ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року

м. Черкаси справа № 925/683/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: позивача - Оксенчука В.Є. за посадою, відповідача - Тищенко Ю.П. адвокат, третьої особи - не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Старк - Моторс" до приватного підприємства "Квін - Соі" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Черкаської міської ради про встановлення земельного сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов в якому позивач просив суд:

- встановити земельний сервітут на земельну ділянку Черкаської міської ради, яка знаходиться в оренді приватного підприємства "Квін СОІ" площею 0,0246 га, що розташована по вул. Залізняка Максима №167/1 у м. Черкаси на користь земельної ділянки, яка знаходиться в оренді товариства з обмеженою відповідальністю "Старк - Моторс" для встановлення проїзду на транспортному засобі по наявному шляху;

- визначити істотні умови сервітуту:

1. Строк сервітуту - до 17.08.2055;

2. Площа, на яку поширюється земельний сервітут - 0,0246 га;

3. Межі сервітуту - згідно з кадастровим планом земельної ділянки;

4. Користування земельною ділянкою - безоплатне;

5. Встановлення огородження за рахунок позивача.

Позов обґрунтовано тим, що позивачу на підставі договору купівлі -продажу частини нежитлового приміщення від 01.11.2004 належить на праві власності частина адмінбудівлі, яка знаходиться по вул. Залізняка Максима (Громова),167 в м. Черкаси (в плані під літ «Д»-ІІ, «д»), загальною площею 330,9 кв.м.

Позивач зазначив, що 03.10.2006 між ним і Черкаської міською радою був укладений договір оренди землі відповідно до умов якого Орендодавець - на підставі рішення Черкаської міської ради від 17.08.2006 р. №2-78 надав, а Орендар прийняв в строкове платне користування вказану земельну ділянку. За основним цільовим призначенням земельну ділянку віднесено до земель промисловості, транспорту, зв`язку та ін. Відповідно до п.2.1 цього Договору, в оренду передана земельна ділянка площею 394 кв.м., з них площею 65 кв.м. в спільне користування з ТОВ «ВО «Кристал» під адмін.будівлю та ремонтно - механічний комплекс (кадастрові номера: №:06:061:0020 та №:06:061:0014). Строк дії цього Договору становить до 17.08.2055.

Позивач зауважив, що суміжною земельною ділянкою, розташованою за адресою вул. М.Залізняка 167/1 на підставі договору оренди землі, укладеного з Черкаською міською радою від 19.07.2011 та відповідно до рішення Черкаської міської ради від 09.06.2011 № 2-578 користується відповідач - ПП «Квін СОІ», площа якої складає 0,1523 га, (кадастровий №:06:061:0013). Ця орендована земельна ділянка надана відповідачу для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд .

Позивач вказував на те, що у зв`язку зі спеціфичним виділенням орендованої земельної ділянки Черкаською міською радою він не має можливості устаткувати окремий в`їзд автомобілів до адмінбудівлі та ремонтно-механічного комплексу, і тому він до травня 2018 року користувався в`їзними воротами, розташованими на орендованій території відповідача.

Оскільки видом економічної діяльності позивача є технічне обслуговування та ремонт автомобілів на замовлення населення, він здійснюючи підприємницьку діяльність потребує належного автомобільного під`їзду до ремонтно-механічного комплексу, який може розташуватися за межами орендованої земельної ділянки на території, якою користується відповідач.

Позивач посилався на те, що з травня 2018 року відповідач, всупереч вимогам ст.96 Земельного кодексу України, порушує правила добросусідства та земельні права позивача, чинить перепони в користуванні службовими, виробничими приміщеннями та прилягаючої до них орендованої земельної ділянки. І через виникаючі конфлікти з відповідачем працівники позивача вимушені звертатися до правоохоронних органів з заявами про захист своїх інтересів, щодо припинення обмежень доступу до робочих місць.

Позивач зазначив, що з метою встановлення земельного сервітуту (07.02-право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху) в інтересах позивача за рахунок земельної ділянки відповідача він звертався за висновком експертного земельно-технічного дослідження до судового експерта. У висновку №03/19/буд. експертного земельно-технічного дослідження вказано, що є технічна можливість влаштування проїзду на земельну ділянку ТОВ «Старк-Моторс» площею 0,0394 га по вул. Залізняка Максима (Громова), 167 у м. Черкаси лише через земельну ділянку пл.. 0,1523 га приватного підприємства «Квін СОІ» по вул. Максима Залізняка(Громова), 167/1 у м. Черкаси.

Позивач просить суд встановити право постійного та безоплатного земельного сервітуту на земельну ділянку Черкаської міської ради, яка знаходиться в оренді ТОВ «КВІН СОІ», площею 0,0246 га, що розташована за адресою: м. Черкаси, вул. Максима Залізняка 167/1 на користь земельної ділянки, яка знаходиться в оренді ТОВ «СТАРК-МОТОРС» для встановлення проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.09.2019 у справі замінено первісного відповідача на належного - приватне підприємство "Квін - Соі" та залучено до участі у справі третьою особою яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Черкаську міську раду.

26.11.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову вважаючи його передчасним, безпідставним та таким що грубо порушує його права та охоронювані законом інтереси

Відповідач вважає, що позивачем не дотримано визначеного законом, зокрема ст. 402 ЦК України, ст. 100 ЗК України, порядку укладення договору земельного сервітуту за рішенням суду та не додано до позовної заяви належних та допустимих доказів, що підтверджують вжиті заходи щодо врегулювання правовідносин, у відповідності до норм чинного законодавства для досягнення між сторонами домовленості про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки за адресою: м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, 167/1, який полягає у праві проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Ухвалою суду від 05.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у засіданні суду на 17 грудня 2019 року.

Ухвалою суду від 17.12.2019 судове засідання відкладено на 22 січня 2020 року.

Ухвалою від 14.01.2020 судове засідання з 22 січня 2020 року перенесено на 29 січня 2020 року.

Ухвалою суду від 29.01.2020 продовжено судове засідання по розгляду справи по суті до 05 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 05.02.2020 судове засідання було відкладено на 27 лютого 2020 року. В порядку ст.219 ГПК України суд видалився до нарадчої кімнати до 10:00 год. 28 лютого 2020 року, після чого оголосив вступну та резолютивну частини ухваленого рішення.

19.02.2020 позивач подав до суду уточнення до позовної заяви в частині визначення меж сервітуту в координатах, які були приєднані судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, заперечував.

Представник відповідача в судових засіданнях заперечував проти задоволення позову в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься його клопотання про проведення судових засідань по цій справі за відсутності представника Черкаської міської ради.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника від третьої особи за наявними матеріалами в порядку ст. 202 ГПК України.

Суд, вислухавши представників сторін, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Предметом спору є встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку, яка знаходиться в оренді відповідача для встановлення проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2004 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 010865 комунальне підприємство "Пересувна механізована колона №1 Черкаськогооблагробуду" продало товариству з обмеженою відповідальністю "Старк-Моторс" частину нежитлового приміщення, що знаходиться по вулиці Громова, 167, в місті Черкаси, загальною площею 330,9 кв. м, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 535592 від 08.11.2004, реєстраційний номер 2427275 04.11.2004 та витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів за № 267134 від 04.11.2004.

Згідно договору оренди землі від 03.10.2006 Черкаська міська рада передала товариству з обмеженою відповідальністю "Старк-Моторс" в строкове платне користування земельну ділянку по вул. Громова, 167 у м.Черкаси

Рішенням Черкаської міської ради від 09.06.2011 №2-578 надано приватному підприємству «Приват» Ю.Ей. земельну ділянку в оренду на 49 років (без права передачі її в суборенду площею 1523 кв. м. під нежитлові будівлі за рахунок земель Черкаської міської ради по вул. Громова, 167/1, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою приватному підприємству «Приват» Ю.Ей по вул. Громова, 167/1. Цим рішенням приватне підприємство "Приват" Ю.Ей. зобов`язано укласти договір оренди землі з Черкаською міською радою, здійснивши його державну реєстрацію.

19.07.2011 було укладено договір оренди землі між Черкаською міською радою та приватним підприємством "Приват" Ю.Ей, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.09.2011 за № 00099.

У зв`язку із зміною найменування юридичної особи було змінено назву орендаря приватного підприємства "Приват" Ю.Ей на "Приватне підприємство "Квін СОІ" по всьому тексту договору та додатках до нього, відповідно до пункту 2 Додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі від 19.07.2011.

За умовами Договору оренди землі від 19.07.2011 з урахуванням додаткової угоди до цього договору від 30.07.2018, приватному підприємству «КВІН СОІ» на умовах оренди передана земельна ділянка площею 0,1523 га з кадастровим номером :06:061:0013 по вул. Максима Залізняка, 167/1 у м. Черкаси під нежитлові будівлі. За цільовим призначенням земельна ділянка - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Позивач просить суд встановити право постійного та безоплатного земельного сервітуту на земельну ділянку Черкаської міської ради, яка знаходиться в оренді ТОВ «КВІН СОІ», площею 0,0246 га, що розташована за адресою: м. Черкаси, вул. Максима Залізняка 167/1 на користь земельної ділянки, яка знаходиться в оренді ТОВ «СТАРК-МОТОРС» для встановлення проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Згідно положень ст. 13 та ст. 19 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу і права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, в порядок та спосіб визначений Конституцією та законами України.

За приписами ст. 395 Цивільного кодексу України сервітут є речовим правом на чуже майно, яке полягає у обмеженому користуванні чужим майном для задоволення потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом.

Відповідно до ст.98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Ч.1 ст.100 Земельного кодексу (далі - ЗК) України визначено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно ст. 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Ст.403 Цивільного кодексу України визначено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

За змістом ст.404 Цивільного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки на дання земельного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені ст. 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним.

Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

З аналізу зазначених норм вбачається, що об`єктом сервітуту може бути земельна ділянка (інші природні ресурси) та нерухоме майно.

Таким чином, однією з основних ознак сервітуту, який підлягає встановленню за рішенням суду, є неможливість задоволення інтересів у будь-який інший спосіб у ситуації, коли власник і потенційний сервітуарій не можуть досягнути згоди щодо встановлення сервітуту або способу його здійснення, плати тощо. Умовою встановлення сервітуту у такий спосіб є те, що позивач має довести у суді, що нормальне функціонування його господарства чи задоволення його інтересів при використанні свого майна неможливе без встановлення сервітуту.

Тобто, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що обслуговування та користування належного йому майна є неможливим без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки.

В матеріалах справи міститься Висновок експертного земельно-технічного дослідження № 03/19/буд., складений 25.01.2019 (далі - експертний висновок), де об`єктами дослідження були земельні ділянки площею 0,1523 із кадастровим номером :06:061:0013, площею 0,0394 га та 0,0065 га із кадастровими номерами :06:061:0020 та :06:061:0014.

Крім того, у зазначеному експертному висновку досліджувалось, серед іншого, питання: які варіанти технічно можливі для влаштування проїзду на земельну ділянку ТОВ «Старк-Моторс» площею 0,0394 га по вул. Максима Залізняка (Громова), 167 у м. Черкаси?

Відповідно ст.12 Закону України "Про судову експертизу" незалежно від виду судочинства та підстави проведення експертизи судовий експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок.

Судом встановлено, що судовий експерт у своєму висновку досліджував надані йому позивачем три земельні ділянки із кадастровими номерами :06:061:0013, :06:061:0020 та :06:061:0014. Саме експертне дослідження проводилось методом аналізу та зіставлення даних візуально-інструментального обстеження і документів, наданих позивачем та відомостей з Державного земельного кадастру, з вимогами нормативних документів, чинних в галузі будівництва, та розрахунковим методом.

Під час проведення натурного дослідження по експертному будівельно-технічному досліджені інженером-геодезистом Ігнатенко М.М. 18.01.2019 були проведені геодезичні обміри існуючих на час огляду огорож та будівель.

У висновку зазначено, що влаштування проїзду на земельну ділянку ТОВ «СТАРК-МОТОРС» площею 0,0394 га по вул. Максима Залізняка (Громова), 167 ум. Черкаси, технічно можливо лише через земельну ділянку площею 0,1523 га приватного підприємства «КВІН COI» по вул. Максима Залізняка (Громова), 167/1 у м. Черкаси та існує технічна можливість встановлення земельного сервітуту в інтересах ТОВ «Старк-Моторс» за рахунок земельної ділянки приватного підприємства «КВІН СОІ» по вул. Максима Залізняка,167/1 у м. Черкаси.

Відповідно даних Публічної кадастрової карти України земельна ділянка, на якій розташовується адмінбудівля та ремонтно-механічний комплекс позивача межує із іншими земельними ділянками. Ці земельні ділянки експертом не досліджено (як одного із можливих шляхів вирішення питання) щодо облаштування проїзду до орендованої земельної ділянки позивачем. Проте, у позовній заяві йде мова про те, що ТОВ "СтаркМоторс" має у спільному користуванні земельну ділянку площею 65 м кв. із ТОВ "ВО "Кристал" відповідно до кадастрових номерів :06:061:0020 та :06:061:0014.

У експертному висновку відсутня інформація, що експертом було досліджено інші можливі шляхи проїзду до земельної ділянки ТОВ «Старк-Моторс» окрім як через земельну ділянку із кадастровим номером :06:061:0013.

З матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Черкаси, вул. Максима Залізняка ( вул. Громова), буд. №167 вбачається, що можлива об`єктивна можливість проїзду до ремонтно-механічного комплексу через земельні ділянки, надані в оренду ТОВ "Старк-Моторс" в спільне користування з ТОВ "ВО "КРИСТАЛ".

Із викопіювання з Геопорталу містобудівного кадастру міста Черкаси з показом земельної ділянки по вул. Максима Залізняка ( Громова), 167/1 на якій розташовані нежитлові приміщення літ. "В-ІІ". "в-ІІ". № 1-3 та земельної ділянки по вул. Максима Залізняка (Громова) , 167 на якій розташовані нежитлові приміщення літ. "Д`-ІІ", "д`", вбачається, що об`єктивна можливість розташування належного автомобільного під`їзду до ремонтно-механічного комплексу, шляхом, який може бути задоволено іншим способом, ніж як встановлення сервітуту на земельну ділянку із кадастровим номером :06:061:0013.

Суд вважає, що доводи позивача щодо необхідності встановлення сервітуту мають характерні ознаки забезпечення йому певного рівня комфорту в користуванні майном, проте реальної необхідності, з посиланням на належні докази неможливості користування майном, для встановлення сервітуту позивачем не надано.

Належних доказів саме факту наявної проїзної дороги, що знаходиться в межах земельної ділянки відповідача та щодо якої заявлено позов, як єдиного можливого проїзду та виїзду транспортом, суду позивачем не подано.

Суд вважає, що доводи позивача щодо неможливості під`їзду до земельної ділянки ґрунтуються виключно на його суб`єктивному переконанні і будь якими іншими доказами не обґрунтовуються.

Разом з тим, встановленням земельного сервітуту на визначену позивачем земельну ділянку унеможливить користування цією земельною ділянкою відповідачу та подальше використання її за цільовим призначенням.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", визначено, що господарським судам варто враховувати, що обов`язковою умовою звернення до суду з позовом про встановлення сервітуту є вжиття особою, яка вимагає такого встановлення, заходів щодо встановлення сервітуту за домовленістю з власником (володільцем) відповідної земельної ділянки.

Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін, господарським судам слід відмовляти у задоволенні відповідних вимог у зв`язку з відсутністю у такої особи права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду.

Судом досліджено акт звірки та погодження меж землекористування приватного підприємства «Приват» Ю.Ей від 10.03.2011, у якому зазначено, що ОСОБА_1 - директор ПП «Геотоп-Сервіс», начальник міськрайонного управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області - ОСОБА_4, директор ПП «Приват» Ю.Ей. - ОСОБА_2 в присутності представників суміжних землекористувачів, склали даний акт про те, що проведено звірку та погодження меж землекористувачів приватного підприємства «Приват» Ю.Ей площею 0,1523 га під нежитлові будівлі. В описі закріплених меж зазначені, у тому числі, і межі із земельною ділянкою ТОВ «Старк-Моторс».

Відтак, суд приходить до висновку, що вказаний акт свідчить про те, що землекористувачі були повідомлені про відповідальність за збереження межових знаків, встановлених меж земельної ділянки. Зокрема, на час підписання цього акту з боку представників відповідних суміжних землекористувачів претензії були відсутні, у тому числі й від ТОВ «Старк-Моторс».

Акт звірки та погодження меж землекористування приватного підприємства «Приват» Ю.Ей посвідчений печатками та підписами представників сторін, у тому числі і директором ТОВ «Старк-Моторс» ОСОБА_3 Тобто, на момент підписання акту жодних заперечень від позивача щодо меж землекористування земельною ділянкою, яка знаходиться в оренді відповідача не міститься і межі були погоджені позивачем.

У позові позивач просить суд встановити земельний сервітут на земельну ділянку, яка знаходиться в оренді відповідача, безоплатно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач користується земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 19 липня 2011 року. Відповідно до умов цього договору, сам договір укладено строком на 49 років. За оренду земельної ділянки відповідач сплачує орендну плату у грошовій формі із встановленою річною орендною платою за користування земельною ділянкою. Орендна плата, відповідно до договору, має вноситися позивачем щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним.

Частина земельної ділянки, на яку позивач просить встановити земельний сервітут, перебуває у оренді відповідача, за яку щомісячно справляється орендна плата.

Проте позивач наполягає виключно на безоплатному користуванні земельною ділянкою, і не розглядає іншої можливості встановлення сервітуту.

Суд враховує, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Відтак, безоплатне користування частиною зазначеної земельної ділянки позивачем призведе до обтяжливого користування земельною ділянкою відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 29.10.2018 звернувся до Черкаської міської ради з пропозицією щодо укладення договору про встановлення безоплатного земельного сервітуту.

Черкаська міська рада направила листа ПП «КВІН СОІ» із пропозицією добровільно встановити на частині земельної ділянки площею 0,1524 га по вул. Максима Залізняка, 167/1 в м. Черкаси земельний сервітут на право проходу, проїзду до території позивача.

Відповідно до ст.55-1 Закону України «Про землеустрій» для встановлення права сервітуту на частину земельної ділянки, виготовляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту. Замовниками технічної документації можуть виступати органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні або юридичні особи, заінтересовані в набутті права сервітуту. Земельні сервітути на земельних ділянках державної та комунальної власності, які не надані у власність чи користування, встановлюються за договором з органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених Земельним кодексом України.

Суд враховує, що складовою договору про встановлення земельного сервітуту має бути план земельної ділянки.

У відповідності до ч.6 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту.

На переконання суду та враховуючи викладене вище, до пропозиції про укладення договору щодо встановлення земельного сервітуту має бути доданий проект договору, а також технічний план спірної земельної ділянки із зазначенням на місцевості дії земельного сервітуту.

Доказів вчинення дій відповідно до вимог чинного земельного законодавства України щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін позивачем до суду не подано.

Відтак, позивачем, всупереч ст.13 ГПК України, не доведено належними та допустимими у розумінні ст.76 ГПК України доказами, що його право користування орендованою земельною ділянкою, не може бути задоволено іншим способом ніж як встановлення сервітуту.

Таким чином, суд вважає, що позивач не позбавлений можливості під`їзду до ремонтно-механічного комплексу в інший спосіб, ніж встановленням сервітуту на орендованій земельній ділянці відповідача та може здійснювати свою господарську діяльність з технічного обслуговування та ремонту автомобілів на замовлення населення.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведені заявлені вимоги і у позові необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст складено і підписано 27.03.2020.

СУДДЯ К.І. Довгань