України до 03.04.2020 року, яку занесено до протоколу судового засідання від 03.03.2020 року.

Ухвалою суду від 04.03.2020 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання.

24.03.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява (вих.№ 16/03 від 16.03.2020 року) про зменшення розміру позовних вимог, в якій зазначено, що в зв`язку з отриманням відповідачем претензії 16.12.2019 року позивачем здійснено перерахунок нарахованих штрафних санкцій. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача 69 756,09 грн заборгованості, з яких 57 026,00 грн основного боргу, 1 188,89 грн пені, 136,00 грн 3% річних та 11 405,20 грн штрафу за договором купівлі-продажу № 17-07/19 від 17.07.2019 року.

27.03.2020 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання (вих.№ 20/03 від 20.03.2020 року), в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату, в зв`язку неможливістю прибуття представника в судове засідання через карантин, пов`язаний із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

В судове засідання 03.04.2019 року уповноважені представники сторін не з`явилися.

Суд наголошує на тому, що про дату, час та місце проведення розгляду справи сторони були повідомлені завчасно та належним чином ухвалою від 04.03.2020 року, копії якої надсилались рекомендованою кореспонденцією.

При цьому, обізнаність представників сторін про дату судового засідання підтверджується поштовими повідомленнями № 452 та № 701, які наявні в матеріалах справи.

За змістом ст. 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" та справі "Красношапка проти України" зазначено, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на вищевказане, враховуючи наявні в справі докази стосовно повідомлення позивача про розгляд справи в суді, а також той факт, що у відповідності до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи за відсутності представників сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення з відповідачем договору купівлі-продажу № 17-07/19 від 17.07.2019 року, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницький агрегатний завод" (Продавець, Відповідач) зобов`язується передати у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Груп" (Покупець, Позивач), а Покупець в порядку та на умовах визначених договором, зобов`язується прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за цінами які вказуються у специфікаціях, видаткових накладних або рахунках рахунках передбачених за умовами договору.

В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором купівлі-продажу № 17-07/19 від 17.07.2019 року, у відповідача утворилась заборгованість в сумі 70 871,00 грн.

З огляду на вказане, позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованості з яких 57 026,00 грн основного боргу, 2 115,43 грн пені, 234,35 грн 3% річних та 11 405,20 грн штрафу.

Матеріали справи не містять відзиву або будь-якої іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача в якому було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 17.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прайд-Груп" (Покупець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницький агрегатний завод" (Продавець, Відповідач) укладено договір купівлі-продажу № 17-07/19 (а.с.9-12, т. 1).

Відповідно п. 1.1. Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором зобов`язується прийняти й оплатити товар, передбачений цим договором.

Згідно п. 1.2 Договору під товаром в договорі розуміється брухт та відходи чорних металів згідно ДСТУ 4121-2002 та відходів кольорових металів згідно ДСТУ.

Загальна кількість товару, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), одиниці виміру товару та ціна одиниці виміру товару, вантажоодержувач визначаються сторонами у специфікаціях, видаткових накладних або рахунках до договору. Специфікації є невід`ємними частинами даного договору, які складаються на кожну конкретну партію товару (п. 1.3 Договору).

Загальна сума договору та загальна вартість товару, переданого Продавцем Покупцю згідно з умовами договору, визначається підсумовуванням сум (загальної вартості товару) в усіх видаткових накладних до договору, складених сторонами на виконання умов даного договору (п. 2.1 Договору).

Ціна за одиницю виміру товару визначається сторонами у специфікації, видатковій накладній або рахунку на конкретну партію товару (п. 3.1 Договору).

Згідно п. 4.1 Договору товар поставляється Покупцеві або визначеному ним вантажоодержувачу на умовах СРТ станція вантажоодержувача (ІНКОТЕРМС 2010) - залізничним транспортом, або СРТ склад Покупця (вантажоодержувача) (ІНКОТЕРМС 2010) - автомобільним транспортом, якщо інше не зазначено в специфікації або в договорі на поставку конкретної партії товару.

Передання товару від Продавця до Покупця або визначеного Покупцем вантажоодержувача (відвантаження товару) за цим договором здійснюється в строки, визначені в специфікації або в договорі на конкретну партію товару (п. 4.2 Договору).

За змістом п. 4.4 Договору датою поставки товару і моментом переходу права власності на товар вважається дата зазначена станцію вантажоодержувача в графі 51 "Календарний штемпель прибуття вантажу" електронної залізничної декларації при поставці залізничним транспортом або дата підписання накладної на товар при поставці автомобільним транспортом, якщо інше не зазначено в специфікації, видатковій накладній або рахунку на поставку конкретної партії товару.

Оплата товару Покупцем здійснюється за загальною ціною товару шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок Продавця (п. 6.1 Договору).

Оплата за товар здійснюється Покупцем у строки і в порядку зазначені сторонами в специфікації, видатковій накладній або рахунку, на поставку конкретної партії товару (п. 6.3 Договору).

Згідно п. 6.4 Договору можлива передплата за товар. При цьому сторони дійшли згоди, що сума передплати є власністю Покупця і може бути в будь-який час витребувана Покупцем від Продавця шляхом направлення письмової вимоги.

У випадку отримання від Покупця письмової вимоги про повернення суми передплати, Продавець зобов`язаний повернути суму передплати з урахуванням умов п. 6.4 Договору протягом 10 банківських днів з моменту отримання вимоги Покупця про повернення передплати (п. 6.5 Договору).

Відповідно п. 7.3 Договору Продавець зобов`язаний надати Покупцеві (вантажоодержувачу) в день поставки товару рахунок, накладну та акт погодження металобрухту.

Право власності на товар переходить до Покупця з визначеної у п. 4.4 Договору дати передання товару Покупцеві (п. 8.1 Договору).

У випадку порушення договору винна сторона несе відповідальність визначену цим договором та/або чинним законодавством України (п. 9.1 Договору).

У випадку порушення Продавцем вимог щодо повернення суми здійсненої Покупцем передплати згідно з умовами п. 6.5 Договору Продавець зобов`язаний сплатити Покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення повернення передплати Покупцю, а у випадку, якщо строк прострочення повернення передплати перевищить 20 календарних днів, Продавець повинен додатково сплатити Покупцю штраф в розмірі 20 % суми передплати не повернутої вчасно (п. 9.4 Договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (п. 12.1 Договору).

Строк дії договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 12.1 Договору та закінчується 31.12.2019 року. Якщо жодна зі сторін за 20 днів до завершення терміну дії договору в письмовій формі не попередить іншу сторону про розірвання договору, то термін дії автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік (п. 12.2 Договору).

На виконання умов укладеного договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Прайд-Груп" (позивач) здійснило передоплату за товар на загальну суму 102 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 661 від 24.07.2019 року (а.с.17, т. 1).

Відповідачем здійснено поставку брухту сталевого (товару) в кількості 12,06 т на загальну суму 34 974,00 грн, що підтверджується товарно-транспортною накладною № ВАЗ00000641 від 16.08.2019 року (а.с. 18, т. 1).

Станом на 17.08.2019 року у відповідача виникла заборгованість перед Покупцем за недопоставлену продукцію в сумі 67 026,00 грн.

За твердженнями позивача, дана сума заборгованості визнавалася відповідачем, що підтверджується обопільно підписаним актом звірки взаєморозрахунків за період з 17.07.2019 року по 30.11.2019 року (а.с. 13, т. 1).

02.12.2019 року на виконання умов п.6.5 Договору №17-07/19 від 17.07.2019 року позивачем на адресу відповідача направлено вимога (вих.№02/12/2) про повернення суми передплати (а.с. 14, т. 1).

04.12.2019 року відповідачем на рахунок позивача перераховано 10 000,00 грн в рахунок погашення заборгованості. В підтвердження чого додано платіжне доручення № 6315 від 04.12.2019 року (а.с. 19, т. 1).

05.12.2019 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію (вих.№ 05/12), з вимогою погашення заборгованості в сумі 57 026,00 грн (а.с. 15-16, т. 1).

Заборгованість відповідача перед позивачем становить 57 026,00 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань договором купівлі-продажу № 17-07/19 від 17.07.2019 року, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача 57 026,00 грн боргу.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов наступних висновків.

Зміст спірних правовідносин становлять взаємні права та обов`язки сторін щодо належного виконання умов договору купівлі-продажу № 17-07/19 від 17.07.2019 року, які також врегульовано нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Матеріали справи підтверджують неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо поставки товару, у встановлений договором строк.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 57 026,00 грн боргу за договором купівлі-продажу № 17-07/19 від 17.07.2019 року правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Також, в зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 136,00 грн 3% річних (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (вих. № 16/03 від 16.03.2020 року), що є правомірним та обґрунтованим, оскільки відповідають вимогам чинного законодавства України.

З огляду на фактичні обставини справи, суд вважає правомірним визначення суми прострочення з 02.01.2020 року з посиланням на дату отримання відповідачем претензії та положення п. 6.4. Договору.

Перевіркою розрахунку 3 % річних, судом не виявлено помилок, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 188,89 грн пені та 11 405,20 грн штрафу нарахованих у період наявності зобов`язальних відносин (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (вих.№ 16/03 від 16.03.2020 року).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушення зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України ввиконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Розділом 9 договору сторонами погоджено відповідальність сторін.

Зокрема п. 9.4 Договору у випадку порушення Продавцем вимог щодо повернення суми здійсненої Покупцем передплати згідно з умовами п. 6.5 Договору Продавець зобов`язаний сплатити Покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення повернення передплати Покупцю, а у випадку, якщо строк прострочення повернення передплати перевищить 20 календарних днів, Продавець повинен додатково сплатити Покупцю штраф в розмірі 20 % суми передплати не повернутої вчасно.

Перевіркою за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора обрахунку пені та штрафу, судом встановлено, що він виконаний позивачем арифметично вірно з огляду на що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Груп" в цих частинах підлягають задоволенню судом у заявленому розмірі.

При цьому судом враховується, щодо порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин, суд вважає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

У справі, що розглядається, сторонами передбачено господарсько-правову відповідальність Покупця у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу за порушення умов цього договору.

Зокрема, у пункті 9.4 сторони погодили, що у випадку порушення Продавцем вимог щодо повернення суми здійсненої Покупцем передплати згідно з умовами п. 6.5 Договору Продавець зобов`язаний сплатити Покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення повернення передплати Покупцю, а у випадку, якщо строк прострочення повернення передплати перевищить 20 календарних днів, Продавець повинен додатково сплатити Покупцю штраф в розмірі 20 % суми передплати не повернутої вчасно.

Суд відзначає, що погодження сторонами в договорі відповідальності у вигляді сплати пені та штрафу, відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України, а також приписам статей 546 ЦК України, статті 231 ГК України, тому одночасне стягнення вказаних штрафних санкцій не суперечить статті 61 Конституції України, позаяк останні встановлені за порушення, які не є тотожними (п. 14 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.05.2018 р. у справі № 910/6046/16).

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду належних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, в тому числі щодо проведення розрахунків, не надано власного розрахунку заборгованості, доказів повної сплати боргу тощо.

Як визначає ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних обставин в сукупності, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Груп" підлягає задоволенню в повному обсязі, з урахуванням заяви (вих.№ 16/03 від 16.03.2020 року) про зменшення розміру позовних вимог.

Згідно з ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Оскільки, позивачем нараховано 3% річних та пеню по 31.01.2020 року включно, то суд вважає за можливе визначити у резолютивній частині судового рішення про нарахування 3% річних, починаючи з періоду не охопленому предметом позовних вимог, з визначенням граничного строку їх нарахування до моменту виконання судового рішення в частині сплати грошових коштів в сумі 57 026,00 грн.

З приводу нарахування пені, на підставі ч. 6 ст. 232 ГК України, строк її нарахування обмежується 02.07.2020 року.

Відповідно до ч. ч. 11, 12 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 2 102,00 грн. підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України, оскільки звернення до суду сприяли неправильні дії відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327, ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький агрегатний завод" (вул. Острозького, 3, м. Вінниця, 21001, код - 34964131) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Груп" (вул. Дегтярівська, буд. 21, м. Київ, 04119, код - 39380801) 57 026,00 грн - основного боргу, 1 188,89 грн - пені, 136,00 грн - 3% річних, 11 405,20 грн - штрафу за договором купівлі-продажу № 17-07/19 від 17.07.2019 року та 2 102,00 грн - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Нараховувати на суму заборгованості 57 026,00 грн:

- 3% річних за кожен день прострочення перерахування грошових коштів протягом періоду з 01.02.2020 року до моменту виконання судового рішення в частині сплати грошових коштів в сумі 57 026,00 грн;

- пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення перерахування грошових коштів в сумі 57 026,00 грн протягом періоду з 01.02.2020 по 02.07.2020 рр.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2020 р.

Роз`яснити, що згідно положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)" (реєстр.№3275) від 30.03.2020 року, який набрав чинності 02.04.2020 року, строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Дегтярівська, буд. 21, м. Київ, 04119)

3 - відповідачу (вул. Острозького, 3, м. Вінниця, 21001)