ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2020 р.

м. Київ

Справа № 911/3133/19

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Парасочка Т.О., розглянув в порядку загального позовного провадження

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сарненський Хлібозавод" (34500, Рівненська обл., Сарненський р-н, м. Сарни, вул. Бєлгородська, буд. 31 А, код 00379436)

до Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г, )

про стягнення 751167,67 грн боргу,

за участю представників:

позивача: Буковський В.М. (дов. б/н від 02.07.2020);

вiдповiдача: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява №16-12/2019-1 від 16.12.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю "Сарненський Хлібозавод" до Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" про стягнення 751167,67 грн.

Позов обґрунтований наступним:

- між позивачем та відповідачем 01.02.2019 укладено договір поставки №РЦ039543;

- позивачем як постачальником здійснено відповідачу поставку товару відповідно до товарно-транспортних накладних на загальну суму 1329727,57 грн;

- відповідачем повернуто позивачу частину нереалізованого товару на загальну суму 193085,58 грн, таким чином, вартість поставленого з урахуванням повернутого товару становить 1136641,99 грн;

- відповідач розрахувався за поставлений лише частково, на суму 215000,00 грн, що підтверджується банківськими виписками;

- 01.02.2019 між позивачем та відповідачем, також, укладено договір про надання послуг №ВЗ РЦ 039543, за яким виконавець (відповідач) зобов`язується надати замовнику (позивач) маркетингові послуги стосовно товарів поставлених згідно договору №РЦ039543 від 01.02.2019.

- на підставі договору №ВЗ РЦ 039543 від 01.02.2019 відповідачем надано, а позивачем прийнято маркетингові послуги на загальну суму 170474,32 грн.

- загальна сума яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням повернення товару, оплати та надання маркетингових послуг становить 751167,67 грн.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що товарно-транспортні накладні на поставку товару згідно договору №РЦ039543 від 01.02.2019 оформлені не належним чином. Також, відповідач стверджує, що не настав строк оплати за поставлений товар, позаяк, сторони погодили, що оплата за товар здійснюється через 30 днів з моменту отримання відповідачем через EDI-провайдера від позивача електронного документу «Накладна» завірена ЕЦП позивача. У зв`язку з, відсутністю доказів, які підтверджують дії позивача щодо надання відповідачу накладних через EDI-провайдера, відповідач вважає, що обов`язок по оплаті товару є таким, що не настав.

Ухвалою від 23.12.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого судового засідання призначено на 20.01.2020. Встановлено строк відповідачу для подання відзиву на позов - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

03.01.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява №02-01/2020-1 від 02.01.2020 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції .

09.01.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла заява №02-01/2020-1 від 02.01.2020 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (повторно).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.01.2020 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Сарненський Хлібозавод" у задоволенні заяви №02-01/2020-1 від 02.01.2020 про проведення судового засідання 20.01.2020 о 14:30 в режимі відеоконференції з підстав відсутності технічної можливості.

14.01.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява б/н від 14.01.2020 про продовження процесуального строку.

20.01.2020 від відповідача надійшов відзив.

У підготовчому судовому засіданні 20.01.2020 суд залучив до матеріалів справи відзив та надав позивачу строк для надання відповіді на відзив до наступного судового засідання. Поряд з тим, судом оголошено перерву у судовому засіданні до 03.02.2020.

22.01.2020 через канцелярію суду позивачем подано відповідь на відзив №21.01/2020 від 21.01.2020.

У підготовчому судовому засіданні 03.02.2020 суд зобов`язав сторін здійснити взаємозвірку розрахунків з урахуванням поставок, повернень, взаємозаліків, станом на день проведення такої звірки. Також, суд з метою додержання процесуальних строків продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву у судовому засіданні до 24.02.2020.

19.02.2020 через канцелярію суду позивачем подано письмові пояснення №17-02/2020 від 17.02.2020.

У підготовчому судовому засіданні 24.02.2020 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.03.2020.

16.03.2020 від відповідача надійшло клопотання б/н від 16.03.2020 про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 17.03.2020 судом відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання б/н від 16.03.2020 про відкладення розгляду справи та розпочато розгляд справи по суті. Позивач підтримав текст позовної заяви, відповідач у судове засідання не з`явився.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2007 між Дочірнім підприємством "Рітейл Центр" (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сарненський Хлібозавод" (постачальник, позивач) укладено Договір поставки (далі Договір) №РЦ039543 відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, та у відповідності з замовленням покупця, поставити товар покупцю, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в специфікації/акційній специфікації чинній на момент замовлення товару.

Відповідно до п. 1.2., 1.3. Договору поставка товару постачальником здійснюється з метою оптово-роздрібної реалізації покупцем через «Мережу магазинів «Фуршет - магазин сімейної покупки». Постачальник зобов`язується приймати участь в заходах по стимулюванню збуту його товарів в «Мережі магазинів «Фуршет - магазин сімейної покупки», а також приймати участь у випуску рекламно-інформаційних матеріалів.

Постачальник поставляє товари згідно «Замовлень» (ORDERS) покупця на поставку товару, поданих за посередництва сертифікованих EDI-провайдерів, за вибором постачальника. Постачальник зобов`язаний поставити товар належної якості, з урахуванням достатнього і необхідного обсягу інформації про нього у відповідності до вимог, передбаченим чинним законодавством України. Поставка товару не зазначеного в «Замовленні», не допускається та не зобов`язує покупця прийняти такий товар або розрахуватися за нього. Також, не дозволяється поставка товару, що зазначений в «Замовленні» частинами. Постачальник повністю повинен виконати одне замовлення однією поставкою (п. 3.1., 3.1.1. Договору).

Сторони домовились визначити наступний порядок підписання ТТН. Покупець зазначає в ТТН фактичну дату та час поставки товару постачальником. Також, в ТТН постачальник обов`язково вказує номер замовлення покупця. ТТН підписується в момент прийняття товару (зазначається час і дата): з боку покупця уповноваженими представниками (завідуючим складом, завідуючим відділу, тощо); з боку постачальника - уповноваженим представником (експедитором) та/або водієм транспортного засобу, яким був доставлений товар. В ТТН заносяться дані (прізвище ім`я по-батькові особи) водія/експедитора, державний (реєстраційний) номер транспортного засобу, яким був доставлений товар. По можливості, з «посвідчення водія» знімається копія. У разі відсутності уповноваженого представника Постачальника (експедитора) в момент прийняття товару, підпис водія транспортного засобу, яким доставлено товар, в ТТН є достатньою підставою підтвердження викладених в ТТН даних. В разі відмови експедитора та/або водія транспортного засобу, яким доставлено товар, від підпису в ТТН, ТТН підписується наявними представниками (учасниками приймання товару), чиї підписи є достатньою підставою підтвердження викладених даних в ТТН. Такі ТТН мають юридичну силу, породжують права та обов`язки сторін, і можуть бути представлені до суду в якості належних доказів. У разі залучення постачальником до виконання поставки товару третіх осіб (кур`єр, перевізник, тощо), представник такої третьої особи, яка фактично доставила товар Покупцю, є уповноваженою особою зі сторони постачальника для підписання відповідних документів (п.3.4., 3.4.1. Договору).

Після приймання товару покупець направляє постачальнику через EDI-провайдера електронний документ «накладна» (COMDOC). Документ COMDOC відображає факт приймання товару покупцем, завіряється з ЕЦП покупця (підпис відповідальної особи і печатка підприємства) і відправляється постачальнику через EDI-провайдера. Дата електронного документа «Накладна» (COMDOC) повинна відповідати даті фактичної поставки товару. Постачальник, після отримання від покупця через EDI-провайдера електронний документ «накладна» (COMDOC), зі свого боку завіряє «Накладна» ЕЦП (підпис відповідальної особи за передачу товару та печатку підприємства) і, не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів, відправляє покупцю через EDI-провайдера. Заборгованість покупця за поставлений товар виникає з моменту отримання від постачальника електронного документу «Накладна» (COMDOC) завірену ЕЦП постачальника (підпис відповідальної особи за передачу товару та печатку підприємства) (п. 3.7. Договору).

Відповідно до п. 3.10.2., 3.10.3., 3.10.4. Договору покупець має траво повернути товар, а постачальник зобов`язаний прийняти таки товар з відповідним відшкодуванням 100% сплаченої вартості або зменшенням суми належних до сплати Постачальнику грошових коштів (зворотній викуп) у разі невідповідності товару, зміни постачальником штрих-коду, спливу терміну реалізації або строку придатності тощо. Покупець оформлює повернення товарів за допомогою накладної на повернення товарів. Повернення товарів відбувається у тому ж пункті поставки товару. Куди цей товар був поставлений постачальником, або іншому місці, яке в односторонньому порядку визначає Покупець. Повернення товару відбувається виключно за участю уповноважених представників сторін. Перехід права власності на товар від покупця до постачальника здійснюється в момент фактичного повернення товару покупцем постачальнику, що підтверджується підписанням накладної на повернення товарів уповноваженими представниками сторін.

Покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами погодженими сторонами в специфікації/акційній специфікації - (PRODUCTLIST), що збережені у системі електронного документообороту (портал специфікацій на платформі «EDIN-PRICE») та підтвердженими у накладних (COMDOC). Ціна на товар в специфікації/акційній специфікації - (PRODUCTLIST) вказується у гривнях. Ціна повинна відповідати законодавству України та включати не більше 2-х знаків після коми (ціна без ПДВ). Ціна кожного «артикулу товару» зазначається у накладній (COMDOC) і повинна відповідати ціні, яка узгоджена сторонами в специфікації/акційній специфікації - (PRODUCTLIST), що збережені у системі електронного документообороту (портал специфікацій на платформі «EDIN-PRICE») (п. 7.1. Договору).

У відповідності до п. 7.8. та п 7.9.Договору загальна сума цього договору складається з сум «Накладних» (COMDOC), за якими була здійснена поставка товару. Підставою для здійснення покупцем оплати за поставлений товар є виконання постачальником своїх зобов`язань за договором, зокрема обов`язок надати покупцю через EDI-провайдера електронний документ «Накладна» (COMDOC) завірений ЕЦП постачальника, та обов`язок зареєструвати «Податкову накладну» в Єдиному реєстрі податкових накладних, з дотриманням умов цього договору, на дату настання строку оплати за товар. Покупець здійснює оплату постачальнику за поставлений товар через 30 (тридцять) днів з моменту отримання покупцем через EDI-провайдера від постачальника електронного документу «Накладна» (COMDOC) завіреного ЕЦП постачальника, та за умови наявності зареєстрованої постачальником «Податкової накладної» в Єдиному реєстрі податкових накладних не пізніше ніж за 2 (два) календарних дні до настання строку оплати за товар.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 року (п. 11.1. Договору).

Поряд з цим, судом встановлено, що 01.02.2019 між Дочірнім підприємством "Рітейл Центр" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сарненський Хлібозавод" (замовник) укладено Договір (далі - Договір-2) про надання послуг №ВЗ РЦ039543 за яким, замовник доручає виконавцеві, а виконавець зобов`язується надати замовнику за плату маркетингові послуги (далі - послуги), вказані в п. 1.2 даного Договору, стосовно товарів, поставлених замовником згідно з Договором №РЦ095543 від 01.02.2019 (далі - «Договір постачання») в мережу магазинів виконавця «Фуршет» вказаних в додатку №1 до цього Договору (п. 1.1. Договору-2).

Виконавець надає замовнику наступні послуги: вивчення, дослідження та аналіз споживчого попиту на товар замовника в мережі магазинів виконавця, дослідження торгівельних операцій та збуту товару з метою збільшення об`ємів поставок; розміщення товару замовника на торговому обладнанні (полках, стелажах), безпосередньо в торгових залах та інших місцях продажу в мережі магазинів виконавця, згідно до погоджених сторонами договору умов розміщення, зазначених у додатках до цього Договору; збір, розповсюдження інформації про товар замовника на умовах та в обсязі, погоджених сторонами договору; дослідження кон`юктури ринку, в тому числі здійснення цінового моніторингу ринку аналогічних товарів та їх аналіз з метою збільшення об`ємів поставок; вимір лояльності та замовлення потреб клієнтів в товарі замовника; розробка програм лояльності; керування закупівлями та постачанням товарів замовника та внесення товару до інформаційних баз продажу (п. 1.2. -1.2.6. Договору-2).

Відповідно до п. 3.1. - 3.4. Договору-2 вартість послуг, з урахуванням ПДВ, наданих виконавцем відповідно до цього договору, визначається із розрахунку 15% від загальної вартості поставленого замовником виконавцю товару, з урахуванням ПДВ, за поточний місяць згідно з договором постачання, укладеного між замовником та виконавцем. Оплата за надані послуги згідно з цим договором здійснюється шляхом зарахування зустрічних вимог, тобто зарахуванням належних виконавцю за ці послуги сум із грошових коштів, які виконавець зобов`язаний перерахувати замовнику за поставлений товар відповідно до Договору постачання. Підставою для таких розрахунків є Акт прийому-передачі наданих послуг, підписаний обома сторонами. Залік зустрічних вимог проводиться замовником без підписання сторонами додаткових документів (актів, протоколів тощо). Зарахування зустрічних вимог може здійснюватись за письмовою заявою виконавця. У разі, якщо заборгованість виконавця за поставлений по договору постачання товар буде меншою, ніж загальна сума заборгованості замовника за надані послуги згідно з цим Договором, проведення зарахування зустрічних вимог здійснюється на суму заборгованості виконавця за поставлений товар по договору постачання, а на решту суми заборгованості виписується рахунок-фактура, який замовник зобов`язаний оплатити до 10 (десятого) числа місяця, наступного після підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг. Підставою для проведення розрахунків є Акт прийому-передачі наданих послуг, підписаний сторонами та рахунок-фактура. Замовник зобов`язаний підписати переданий виконавцем у 2-х примірниках акт прийому-передачі наданих послуг протягом 5 робочих днів з дати його отримання. Якщо протягом встановленого строку замовник не підпише акт або не надасть свої зауваження, послуги будуть вважатися прийнятими у відповідності до всіх умов цього Договору. У цьому випадку на акті робиться запис «Зауважень від замовника у визначений строк не надійшло», після чого цей акт є підставою для розрахунків сторін за цим договором.

Цей Договір (Договір-2) набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2023 року включно, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно даного договору (пю 7.1. Договору-2).

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає наступне:

- позивачем як постачальником здійснено відповідачу, відповідно до умов Договору, поставку товару відповідно до товарно-транспортних накладних на загальну суму 1329727,57 грн;

- відповідачем повернуто позивачу частину нереалізованого товару на загальну суму 193085,58 грн, таким чином, вартість поставленого з урахуванням повернутого товару становить 1136641,99 грн;

- відповідач розрахувався за поставлений лише частково, на суму 215000,00 грн, що підтверджується банківськими виписками;

- відповідно до умов Договору-2 відповідачем надано, а позивачем прийнято маркетингові послуги на загальну суму 170474,32 грн.

- отже, загальна сума яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням повернення товару (193085,58 грн), оплати (215000,00 грн) та надання маркетингових послуг (зарахування зустрічних вимог 170474,32 грн) становить 751167,67 грн (1329727,57 -193085,58 - 215000,00 - 170474,32).

Заперечуючи проти позову відповідач у відзиві зазначає, що товарно-транспортні накладні на поставку товару згідно договору №РЦ039543 від 01.02.2019 оформлені не належним чином, позаяк, з них неможливо встановити (ідентифікувати) осіб, які підписали вказані накладні (відсутні написи: прізвища, ім`я по-батькові, посада, повноваження, посилання на довіреності), крім того, відсутні відтиски печатки боржника (прямокутний штемпель не є печаткою підприємства для засвідчення здійснення його господарської діяльності). Так, надані позивачем до суду товарно-транспортні накладні не є належними та допустимими доказами здійснення поставки товару відповідачу.

Поряд з тим, відповідач стверджує, що у нього не настав строк оплати за поставлений товар, позаяк, сторони погодили, що оплата за товар здійснюється через 30 днів з моменту отримання відповідачем через EDI-провайдера від позивача електронного документу «Накладна» завіреного ЕЦП позивача. У зв`язку з, відсутністю доказів, які підтверджують дії позивача щодо надання відповідачу накладних через EDI-провайдера, відповідач вважає, що обов`язок по оплаті товару є таким, що не настав.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що поставка товарів за спірним договором здійснювалась згідно з товарно-транспортними накладними за формою N 1-ТТН (хліб), копії яких були надані разом з позовною заявою. Спеціалізована форма первинного обліку товарно-транспортна накладна N 1-ТТН (хліб) затверджена наказом Міністерства аграрної політики України від 06.06.2001 № 153.

Також, стосовно ненастання строку оплати у відповідача, позивач зазначає, що від початку співпраці за Договором, відповідач, отримуючи товар не виконував передбаченого п. 3.7. Договору зобов`язання щодо направлення постачальнику через EDI-провайдера електронного документу «Накладна» (COMDOC), тобто, покупець недобросовісно перешкоджав настанню обставин з якою договір пов`язує початок відліку строку оплати товару. Поряд з тим, позивач наголошує на тому, що ним зареєстровані податкові накладні, які свідчать про фактичні обставини з постачання товарів відповідачу та свідчать про повне виконання позивачем своїх зобов`язань п.7.9. Догвору.

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак відносини, що з нього виникають, регулюються відповідними положеннями Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом положень ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дана норма кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З матеріалів справи вбачається, що всі господарські операції між позивачем та відповідачем оформлені належним чином первинними бухгалтерськими документами у вигляді товарно-транспортних накладних.

Так, судом перевірено та встановлено, що позивачем відповідно до товарно-транспортних накладних поставлено відповідачу (в період з 23.04.2019 по 31.10.2019) товару всього на суму 1329727,57 грн (копії накладних містяться в матеріалах справи). Відповідні видаткові накладні підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками підприємств.

Водночас, суд не погоджується з твердженнями відповідача стосовно того, що відповідні товарно-транспортні накладні оформлені неналежними чином, а саме, щодо того, що в останніх відсутні відомості повноважень та ідентифікуючих ознак осіб, які підписали вказані накладні та того, що прямокутний штемпель не є печаткою підприємства відповідача для засвідчення здійснення його господарської діяльності, позаяк, відповідачем не надано суду доказів того, що з боку останнього надсилались на адресу позивача заперечення щодо безпідставного нарахування сум або щодо нарахування суми за товар, який останній не отримував або отримав не в повному обсязі, позаяк, п. 7.12.1. Договору встановлено, що не рідше кожні три місяці, з моменту укладення цього Договору, сторони зобов`язані підписувати акти звірки взаєморозрахунків.

Крім того, зазначення позивача про повернення товару відповідачем на суму 193085,58 грн, які останнім не заперечуються та не спростовується, свідчать про те, що товарно-транспортні накладні, які містяться в матеріалах справи підписані уповноваженими представниками з боку як позивача так і відповідача та, відповідно, є належними доказами поставки товару відповідачу, оскільки, були прийняті саме представниками відповідача а не третіми особами.

Водночас, в матеріалах справи наявні банківські виписки (ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»), з яких судом встановлено, що відповідачем на розрахунковий рахунок позивача (р/р НОМЕР_1 ) сплачено згідно Договору коштів у розмірі 205000,00 грн.

Отже, наведене дає суду підстави стверджувати, що товарно-транспортні накладні, які додані позивачем до матеріалів справи є такими, що оформлені належними чином та такими, що породжують права та обов`язки сторін.

Стосовно твердження відповідача про те, що строк на оплату поставленого товару у останнього не настав, суд повідомляє наступне.

В матеріалах справи наявні податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що свідчить про часткове виконання позивачем п. 7.9. умов Договору, в той же час, в матеріалах справи відсутні докази надання відповідачу через EDI-провайдера електронного документу «Накладна» (COMDOC) завіреного ЕЦП постачальника.

Водночас, твердження позивача про підстави ненадання відповідних доказів (надання відповідачу через EDI-провайдера електронного документу «Накладна» (COMDOC) завіреного ЕЦП постачальника) базуються на тому, що з боку відповідача мало місце умисне, свідоме уникнення від отримання зазначених документів шляхом порушення п. 3.7 Договору з метою перешкоджання настанню обставин з якою договір пов`язує початок відліку строку оплати товару.

Суд, з метою не надання переваги жодному з учасників справи вважає за необхідне у даному випадку застосовувати загальні норми цивільного права, які регулюють дані правовідносини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Так, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують факт направлення відповідачу через EDI-провайдера електронного документу «Накладна» (COMDOC) завіреного ЕЦП постачальника, з яких можна встановити дату вчинення відповідної дії та встановити факт отримання відповідачем вказаних документів, а також, встановити факт дотримання позивачем положень п. 7.9. Договору.

При цьому, суд не погоджується з доводами відповідача про відсутність у останнього настання строку на оплату товару.

Так, у відповідності, положеннями ст. 666 Цивільного кодексу України визначено, що якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

З матеріалів справи вбачається, що спірні поставки мали місце в період з квітня по жовтень 2019 року. Вбачається, та не спростовано сторонами провадження, що починаючи з листопада 2019 року по час розгляду справи по суті в суді відповідач не здійснив жодної юридично значимої дії спрямованої на реалізацію визначеної ст. 666 Цивільного кодексу України правомочності щодо відмови від договору та повернення товару продавцеві з підстав не надання визначених договором документів, що стосуються товару, продавцем.

Відтак, з огляду на викладене, та враховуючи, що відповідач навіть після звернення позивача з позовом до суду про стягнення вартості поставленого товару не повернув вказаний товар позивачу суд констатує, що останній, в силу положень ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого та неповерненого товару, позаяк прострочення продавця визначене ст. 613 Цивільного кодексу України в даному випадку впливає виключно на визначення строків платежу та пов`язані з простроченням цих строків негативні наслідки фінансового характеру, та не звільняє покупця від обов`язку сплатити вартість отриманого товару.

При цьому, товаром що поставлявся відповідно до Договору є хлібобулочні вироби, які реалізуються у точках продажу протягом 16,24,36 годин (в залежності від виду виробу), а отже, якщо цей товар не був повернутий у строк відповідно до Договору то на разі (з моменту останньої поставки) від є таким, що зіпсований та поверненню не підлягає.

В матеріалах справи наявні акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг): № від 30.04.2019 на суму 13125,37 грн; № від 31.05.2019 на суму 21551,24 грн; № від 30.06.2019 на суму 22602,41 грн; № від 31.07.2019 на суму 26626,19 грн; № від 31.08.2019 на суму 27941,08 грн; № від 30.09.2019 на суму 27353,11 грн; № від 31.10.2019 на суму 31274,92 грн, які підтверджують наявність грошового зобов`язання позивача перед відповідачем на суму 170474,32 грн.

Водночас, позивачем до позовної заяви додано заяву про зарахування зустрічних вимог №662/02.01-20 від 22.11.2019, докази направлення відповідачу якої позивачем, також додано до справи. Отже, відповідно до п. 3.2. Договору відповідна заява є підставною та такою, що підтверджує наявність правовідносин та враховується судом під час перевірки розрахунків позивача та визначення зменшення розміру заборгованості відповідача.

Відтак суд, перевіривши розрахунок позивача щодо суми заборгованості встановив, що він є частково невірний, позаяк, у тексті позовної заяви позивач додає докази оплати відповідачем боргу у розмірі 215000,00, проте, суд перевіривши вказані докази встановив, що відповідно до банківських виписок, наданих позивачем оплаченою є сума у розмірі 205000,00 грн, а отже, судом розраховано суму до стягнення з відповідача (з урахуванням оплат, повернень товару та зарахування зустрічних однорідних вимог) - 761167,67 грн.

Водночас, суд не може з власної ініціативи виходити за межі позовних вимог, а отже сума до стягнення з відповідача підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі 751167,67 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сарненський Хлібозавод" (34500, Рівненська обл., Сарненський р-н, м. Сарни, вул. Бєлгородська, буд. 31 А, код 00379436) 751167,67 грн боргу та 11267,53 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення підписано 27.03.2020.

Суддя А.Ф. Черногуз