ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.03.2020 Справа № 908/740/20

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни розглянув заяву про видачу судового наказу № б/н від 15.03.2020

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до боржника товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-Тайм» (69063, м. Запоріжжя, пр.Соборний, буд. 17)

про стягнення 11.600,00 грн.

Встановив, що заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

До Господарського суду Запорізької області 18.03.2020 від ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), в порядку ст. ст. 147-150 ГПК України, надійшла заява про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Відповідно до ч. 3 ст. 147 ГПК України заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Отже, законодавець визначив склад учасників сторін при розгляді заяв про видачу судового наказу, а саме: юридичні особи або фізичні особи - підприємці.

Втім заявник не зазначив та не надав відповідних доказів того, що він є суб`єктом підприємницької діяльності та в нього наявні правові підстави для звернення з відповідною заявою до господарського суду.

Крім того, за змістом статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Як доказ наявності правових підстав для стягнення виниклої заборгованості заявник до заяви про видачу судового наказу додав, зокрема, проект договору надання послуг з організації перевезення відправлення, який не містить ані дати укладання правочину, ані назви сторони замовника і підписаний лише з боку заявника та ксерокопії декларації № від 30.01.2020 на суму 4000,00 грн., № від 30.01.2020 на суму 5500,00 грн., № від 30.01.2020 на суму 600,00 грн., № від 17.02.2020 на суму 1500,00 грн.

Тобто доказів наявності господарських правовідносин між сторонами, які б регулювалися умовами договору та приписами діючого законодавства до заяви не додані.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на порушення приписів п. 3 ст.147 ГПК України.

Суд звертає увагу: пунктом 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 152 ГПУ України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України унормовано, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст. ст. 20, 150 - 153, 175 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ТАЙМ» 11.600,00 грн.

Судові витрати залишити за заявником.

Відповідно до ст. 235, п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256, ухвала суду набрала законної сили 23.03.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Федорова