СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2020 р. Справа № 913/570/17

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді: при секретарі судового засідання:Зубченко І.В. (доповідач), Медуниця О.Є., Чернота Л.Ф. Мартинчук М.В.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса, с.Кам`янка Луганської області (вх.№3261 Л/3 від 25.10.2019р.)
на ухвалу господарського суду Луганської області
постановлену22.08.2019р. у м.Харкові
проповернення зустрічної позовної заяви
у справі№913/570/17 (суддя Масловський С.В.)
за позовомНаціонального банку України, м.Київ
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса, с.Кам`янка Луганської області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», м.Київ
прозвернення стягнення на предмет іпотеки в розмірі 15.014.000,00грн.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.08.2019р. визнано не взаємопов`язаною з первісною позовною заявою, у розумінні ч.2 ст.180 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), та повернуто зустрічну позовну заяву (б/н від 16.08.2019р.) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса, с.Кам`янка Луганської області, до Національного банку України, м.Київ, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», м.Київ, про визнання недійсним абз.2 п.5 договору іпотеки від 20.02.2009р., зареєстрованого в реєстрі за №502, укладеного між Національним банком України та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса. При цьому суд дійшов висновку, що спільний розгляд позовів є недоцільним, а задоволення зустрічного позову не виключатиме повністю або частково відмову у задоволенні первісного позову.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх.№3261 Л/3 від 25.10.2019р.), згідно резолютивної частини якої просить, зокрема, ухвалу господарського суду Луганської області від 22.08.2019р. у справі №913/570/17 скасувати, направити названу справу до суду першої інстанції для прийняття зустрічної позовної заяви та продовження розгляду справи.

При цьому апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, зокрема, ст.45, ст.162, ст.173, ч.ч.1, 4 ст.180, ст.236 ГПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що згідно приписів Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути лише нерухоме майно, у той час як згідно з абз.2 п.5 Договору іпотеки у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором в іпотеку надано рухоме майно, яке перелічене у додатку №1 до договору (є невід`ємною частиною договору), у зв`язку з чим названа умова договору (абз.2 п.5) є недійсною.

Крім того, на переконання апелянта, невірне дослідження п.5 іпотечного договору та помилкове визначення предмету спору господарським судом Луганської області призвело до порушення положень ст.180 ГПК України, яке полягає у неправомірній відмові у розгляді зустрічного позову спільно з первісним позовом. Так, місцевим господарським судом помилково не встановлено, що у первісному позові предметом є звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений у п.5 іпотечного договору у системному його трактуванні.

За твердженнями скаржника, судом першої інстанції не враховано, що у разі задоволення позову, нерухоме майно як цілісний майновий комплекс буде реалізовуватись виконавчою службою з усім рухомим майном, яке визначене у абз.2 п.5 договору, а розгляд та задоволення зустрічного позову змінить обсяг стягнення за основним позовом або виключить можливість задоволення судом первісного позову як такого у повному обсязі.

Для розгляду справи згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.10.2019р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Медуниця О.Є, Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2019р. поновлено відповідачу пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Луганської області від 22.08.2019р. у справі №913/570/17, відкрито апеляційне провадження за названою апеляційною скаргою, зобов`язано позивача та третю особу у строк до 12.11.2019р. включно надати до суду відзиви на апеляційну скаргу, а також зобов`язано скаржника у строк до 12.11.2019р. включно надати до суду оригінал зустрічної позовної заяви б/н від 16.08.2019р. та додані до неї документи.

Одночасно, у зв`язку із надходженням касаційної скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса (на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 09.10.2019р. про повернення апеляційної скарги відповідача (вх.№2828 Л/3 від 11.09.2019р.) на ухвалу господарського суду Луганської області від 22.08.2019р. у справі №913/570/17) та необхідністю скерування матеріалів справи до суду касаційної інстанції, Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 28.10.2019р. зупинив провадження у справі №913/570/17 за апеляційною скаргою відповідача (вх.№3261 Л/3 від 25.10.2019р.) до закінчення розгляду названої касаційної скарги Верховним Судом та повернення матеріалів справи на адресу суду апеляційної інстанції. Матеріали справи №913/570/17 направлено до суду касаційної інстанції.

На адресу Східного апеляційного господарського суду 08.11.2019р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) від Національного банку України надійшов відзив на апеляційну скаргу (у межах визначеного судом строку), згідно резолютивної частини якого позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.

За коротким змістом відзиву заявник зауважує, що в позовних вимогах Національного банку України відсутня вимога про звернення стягнення на рухоме майно, оскільки договором №3 від 19.10.2012р. про внесення змін та доповнень п.5 розділу І іпотечного договору «Предмет договору» викладено в новій редакції та передано в іпотеку виключно нерухоме майно. Зазначене, на переконання позивача, свідчить про те, що господарський суд Луганської області постановив ухвалу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, оскільки зустрічна позовна заява не є взаємопов`язаною із первісною позовною заявою, їх спільний розгляд не є доцільним.

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» своїм правом, наданим ст.263 ГПК України, не скористалось, відзиву на апеляційну скаргу не надало.

12.11.2019р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) апелянтом, на виконання вимог ухвали Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2019р., надано оригінал зустрічної позовної заяви з додатками.

21.01.2020р. на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №913/570/17.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 27.01.2020р. провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса (вх.№3261 Л/3 від 25.10.2019р.) у справі №913/570/17 поновлено.

Разом з тим, у зв`язку з надходженням касаційних скарг відповідача: 1. на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2019р. у справі №913/570/17 (вх.№35 від 23.01.2020р.) про зупинення провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса (вх.№2756 Л/3 від 03.09.2019р.); 2. на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2019р. у справі №913/570/17 (вх.№38 від 23.01.2020р.) про зупинення провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса (вх.№3261 Л/3 від 25.10.2019р.) та з огляду на необхідність скерування матеріалів справи до суду касаційної інстанції, ухвалою суду апеляційної інстанції від 27.01.2020р. зупинено апеляційне провадження у справі №913/570/17 за апеляційною скаргою відповідача (вх.№3261 Л/3 від 25.10.2019р.) на ухвалу господарського суду Луганської області від 22.08.2019р. до закінчення розгляду названих касаційних скарг відповідача Верховним Судом та повернення матеріалів справи на адресу Східного апеляційного господарського суду. Матеріали справи №913/570/17 направлено до суду касаційної інстанції.

12.03.2020р. на адресу суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №913/570/17.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2020р. провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса (вх.№3261 Л/3 від 25.10.2019р.) у справі №913/570/17 поновлено та призначено розгляд названої апеляційної скарги в порядку письмового провадження відповідно до ч.2 ст.271 ГПК України, оскільки клопотань про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасниками справи не заявлено, а судова колегія з власної ініціативи не встановила необхідності розгляду апеляційної скарги з повідомленням учасників справи. Про розгляд справи в порядку письмового провадження учасники справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 ГПК України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив позивача на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.08.2019р. визнано зустрічний позов таким, що не є взаємопов`язаним, у розумінні ч.2 ст.180 ГПК України, із первісним позовом, та встановлено, що спільний розгляд позовів є недоцільним, задоволення зустрічного позову не виключатиме повністю або частково відмову у задоволенні первісного позову, у зв`язку з чим зустрічну позовну заяву повернуто заявнику (відповідачу).

Підставою звернення з розглядуваною апеляційною скаргою стала незгода Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса із висновками суду першої інстанції і, як наслідок, із поверненням зустрічної позовної заяви.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та ч.4 ст.11 ГПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001р. зазначено, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддано обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом.

Відповідно до ч.1 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

За змістом п.3 ч.2 ст.46 та ч.1 ст.180 ГПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом (у строк для подання відзиву).

Відповідно до ч.ч.2-4 статті 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Обов`язковими ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; у підставах цих позовів або поданих доказах; вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

Відповідно до ч.6 ст.180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Дослідивши зміст первісної позовної заяви, господарським судом Луганської області вірно встановлено, що її предметом є звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно, визначене абц.1 п.5 (5.1-5.9) договору іпотеки від 20.02.2009р., зареєстрованого в реєстрі за №502.

У свою чергу, предметом зустрічної позовної заяви є визнання недійсним абц.2 п.5 договору іпотеки від 20.02.2009р., зареєстрованого в реєстрі за №502, щодо рухомого майна, а саме: «У забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності рухоме майно, яке перелічене в додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору, загальною вартістю 26.430.490грн. 00 коп., інші оборотні та необоротні активи, незавершене будівництво, довгострокові фінансові інвестиції і нематеріальні активи.

При цьому вимоги зустрічної позовної заяви ґрунтується на тому, що згідно приписів Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути лише нерухоме майно, у той час як згідно з абз.2 п.5 договору іпотеки у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором в іпотеку надано рухоме майно, яке перелічене у додатку №1 до договору (є невід`ємною частиною договору), у зв`язку з чим названа умова договору (абз.2 п.5) є недійсною. Аналогічна позиція викладена в апеляційній скарзі відповідача в якості підстав для скасування ухвали господарського суду Луганської області від 22.08.2019р. у справі №913/570/17. Разом з тим, встановлення наявності обґрунтованих підстав для звернення Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса до суду з зустрічною позовною заявою і, відповідно, встановлення наявності підстав для задоволення таких вимог не входить до повноважень суду апеляційної інстанції з огляду на межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції (оскаржується безпосередньо ухвала про повернення такої заяви, а не рішення, винесене за результатами розгляду справи по суті).

Крім того, судом апеляційної інстанції відхиляються наступні доводи скаржника: невірне дослідження п.5 Іпотечного договору та помилкове визначення предмету спору господарським судом Луганської області призвело до порушення положень ст.180 ГПК України; місцевим господарським судом помилково не встановлено, що у первісному позові предметом є звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений у п.5 іпотечного договору у системному його трактуванні.

Так, як вірно звернуто увагу позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, у позовних вимогах Національного банку України відсутня вимога про звернення стягнення на рухоме майно. При цьому судова колегія враховує, що матеріали справи містять договір №3 від 19.10.2012р. про внесення змін та доповнень (т.1, а.с.103), згідно якого п.5 розділу І Іпотечного договору «Предмет договору» викладено в новій редакції та визначено передання в іпотеку виключно нерухомого майна.

Отже, колегія суддів вважає, що за результатами аналізу змісту первісного та зустрічного позовів господарський суд Луганської області дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що позови не є взаємопов`язаними, у розумінні ч.2 ст.180 ГПК України, спільний розгляд таких позовів не є доцільним, а задоволення зустрічного позову не виключатиме повністю або частково відмову у задоволенні первісного позову, що, у свою чергу, свідчить про відсутність обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість одночасного розгляду первісного та зустрічного позовів.

Доводи апеляційної скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса наведених висновків не спростовують.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010р. у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013р. у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Таким чином, повернення заявникові зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог ч.2 ст.180 ГПК України, не може вважатися обмеженням доступу до суду.

Східний апеляційний господарський суд, разом з іншим, звертає увагу, що повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса права звернутись до господарського суду з окремим позовом у загальному порядку для захисту своїх прав та інтересів.

За змістом відзиву на апеляційну скаргу позивач, разом з іншим, зазначає про зловживання відповідачем процесуальними правами. Однак, за змістом ст.ст.43, 135 ГПК України підставою вважати учасника справи таким, що зловживає своїми процесуальними правами, є вчинення ним відповідних дій з метою перешкоджання судочинству, у той час як факт звернення Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса до суду з апеляційною скаргою, яка відповідає вимогам чинного ГПК України, до таких наслідків привести не може, таке звернення не суперечить завданню господарського судочинства, кількість подання скарг не обмежена вимогами закону.

Враховуючи вищевикладене, ухвала господарського суду Луганської області від 22.08.2019р. у справі №913/570/17 є такою, що прийнята з урахуванням вимог процесуального законодавства щодо спільного розгляду первісного та зустрічного позовів за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду, що у розглядуваному випадку встановлено не було, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім.Енгельса, с.Кам`янка Луганської області (вх.№3261 Л/3 від 25.10.2019р.), на ухвалу господарського суду Луганської області від 22.08.2019р. у справі №913/570/17 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 22.08.2019р. у справі №913/570/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 30.03.2020р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя Л.Ф. Чернота