ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" квітня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/465/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши заяву Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 про забезпечення позову за вх.№2-556/20 від 31.03.2020р. по справі №916/465/20

За позовом: Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 (65062, м.Одеса, вул. Черняховського, 6)

до відповідача 1: Одеської міської ради (65004, м. Одеса, пл. Думська, 1)

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Варда Плюс" (01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 39-41)

про визнання незаконними рішень, визнання недійсним договору оренди землі, зобов`язання повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

21.02.2020 року Перший заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №3 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Варда Плюс", в який просить суд:

- визнати незаконним рішення Одеської міської ради №3678-VII від 19.09.2018р. "Про надання дозволу ТОВ "Варда Плюс" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,8000 га, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель яхт-клубу з рятувальною станцією";

- визнати незаконним рішення Одеської міської ради №4457-VII від 20.03.2019р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,6844 га, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, та надання її в оренду ТОВ "Варда Плюс";

- визнати недійсним договір оренди землі №397, укладений 06.08.2019 між Одеською міською радою та ТОВ "Варда Плюс", посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калгановою М.В., предметом якого є надання в оренду земельної ділянки, площею 0,6844 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, кадастровий номер :48:001:0010;

- зобов`язати ТОВ "Варда Плюс" повернути Одеській міській раді земельну ділянку, площею 0,6844 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, кадастровий номер :48:001:0010.

Крім того, перший заступник Одеської місцевої прокуратури №3 просив суд у разі задоволення позовної заяви стягнути з відповідачів на користь прокуратури Одеської області сплачений судовий збір за подачу позову та інші судові витрати, які прокуратурою будуть понесені при розгляді справи за даним позовом, на рахунок прокуратури Одеської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, перший заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №3 зазначає про винесення Одеською міською радою з порушенням норм діючого законодавства рішення № 3678-VII від 19.09.2018р. щодо надання ТОВ "Варда Плюс" дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,8000 га, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель яхт-клубу з рятувальною станцією, та рішення № 4457-VII від 20.03.2019 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,6844 га, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, та надання її в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Варда плюс" на 10 років, для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель яхт-клубу з рятувальною станцією.

Як наголошує позивач, звернувшись із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,8000 га, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель яхт-клубу з рятувальною станцією, ТОВ "Варда плюс" не надала жодних підтверджуючих документів, які б свідчили про існування яхт-клубу та рятувальної станції за вказаною адресою, а також їх реєстрацію.

Фактично, як вказує позивач, за вказаною адресою не існує нежитлових будівель яхт клубу з рятувальною станцією.

При цьому, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ТОВ "Варда плюс" володіє нежитловими будівлями загальною площею 303,1 кв.м., які складаються з основного приміщення літ. А, літ. Б, навісу літ. Г, З, И, підсобного приміщення літ. Д, Е, Ж, альтанки літ. К, убиральні літ. Л, огорожі № 1-4, мостіння літ. І.

Право власності на таке майно відповідачем 2 було набуто на підставі іпотечного договору від 26.03.2018р., укладеного з громадською організацією "Одеська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України".

При цьому загальна площа земельної ділянки, на якій розташовані зазначені нежитлові будівлі, складає 3 690 кв.м. (0,3690 га).

Разом з тим, як вказує позивач, в проекті землеустрою щодо відведення ТОВ "Варда Плюс" земельної ділянки площею 0,6844 га, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, відсутнє обґрунтування збільшення площі земельної ділянки з 0,3690 га до 0,6844 га для обслуговування існуючих на ній нежитлових будівель площею 303,1 кв.м.

Враховуючи наведене, за твердженням позивача, Одеською міською радою безпідставно, у поза конкурентний спосіб, в порушення ст. ст. 120, 134 Земельного кодексу України, передано ТОВ "Варда Плюс" для неіснуючих будівель яхт-клубу з рятувальною станцією земельну ділянку площею 0,6848 га, більша частина якої ніколи не перебувала в користуванні зазначеного товариства та була вільна від будь-якої забудови, що підтверджується топографо-геодезичною та кадастровою зйомкою, наявною у проекті землеустрою.

Також позивач вказує, що спірна земельна ділянка відведена Одеською міською радою в порушення норм Земельного кодексу України, Водного кодексу України для цілей, які не відповідають вимогам діючого законодавства щодо використання земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги.

У своєму позові позивач також вказує на те, що Одеською міською радою затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,6844 га (категорія земель за основним цільовим призначенням - землі рекреаційного призначення), за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, та надано таку земельну ділянку в оренду за відсутності необхідного погодження Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації, що передбачено ч. 3 ст. 186-1 ЗК України.

Отже, як зазначає позивач, оскільки прийняття Одеською міською радою рішень №4457-УІІ від 20.03.2019р. та №3678-УІІ від 19.09.2018р. відбулось з чисельним порушенням чинного законодавства, договір оренди земельної ділянки № 397 від 06.08.2019р., відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, також повинен бути визнаний недійсним, наслідком чого є повернення земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.02.2020р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/465/20 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 23.03.2020р. о 14:00.

19.03.2020р. до суду від Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач 1 не погоджується з позовом першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 3, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вказує відповідач-1, 17.08.2018 року ТОВ "Варда Плюс" звернулось до Одеської міської ради з проханням розглянути питання надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,8000 га, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель яхт-клубу з рятувальною станцією.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ТОВ "Варда Плюс" є власником нежитлових будівель загальною площею 303,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5.

Рішенням від 19.09.2018р. № 3678-VII Одеська міська рада надала дозвіл ТОВ "Варда Плюс" на розробку відповідного проекту землеустрою.

Рішенням Одеської міської ради від 20.03.2019 р. № 4457-VII затверджено вищевказаний проект землеустрою та надано ТОВ "Варда Плюс" земельну ділянку (кадастровий номер: :48:001:0010), площею 0,6844 га, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, в оренду на 10 років, цільове призначення - Е.07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, вид використання для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель яхт-клубу з рятувальною станцією.

Таким чином, як вказує відповідач-1, Одеська міська рада в межах чинного законодавства України затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, цільове призначення - Е.07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, натомість обрання та зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель здійснюється її користувачем самостійно.

При цьому, відповідач 1 вказує на те, що оскаржуваним рішенням Одеської міської ради визначено вид використання земельної ділянки саме під територію яхт-клубу з розміщеними на ній нежитловими приміщеннями. Водночас такими рішеннями не визначався правовий статус об`єктів, які належать на праві власності ТОВ "Варда Плюс", що і не вимагається законодавством.

Саме тому доводи позивача про відсутність яхт-клубу на спірній земельній ділянці, за твердженням відповідача 1, не можуть слугувати підставою скасування рішень Одеської міською ради від 19.09.2018 р. № 3678-VII та від 20.03.2019 р. № 4457-VII та підлягають відхиленню.

Крім того, відповідач-1 вказує на те, що конкретні розміри та межі водоохоронних зон та прибережних захисних смуг з установленими в них пляжними зонами визначаються спеціальними проектами землеустрою на основі нормативно-технічної документації з урахуванням існуючих на час їх встановлення конкретних умов забудови.

Оскільки на момент відведення ТОВ "Варда Плюс" земельної ділянки за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, окремий проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не затверджений у встановленому законодавством порядку та межі відповідної смуги не встановлені, тому в даному випадку відсутнє будь-яке порушення меж прибережних захисних смуг.

Також відповідач 1, заперечуючи проти позову, вказує на те, що необхідність подачі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: Одеса, Французький бульвар, 1/5, в оренду ТОВ "Варда Плюс" на погодження до структурного підрозділу обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища є обов`язковою лише за умови наявності в межах земельної ділянки прибережної захисної смуги, належним чином встановленої за окремим проектом землеустрою, відповідно до вимог ст. 88 Водного кодексу України та ст. 60 Земельного кодексу України, тоді як на сьогоднішній день відповідний проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги ще не затверджений та межі

прибережної захисної смуги не встановлені.

Крім того відповідач-1 зауважує також про те, що рішення Одеської міської ради від 19.09.2018р. №3678-VII та від 20.03.2019р. №4457-УІІ відповідають вимогам нормативно-правових актів, зокрема містобудівній документації.

Стосовно площі відведеної земельної ділянки, відповідач 1 зазначив, що, набувши право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, ТОВ набуло право користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташовано, а також на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування такого об`єкта.

При цьому, як вказує відповідач 1, нормами чинного законодавства не встановлено порядку визначення або нормативи розміру та меж земельних ділянок, необхідних для обслуговування будинків або споруд. Крім того, у позовній заяві відсутні будь-які докази невідповідності площі відведеної земельної ділянки вимогам, встановленим законодавством.

Щодо вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, відповідач зазначає, що Одеська міська рада виключно в межах наданих їй законодавством України повноважень розпорядилась земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, а отже відповідна вимога першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 також не підлягає задоволенню.

Крім того, на думку відповідача 1, Першим заступником керівника Одеської місцевої прокуратури №3 не доведено наявність підстав для звернення до суду із даним позовом, а також не визначено, в чому саме полягає порушення прав та інтересів держави оскаржуваним рішенням.

20.03.2020р. до суду надійшла заява Громадської організації "Рада громадської безпеки" про залучення останньої до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У зв`язку з оголошенням на державному рівні карантину, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та недопущення створення загрози життю та здоров`ю працівників апарату Господарського суду Одеської області, суддів, учасників судових справ та відвідувачів суду, водночас, для забезпечення процесуальних прав учасників справи, зокрема щодо участі у судових засіданнях, можливість здійснення яких на даний час обмежена, судом ухвалою від 20.03.2020р. повідомлено учасників справи, що судове засідання, яке призначене на 23.03.2020р. о 14:00 год., не відбудеться.

23.03.2020р. до суду надійшло клопотання ТОВ "Варда Плюс" про відкладення розгляду справи.

27.03.2020р. від ТОВ "Варда Плюс" до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останнє зазначає про наявність у нього права, як у власника нерухомого майна, що розташоване на спірній земельній ділянці, на отримання в оренду земельної ділянки під таким майном. При цьому, відповідач-2 звертає увагу суду на те, що законодавством України не встановлено порядку визначення або нормативи розміру та меж земельних ділянок, необхідних для обслуговування будинків або споруд.

Щодо посилань позивача на порушення статей 88 та 90 Водного кодексу України, відповідач 2 зазначив, що на сьогоднішній день відповідний проект землеустрою, яким встановлено межі прибережної захисної смуги, ще не затверджений, на даний час конкретні розміри та межі водоохоронної зони та прибережної захисної смуги з установленою пляжною зоною у порядку встановленому законом не визначені.

Також відповідач 2 вказує на те, що, оскільки майно розташоване на спірній земельній ділянці, належить ТОВ "Варда плюс" на праві власності, доводи позивача про те, що рішенням Одеської міської ради безпідставно, в поза конкурентний спосіб передано ТОВ "Варда плюс" земельну ділянку площею 0,6848 га., є безпідставними та взагалі не можуть бути доведені належними та допустимими доказами, оскільки передача в оренду земельної ділянки з кадастровим номером: :48:001:0010, яка розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар 1/5, була здійснена з дотриманням чинного законодавства України, в тому числі ст.134 Земельного кодексу України.

Крім того, заперечуючи проти позову, відповідач 2 також вказує на те, що земельна ділянка з кадастровим номером: :48:001:0010, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар 1/5, не є земельною ділянкою природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, вона не розташована на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, а тому проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки не підлягав погодженню зі структурним підрозділом Одеської обласної державної адміністрації.

Також, заперечуючи проти позову, у своєму відзиві відповідач 2 наголошує на відсутності права у прокуратури звертатися до суду з відповідною позовною заявою.

31.03.2020р. до суду надійшло клопотання Громадської організації "Всеукраїнське об`єднання "Автомайдан" про залучення останньої до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

31.03.2020р. від Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 до суду надійшла заява в порядку ст. 136 ГПК України про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Варда плюс" вчиняти будь-які дії щодо забудови земельної ділянки, площею 0,6844 га, розташованої за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, кадастровий номер: :48:001:0010.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, прокурор зазначає, що, в порушення умов договору, згідно з яким земельну ділянку надано лише для експлуатації та обслуговування майна, ТОВ "Варда плюс" здійснює на спірній земельній ділянці будівельні роботи, що підтверджується протоколом огляду місця події від 17.03.2020р. у кримінальному провадженні №0002868 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364, ч.1 ст.364-1 КК України. Зазначеним протоколом встановлено, що на спірній земельній ділянці, яка огороджена металевим парканом, розміщена будівельна техніка, екскаватор, що свідчить про проведення орендарем будівельних робіт.

Як вказує прокурор, забудова земельної ділянки призведе до втрати її рекреаційних властивостей, унеможливить в подальшому повернення земельної ділянки в первісному стані, в якому вона була надана на умовах оренди.

Розглянувши заяву Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, суд вказує наступне.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як встановлено судом, заявлені Першим заступником керівника Одеської місцевої прокуратури №3 позовні вимоги спрямовані на визнання незаконними рішень Одеської міської ради, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

При цьому, оскільки заяву про забезпечення позову фактично подано для забезпечення можливості реалізації судового рішення в частині повернення спірної земельної ділянки, враховуючи твердження прокурора стосовно того, що забудова земельної ділянки призведе до втрати її рекреаційних властивостей, унеможливить в подальшому повернення земельної ділянки в первісному стані, суд вважає за необхідне надати оцінку заяві прокуратури в контексті доведеності факту неможливості або утруднення виконання рішення суду внаслідок невжиття заходів забезпечення.

В силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, суть яких викладено в ст.ст. 13, 14 ГПК України, а також приписів ст. 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оцінюючи необхідність забезпечення позову в даному випадку, суд враховує відсутність належних та допустимих доказів в підтвердження обґрунтувань того, що невжиття заходів щодо заборони будівництва на спірній земельній ділянці призведе до ускладнення чи взагалі зробить неможливим виконання судового рішення.

Так, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують здійснення ТОВ "Варда плюс" дій, направлених на забудову спірної земельної ділянки. Зі змісту наданого прокурором протоколу огляду місця події вбачається лише те, що спірна земельна ділянка огороджена металевим парканом та сіткою, на ній розташована техніка, яка зовні схожа на будівельну, а саме екскаватор, та дерев`яний каркас. Докази, що підтверджують, які саме роботи проводяться, особу, яка їх проводить, а також те, що проведення зазначених робіт змінює характеристики земельної ділянки та ускладнить її повернення у разі задоволення позову, до заяви про забезпечення позову не додані.

Крім того, як встановлено судом з матеріалів справи та прокурором жодним чином не заперечується, на спірній земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать ТОВ "Варда плюс" на праві приватної власності.

У частинах 1, 2 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю (ч.1 ст.152 ЗК України).

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та, зокрема, Перший протокол до неї.

За змістом статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд враховує, що прийняття судом обмежувальних заходів за відсутності належних доказів можливості утруднення виконання рішення суду у разі їх невжиття, фактично матиме наслідком свавільне втручання у права ТОВ "Варда плюс" як власника нерухомого майна та законного користувача земельної ділянки.

Суд також ставить під сумнів ефективність запропонованого прокурором заходу забезпечення позову, з огляду на таке.

Як встановлено судом з наявних в матеріалах справи документів, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року у справі №420/7613/19, залишеною в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2020р., задоволено заяву Громадської організації "Рада громадської безпеки" про забезпечення позову, зупинено дію Дозволу на виконання будівельних робіт №ОД 46 від 02 вересня 2019 року, виданого Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №420/7613/19; заборонено ТОВ "Варда плюс", Обслуговуючому кооперативу "Сейнт Барс" та будь-яким іншим особам здійснювати підготовчі та/або будівельні роботи на земельній ділянці, площею 0,6844 га, розташованій за адресою: м. Одеса, бульвар Французький 1/5, кадастровий номер :48:01:0010, на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт № ОД 46 від 02.09.2019р., виданого Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №420/7613/19.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно положень ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Наведене свідчить що спірна земельна ділянка наразі обтяжена забороною ТОВ "Варда плюс" здійснювати підготовчі та/або будівельні роботи на спірній земельній ділянці.

Поряд з цим, у разі підтвердження належними та допустимими доказами здійснення ТОВ "Варда плюс" будівельних робіт на земельній ділянці, площею 0,6844 га, розташованій за адресою: м. Одеса, бульвар Французький 1/5, кадастровий номер :48:01:0010, належним способом реагування є не забезпечення позову в рамках іншого процесу, а вирішення питання щодо відповідальності за невиконання судового рішення, прийнятого в рамках справи №420/7613/19.

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів прокурора щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ч.6 ст.140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 (вх.№2-556/20 від 31.03.2020р.) про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили 02.04.2020р. та підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Суддя Ю.М. Щавинська