ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.04.2020 Справа № 908/879/20

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова Ігоря Сергійовича, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський Енергоконсалтинг», 21022, м. Вінниця, вул. Енергетична, 5

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО Укренерго», 69096, м. Запоріжжя, вул. Байрачна, буд. 7

про забезпечення позову

без виклику представників сторін

Установив

03.04.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський Енергоконсалтинг» про вжиття заходів забезпечення позову про стягнення заборгованості та штрафних санкцій з Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО Укренерго», шляхом:

- накладення арешту та заборони відчуження (заборона укладати будь-які договори щодо передачі (відчуження) всього рухомого та нерухомого майна, належного Товариству з обмеженою відповідальністю «НВО Укренерго»;

- накладення арешту та грошові кошти (у розмірі ціни позову 3 397 328,64 грн), які обліковуються на банківському рахунку ТОВ «НВО Укренерго» IBAN НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк», а також на грошові кошти, які обліковуються на інших банківських рахунках, відкритих на ім`я ТОВ «НВО Укренерго» в інших банківських установах у розмірі ціни позову 3 397 328,64 грн та будуть виявлені в ході здійснення виконавчого провадження.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що відповідач має перед позивачем заборгованість за договором поставки № 5/26.02/19 від 26.02.2019 в сумі 3 397 328,64 грн. Враховуючи неповернення постачальником отриманої передплати за вказаним договором, відсутність позитивного вирішення даного питання в позасудовому порядку, позивач вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання в майбутньому можливого судового рішення у даній та що вжиття заходів забезпечення позову є єдиною мірою, що дозволить забезпечити виконання судового рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2020, заяву № 908/879/20 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Дослідивши матеріали заяви про вжиття заходів забезпечення позову та наявні у справі докази, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «Подільський Енергоконсалтинг» в задоволенні такої заяви з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до приписів ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з приписамист. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, аналіз приписів правових норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем (відповідачами) дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З огляду на вказане, ухвала господарського суду в обов`язковому порядку повинна містити дані, на підставі яких можна зробити висновок про те, що невжиття такого заходу до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду.

Такі ж самі загальні вимоги містить і статті 86 Господарського процесуального кодексу України щодо змісту ухвали.

Наведені позивачем за текстом позовної заяви в обґрунтування заявленого клопотання про забезпечення позову у даній справі доводи стосовного неповернення відповідачем отриманої передплати за Договором поставки № 5/26.02/19 від 26.02.2019, а також недосягнення сторонами позитивного вирішення спірної ситуації у позасудовому порядку, не свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову, щодо яких позивачем заявлено відповідне клопотання, в майбутньому утруднить або зробить неможливим реальне виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Позивачем визначено ціну позову у розмірі 3 397 328,64 грн, однак вказана сума позову визначена як заборгованість не є безспірною, оскільки розмір коштів, заявлених до стягнення підлягає перевірці судом під час розгляду спору, зокрема щодо правомірності нарахування та правильності розрахунку штрафних санкцій та 3% річних.

Крім того, позивачем не подано доказів того, що внаслідок неотримання товару за укладеним Договором, позивач замовляв товар у інших постачальників.

Інших належних і допустимих доказів наявності підстав для забезпечення позову позивачем не наведено.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

На рівні національної правової системи відповідне положення кореспондується з приписами ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, відповідно до яких кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Доводи наведені заявником в обґрунтування заяви про забезпечення позову ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені належними та допустимими доказами, а надані додатки до позовної заяви однозначно не свідчать, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

З урахуванням викладеного, забезпечення права на ефективний спосіб захисту позивача не може виправдовувати втручання у право відповідача на мирне володіння своїм майном, у зв`язку з поданням необґрунтованої заяви про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно (земельну ділянку) останнього.

У зв`язку з вищевикладеним, а також враховуючи, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є її обґрунтованість, заяву слід визнати такою, що не підлягає задоволенню на даний час через її необґрунтованість та не надання доказів на підтвердження істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення, викладених у заяві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський Енергоконсалтинг» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвалу направити сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу підписано 06.04.2020.

Суддя І. С. Горохов