ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" березня 2020 р., м. Київ Справа № 911/570/20

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза Андрія Федоровича, розглянувши заяву б/н від 02.03.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Меса-Дорбуд" про забезпечення позову, що подана разом із позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Меса-Дорбуд" (01021, м. Київ, вул. Липська, буд. 10, ) до Приватного акціонерного товариства "Коммунтранс" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Кірова, буд. 90, офіс 18, к. №4, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Прилад" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Балківська, буд. 84, ) про визнання договорів купівлі-продажу недійсними,

За участю представників:

позивача: Антоненко А.О. (ордер, серія: КВ №838156 від 11.03.2020), Крилевець Є.С. (ордер, серія ВІ №1009300 від 02.03.2020);

відповідача 1: Змієвська Т.П. (ордер, серія: КС №587330 від 11.03.2020).

відповідача 2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 02.02.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Меса-Дорбуд" до Приватного акціонерного товариства "Коммунтранс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Прилад" про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Разом із позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Меса-Дорбуд" подано до суду заяву б/н від 02.03.2020 про забезпечення позову.

У поданій заяві заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом: накладення арешту з забороною розпорядження (без заборони використання) на транспортні засоби та спеціалізовані машини (перелік зазначений у заяві); заборони Головному сервісному центру МВС України та його структурним підрозділам здійснювати перереєстрацію вказаних транспортних засобів (перелік зазначений у заяві); заборони територіальним органам Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів здійснювати зняття з обліку (перереєстрацію) вказаних спеціалізованих машин/механізмів (перелік зазначений у заяві).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Так, суд ухвалою від 06.03.2020 в порядку 4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України призначив судове засідання з розгляду заяви б/н від 02.03.2020 про забезпечення позову на 17.03.2020.

17.03.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Меса-Дорбуд" надійшла заява про виправлення описки у заяві про забезпечення позову.

У судовому засіданні 17.03.2020 позивач підтримав текст поданої заяви, відповідач проти заяви заперечував.

Суд, у судовому засіданні, заслухавши пояснення сторін та дослідивши подані сторонами докази дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви б/н від 02.03.2020 про забезпечення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд, розглянувши подану заяву, зазначає, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову (аналогічна правова позиція викладено в Постанові Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 910/6924/18).

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 25.05.2016 у справі № 6-605цс16).

Заявником не надано суду жодних доказів, які б підтверджували факт наявності наміру у Приватного акціонерного товариства "Коммунтранс" щодо здійснення дій направлених на відчуження, зміну існуючих характеристик тощо спірного майна. Також, заявником не надано суду доказів вчинення юридично значимих дій, а саме, адвокатських запитів щодо отримання відомостей, які б підтверджували вчинення відповідачами дій спрямованих на відчуження або на підготовку відчуження спірного майна.

Крім того, заявником, на підтвердження реальної ймовірності вивезення спірного майна за межі території України, не надано до суду жодних доказів того, що всі або частина з вказаних транспортних засобів (перелік зазначений у заяві) перетинали державний кордон України в період з моменту укладення спірних договорів купівлі-продажу Приватним акціонерним товариством "Коммунтранс" (з 03.10.2019) до моменту розгляду даної заяви в суді або відповідачами здійснювались відповідні дії спрямовані на підготовку до вивезення спірного майна за межі державного кордону України.

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У рішенні ЄСПЛ «Волошин проти України» зазначено - ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін (див. рішення у справі «Стіл та Морріс проти Сполученого Королівства» (Steel and Morris v. the United Kingdom), заява № 68416/01, п. 59, ECHR 2005). Принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу між сторонами», і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом (див. рішення від 26 травня 2009 року у справі «Бацаніна проти Росіїосії» (Batsanina v. Russia), заява № 3932/02, § 22).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявником не доведено факту того, що Приватне акціонерне товариство "Коммунтранс" має намір здійснити, або вчиняло, в період з 03.10.2019 по день розгляду даної заяви в суді, дії направлені на відчуження, знищення, зміну існуючих характеристик, вивезення за межі території України тощо спірного майна. Отже, заявником не обґрунтовано яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, а заява про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях не підтверджених жодним доказом який безпосередньо або опосередковано може підтвердити вказані припущення та має причинно-наслідковий зв`язок із наведеними доводами та запропонованими заходами забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд вважає подану заяву необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Суд доводить до відома заявника, що останній не позбавлений права повторно звернусь до суду з заявою про забезпечення позову, належно обґрунтувавши яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та надавши докази, які безпосередньо або опосередковано можуть підтвердити вказані припущення та матимуть причинно-наслідковий зв`язок із запропонованими заходами забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви б/н від 02.03.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Меса-Дорбуд" про забезпечення позову.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 24.03.2020.

Суддя А.Ф. Черногуз