РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2020Справа № 910/750/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Дніпровського відділення філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Проектстройсервіс Плюс»

про стягнення 305055,80 грн.,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Дніпровського відділення філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» до товариства з обмеженою відповідальністю «Проектстройсервіс плюс» про стягнення 305055,80 грн. за договором № 26/11703 на створення науково-технічної продукції від 18.04.2013.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не розрахувався за виконані позивачем у 2013 році роботи.

Суд своєю ухвалою від 23.01.2020, на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, залишив позовну заяву без руху.

Позивач у строк, встановлений судом, усунув недоліки позовної заяви.

Суд своєю ухвалою від 05.02.2020 відкрив провадження у справі № 910/750/20, постановив розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відзив на позов не подав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

18 квітня 2013 року державне підприємство «Дніпропетровський проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України» (виконавець) та товариство з обмеженою відповідальністю «Проектстройсервіс Плюс» (замовник) уклали договір № 26/11703 на створення науково-технічної продукції (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 та 2.1 Договору позивач зобов`язався виконати для відповідача проектно-вишукувальні роботи по об`єкту: «Підприємство по видобутку і переробці марганцевих руд Велико-Токмакського родовища. І черга будівництва. Об`єкти залізничного транспорту родовища і Придніпровської залізниці», а відповідач - прийняти і оплатити такі роботи.

Згідно з п. 2.1 Договору ціна договору становить 2010111,60 грн. (з ПДВ).

Замовник переказує передплату протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання договору у розмірі 50% від загальної суми договору (п. 2.2 Договору).

Згідно п. 2.3 Договору остаточний розрахунок здійснюється замовником протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання акту здачі-прийомки проектно-вишукувальних робіт.

Позивач виконав роботи, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-прийомки проектно-вишукувальних робіт № 45 від 18.04.2013 на суму 802225,20 грн., № 29 від 18.04.2013 на суму 248149,20 грн., № 43 від 18.04.2013 на суму 959737,20 грн.

З огляду на умови Договору відповідач повинен був остаточно розрахуватися за виконані роботи до 04.07.2013.

Проте, відповідач сплатив частково.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач не сплатив позивачеві 305055,80 грн.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 305055,80 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає судовий збір на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Дніпровського відділення філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» до товариства з обмеженою відповідальністю «Проектстройсервіс плюс».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Проектстройсервіс Плюс» (вул. Драгоманова, 14-а, м. Київ, 02068, код 35718889) на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Дніпровського відділення філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, код 40075815) 305055,80 грн. боргу, 4575,82 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун