РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.04.2020Справа № 910/94/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, АР Крим, та м. Севастополі, м. Херсон

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівтраде», м. Київ

про стягнення 172 050,00 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Регіональне відділення Фонду державного майна в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (далі - Відділення ФДМ/позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівтраде» (далі - ТзОВ «Лівтраде»/ відповідач) про стягнення 172 050,00 грн неустойки за несвоєчасне перерахування оператором електронного майданчика гарантійного внеску на казначейський рахунок органу приватизації.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 08.01.2020 позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

20.01.2020 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Зважаючи на викладені в заяві обставини та долучені докази, суд дійшов висновку про усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений строк.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 23.01.2020 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

Положеннями статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.12.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (далі - організатор аукціону) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лівтраде» (далі - оператор) укладено договір про проведення електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації між організатором аукціону та оператором електронного майданчика №39/18, відповідно до якого оператор електронного майданчика та організатор аукціону співпрацюють в напрямку забезпечення приватизації шляхом продажу на електронних аукціонах способами, визначеними відповідно до ст. 13 ЗУ «Про приватизацію державного і комунального майна», постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 432 «Про затвердження Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації» із змінами та доповненнями, об`єктів малої приватизації, інформаційне повідомлення про продаж яких опубліковано в ЕТС, відповідно до законодавства України та цього договору.

Згідно ч. 3 розділу 2 договору оператор електронного майданчика зобов`язується забезпечити перерахування гарантійного внеску переможця аукціону на казначейський рахунок відповідного органу приватизації протягом п`яти робочих днів з дня опублікування в ЕТС договору купівлі-продажу об`єкта приватизації.

У відповідності до п. 4 розділу 5 договору, у разі неперерахування або несвоєчасне перерахування оператором електронного майданчика реєстраційного та/або гарантійного внеску на казначейський рахунок відповідного органу приватизації оператор електронного майданчика сплачує неустойку у подвійному розмірі несплаченої суми реєстраційного та/або гарантійного внеску.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє по 31.07.2020 (п. 1 додаткового договору).

Позивач стверджує, що 25.10.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Берегиня» укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації державної власності - Єдиний майновий комплекс ДП «ДНВП "Винконсервпроект"», за реєстровим № 2002.

28.10.2019 позивачем опубліковано в ЕТС «Прозорро.Продажі» договір купівлі-продажу від 25.10.2019 за реєстровим № 2002.

07.11.2019 платіжним дорученням № 78 відповідач перерахував на рахунок Державної казначейської служби України гарантійний внесок в розмірі 86 025,00 грн з призначенням платежу: гарантійний внесок по лоту № UA-PS-2019-08-28-000038-2 від СТзОВ «Берегиня» згідно протоколу торгів від 26.09.2019.

14.11.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату неустойки у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором № 39/18 від 10.12.2018 в розмірі 172 050,00 грн. Проте, відповідач відповіді на претензію не надав, неустойку не сплатив.

Отже, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача суми неустойки за несвоєчасне перерахування останнім гарантійного внеску на казначейський рахунок відповідного органу приватизації після опублікування позивачем інформації про укладення договору купівлі-продажу від 25.10.2019 за реєстровим № 2002.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Судом встановлено, що 10.12.2018 між позивачем та відповідачем укладено договір про проведення електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації між організатором аукціону та оператором електронного майданчика №39/18.

Відповідно до п. 70 Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 432 (далі - Порядок) договір купівлі-продажу об`єкта приватизації за результатами проведення електронного аукціону укладається між органом приватизації та переможцем електронного аукціону протягом 30 календарних днів з дня, наступного за днем формування протоколу про результати електронного аукціону та опубліковується органом приватизації в електронній торговій системі через особистий кабінет протягом 10 календарних днів з дня, наступного за днем його укладення. Вказаний строк закінчується о 18 годині останнього дня строку, встановленого для опублікування договору.

Згідно п. 106 Порядку оператор електронного майданчика перераховує на казначейський рахунок, зазначений органом приватизації в інформаційному повідомленні, сплачений гарантійний внесок переможця електронного аукціону протягом п`яти робочих днів з дня опублікування договору купівлі-продажу об`єкта приватизації в електронній торговій системі в рахунок оплати ціни продажу об`єкта приватизації переможцем.

З матеріалів справи вбачається, що зобов`язання відповідача перерахувати гарантійний внесок кореспондується з п. 3 розділу 2 договору №39/18 від 10.12.2018.

Судом встановлено, що 25.10.2019 між позивачем та СТзОВ «Берегиня» укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації державної власності - Єдиний майновий комплекс ДП «ДНВП "Винконсервпроект"», за реєстровим № 2002.

Судом також встановлено, що 28.10.2019 договір опубліковано позивачем в ЕТС «Прозорро.Продажі», отже відповідач зобов`язаний був перерахувати на рахунок вказаний позивачем в строк до 01.11.2019 включно. Проте, відповідач гарантійний внесок перерахував на рахунок Державної казначейської служби України 07.11.2019, тобто з порушенням визначеного строку.

Отже, враховуючи неналежне виконання відповідачем свого зобов`язання щодо перерахування гарантійного внеску, позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку у подвійному розмірі несплаченої суми гарантійного внеску, яка складає 172 050,00 грн (86 025,00 грн *2).

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Так, у відповідності до п. 4 розділу 5 договору, у разі неперерахування або несвоєчасне перерахування оператором електронного майданчика реєстраційного та/або гарантійного внеску на казначейський рахунок відповідного органу приватизації оператор електронного майданчика сплачує неустойку у подвійному розмірі несплаченої суми реєстраційного та/або гарантійного внеску.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За вказаних обставин, ураховуючи прострочення виконання відповідачем свого зобов`язання, при цьому, останнім не надано суду доказів вжиття усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, суд вважає обґрунтованою вимогу Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, АР Крим, та м. Севастополі про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівтраде» неустойки у розмірі 172 050,00 грн, передбаченої умовами договору, відповідно позовна заява підлягає задоволенню.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівтраде» (01103, місто Київ, вулиця Михайла Бойчука, будинок 5; ідентифікаційний код 38810994) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (73003, місто Херсон, просп. Ушакова, будинок 47; ідентифікаційний код 21295778) неустойку в розмірі 172 050 (сто сімдесят дві тисячі п`ятдесят) грн 00 коп. та 2 580 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят) грн 75 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук