РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.03.2020Справа №910/18140/19

За позовомАкціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Геофізичне управління «Укргазпромгеофізика» Акціонерного товариства «Укргазвидобування»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача -
Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус»
простягнення 228 960,00 грн.
Суддя Бойко Р.В.

секретар судового засідання Кучерява О.М.

Представники учасників справи:

від позивача: Бондаренко В.А.

від відповідача: Карпович А.Р.

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2019 року Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Геофізичне управління «Укргазпромгеофізика» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» про стягнення 228 960,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем з простроченням виконано своє зобов`язання за Договором поставки №УГПГФ 570/0219 від 21.02.2019 з постачання товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» пені у розмірі 228 960,00 грн., нарахованої за період з 22.06.2019 по 15.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 (постановленою після усунення позивачем недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою від 21.12.2019) відкрито провадження у справі №910/18140/19; вирішено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.

28.01.2020 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» надійшов відзив, в якому відповідач повідомляв, що 12.07.2019 АТ «Комерційний банк «Глобус» на виконання своїх зобов`язань за банківською гарантією №11932/8 від 18.02.2019 та на підставі звернення позивача перерахувало Акціонерному товариству «Укргазвидобування» кошти в розмірі 477 000,00 грн., які покривають оплату пені в сумі 228 960,00 грн. З огляду на наведене, відповідач вказує про необґрунтованість вимог позивача та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 призначено у справі судове засідання на 20.02.2020 з огляду на зміст відзиву відповідача та з урахуванням його клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін.

14.02.2020 через відділ діловодства суду від Акціонерного товариства «Укргазвидобування» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що перераховані АТ «Комерційний банк «Глобус» кошти є виконанням самостійного забезпечення виконання зобов`язання за договором поставки, а не сплатою неустойки.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, оскільки ним не подано у визначені ст. 252 Господарського процесуального кодексу України строки заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також у зв`язку з тим, що підстави для переходу в загальне позовне провадження відсутні; залучено до участі у справі АТ «Комерційний банк «Глобус» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача; зобов`язано сторін направити залученій третій особі копії заяв по суті спору протягом двох днів, а докази такого направлення надати суду; запропоновано залученій третій особі у строк протягом десяти днів з дня одержання ухвали надати суду письмові пояснення щодо позову, з доказами їх направлення іншим учасникам справи; відкладено судове засідання на 10.03.2020.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 17.03.2020 для надання можливості третій особі підготувати пояснення, а відповідачу запропоновано надати судову практику в подібних правовідносинах.

17.03.2020 через відділ діловодства суду від Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» надійшли пояснення, в яких останнє зазначає, що пеня в розмірі 228 960,00 грн. була сплачена третьою особою на користь позивача 12.07.2019, оскільки саме 12.07.2019 банком було перераховано кошти в загальному розмірі 477 000,00 грн. згідно банківської гарантії №11932/8 від 18.02.2019, яка є способом забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно договору, в тому числі сплати неустойки.

В судове засідання 17.03.2019 представники позивача та відповідача з`явились, надали усні пояснення по суті спору, за змістом яких позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, а відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Третя особа явку свого представника в судове засідання 17.03.2020 не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила, хоча про місце, дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою представника Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус».

В судовому засіданні 17.03.2019 судом завершено розгляд справи №910/18140/19, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр», як постачальником, та Акціонерним товариством «Укргазвидобування» в особі філії Геофізичне управління «Укргазпромгеофізика» Акціонерного товариства «Укргазвидобування», як покупцем, укладено договір поставки №УГПГФ570/02-19 (надалі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві ФПВ-46628-ЛПС на базі шасі МАЗ-6317F5 Лабораторія перфораторної станції ЛПС, зазначений в специфікації/-ях, що додається/ються до договору і є його невід`ємною/-ими частиною/-ами), а покупець - прийняти і оплатити такий товар (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару вказується у специфікації/-ях (далі - специфікація/-її), яка є Додатком №1 до Договору та є її невід`ємною частиною.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації/-ях до цього Договору.

За умовами п. 5.2. Договору обсяг поставки товару (кожної партії товару) визначається в рознарядках покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в розділі ХІV даного договору.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого наведена в Додатку №3 до цього Договору, який є невід`ємною (для нерезидентів) або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

Згідно пункту 7.10. Договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у специфікації/-ях до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % віл вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Специфікацією №1 від 21.02.2020 (Додаток №1 до Договору) передбачено поставку ФПВ-46628-ЛПС на базі шасі МАЗ-6317F5 Лабораторія перфораторної станції ЛПС у кількості 2 штуки загальною вартістю 9 540 000,00 грн. протягом 120 календарних днів з моменту підписання Договору, але після отримання рознарядки.

Акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» було видано банківську гарантію №11932/8 від 18.02.2019 на суму, що не перевищує 477 000,00 грн., на забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» зобов`язань за Договором з поставки товару (що буде укладений за результатами процедури закупівлі), а також сплату неустойки (пені, штрафів), передбачених Договором, нарахованих з моменту виникнення у бенефіціара (Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Геофізичне управління «Укргазпромгеофізика») права на їх нарахування, до дати вимоги.

Позивачем було надана рознарядку на поставку товару відвантаження спецодягу, яка направлена відповідачу засобами електронної пошти 26.02.2019.

Листом Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Геофізичне управління «Укргазпромгеофізика» звернулось до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» із вимогою сплатити суму у розмірі 477 000,00 грн. у зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» зобов`язань з поставки товару у визначений Договором строк.

12.07.2019 Акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» було перераховано на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» кошти у розмірі 477 000,00 грн. за банківською гарантією №11932/8 від 18.02.2019, що підтверджується меморіальним ордером №4589 від 12.07.2019.

15.07.2019 відповідачем було поставлено позивачу товар ФПВ-46628-ЛПС на базі шасі МАЗ-6317F5 Лабораторія перфораторної станції ЛПС у кількості 2 штуки загальною вартістю 9 540 000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000456 від 15.07.2019.

Листом вих. №2104 від 23.08.2019 Акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» із претензію вих. №2, в якій вимагало сплатити пеню за несвоєчасну поставку товару у розмірі 228 960,00 грн. шляхом перерахування на вказаний у претензії рахунок.

Спір у справі виник у зв`язку твердженнями позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 228 960,00 грн. за несвоєчасну поставку товару за Договором поставки №УГПГФ570/02-19 від 21.02.2019.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175, 265 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У відповідності до норм частини 1 та частини 2 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Додатковою угодою №1 від 21.02.2019 до Договору сторони визначили, що строк поставки товару - не більше 120 календарних днів з моменту підписання Договору, але після отримання рознарядки.

За умовами п. 5.2. Договору обсяг поставки товару (кожної партії товару) визначається в рознарядках покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в розділі ХІV даного договору.

Наведені умови Договору свідчать, що виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» було обумовлене вчиненням покупцем певної дії - наданням рознарядки на здійснення поставки товару. Водночас, за відсутності волі покупця на прийняття від продавця товару (яка у даному випадку підлягала вираженню шляхом направлення рознарядки) доцільність із вчинення будь-яких дій, направлених на постачання товару, відсутня, що сторонами було чітко обумовлено в умовах Договору (зокрема, у п. 5.2.).

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України визначено, що однією із загальних засад цивільного законодавства визначено свободу договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, сторонами у Договору було обумовлено, що перебіг строку на поставку товару повинен обраховуватись від дати одержання від покупця рознарядки на постачання товару, що в свою чергу не суперечить законодавству.

Відтак у відповідності до п. 5.1 Договору, п. 3 Специфікації №1 від 21.02.2020 перебіг строку поставки повинен обраховуватись із дати Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» від Акціонерного товариства «Укргазвидобування» рознарядки, яка була направлення позивачем на адресу електронної пошти відповідача 26.02.2019.

Отже, за обрахунками суду, здійсненими із врахуванням приписів ст. 253 Цивільного кодексу України, відповідач зобов`язаний був поставити позивачу товар до 26.06.2019 включно.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» поставило Акціонерному товариству «Укргазвидобування» в особі філії Геофізичне управління «Укргазпромгеофізика» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» товар - ФПВ-46628-ЛПС на базі шасі МАЗ-6317F5 Лабораторія перфораторної станції ЛПС у кількості 2 штуки на загальну суму

9 540 000,00 грн. - 15.07.2019, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000456 від 15.07.2019, яка підписана уповноваженими представниками, а також в ній міститься посилання на реквізити Договору.

Таким чином відповідачем було порушено свої зобов`язання за Договором, оскільки товар поставлено позивачу із простроченням.

За порушення строків поставки товару позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 228 960,00 грн., нараховану за період з 22.06.2019 по 15.07.2019 на загальну вартість товару у розмірі 9 540 000,00 грн.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по поставці товару у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 7.10. Договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у специфікації/-ях до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Виходячи з того, що сторони в умовах договору передбачили застосування у разі порушення строку поставки обладнання (не грошового зобов`язання) пені у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення; спірні правовідносини є господарськими, а відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські санкції, зокрема пеня, застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання, то до спірних правовідносин положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» щодо обмеження пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України не застосовуються, оскільки в даному випадку має місце прострочення саме негрошового договірного зобов`язання відповідача.

Аналогійний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України №3-35гс13 від 03.12.2013.

Отже, з пункту 7.10 Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір пені (0,1%) та порядок нарахування пені (від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення), проте не визначено строк такого нарахування, а відтак в силу приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України період нарахування штрафних санкцій обмежено піврічним терміном.

В свою чергу, позивачем невірно визначено період нарахування пені - з 22.06.2019 по 15.07.2019, оскільки, по-перше, статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм законодавства, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Таким чином, правомірним є нарахування пені за прострочення поставки товару у розмірі 9 540 000,00 грн. за видатковою накладною №РН-0000456 від 15.07.2019 починаючи з 27.06.2019 (наступний день за останнім днем встановленого строку поставки).

По-друге, день фактичного виконання зобов`язання не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені, оскільки пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №927/1091/17.

З огляду на наведене правомірним є нарахування відповідачу пені до 14.07.2019 (день, що передував дню поставки товару).

Здійснивши перерахунок пені з урахуванням встановленого судом періоду, протягом якого є правомірним нарахування пені - з 27.06.2019 по 14.07.2019, суд прийшов до висновку, що позивачем було набуто до відповідача право вимоги із сплати пені за порушення виконання негрошового зобов`язання з поставки товару у розмірі 171 720,00 грн.

В той же час, як вбачається із матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, позивачем було реалізовано своє право на отримання від Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» суми банківської гарантії.

Так, у відповідності до умов банківської гарантії №11932/8 від 18.02.2019 на суму, що не перевищує 477 000,00 грн., Акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» було забезпечено виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» зобов`язань за Договором з поставки товару (що буде укладений за результатами процедури закупівлі), а також сплату неустойки (пені, штрафів), передбачених Договором, нарахованих з моменту виникнення у бенефіціара (Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Геофізичне управління «Укргазпромгеофізика») права на їх нарахування, до дати вимоги.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Отже, гарантія, як і порука, має на меті залучення до зобов`язання інших осіб, майно яких поряд із майном боржника теж могло би слугувати меті задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням, а тому є надійним, твердим забезпеченням виконання зобов`язань.

При цьому, гарантія за своєю правовою природою може виконувати компенсаційну функцію - покриття всіх грошових вимог кредитора, а також виступати мірою відповідальності, яка застосовується у разі порушення основного зобов`язання.

Тобто, компенсаційна функція полягає у тому, що в межах певної суми гарант бере на себе зобов`язання задовольнити певні грошові вимоги кредитора, які виникли у зв`язку із порушенням принципалом свого зобов`язання (наприклад, щодо сплати неустойки). У такому випадку сума гарантії чітко не визначається, а лише встановлюється верхня межа суми гарантії. Така гарантія не може забезпечувати зобов`язання, що не підлягають грошовій оцінці. Крім того, у такому випадку сума гарантії може бути повернута у разі якщо принципалом буде виконано, хоч із простроченням, основне зобов`язання та компенсовано всі грошові вимоги бенефіціара, які виникли на підставі відповідного прострочення.

У разі якщо гарантія виступає мірою відповідальності, то сплата суми гарантії не залежить від розміру грошових вимог кредитора, які виникли у зв`язку із порушенням принципалом свого зобов`язання, а має значення лише факт допущення такого порушення. У такому випадку сума гарантії повинна бути чітко визначена, а в основному договорів, або у змісті гарантії може бути встановлено, що навіть за умови виконання основного зобов`язання та погашення всіх грошових вимог бенефіціара, які виникли на підставі відповідного прострочення, сума гарантії не повертається. При цьому, така гарантія може забезпечувати як зобов`язання, що не підлягають грошовій оцінці, так і зобов`язання, які можуть бути оцінені в грошовому еквіваленті.

Таким чином, саме від формулювання умов банківської гарантії та умов укладених учасниками справи правочинів у кожному конкретному випадку залежить визначення яку саме функцію виконує банківська гарантія.

В свою чергу, суд погоджується з доводами позивача, що кілька заходів забезпечення позову можуть застосовуватись одночасно, проте у разі якщо правочин гарантії було вчинено з метою забезпечення компенсації бенефіціару його грошових вимог, що виникли у зв`язку з порушенням принципалом основного зобов`язання, таке застосування залежить від неможливості задоволення всіх вимог кредитора за рахунок одного заходу забезпечення.

До прикладу, якщо зобов`язання забезпечене і порукою, і заставою, то виконання поручителем обов`язку боржника в повному обсязі (враховуючи сплату неустойки) нівелює можливість кредитора звернути стягнення на заставлене майно.

У даному випадку Акціонерне товариство «Укргазвидобування» листом вих. №1666-8 від 25.06.2019 звернулось до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» із вимогою сплатити суму у розмірі 477 000,00 грн. у зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» зобов`язань з поставки товару у визначений Договором строк.

При цьому учасниками справи не враховано, що станом на дату звернення позивача із вказаним листом до гаранта відповідачем не було прострочено виконання своїх зобов`язань за Договором, оскільки останній повинен був здійснити постачання товару позивачу до 26.06.2019 включно.

Попри наведене, 12.07.2019 Акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» було перераховано на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» кошти у розмірі 477 000,00 грн. за банківською гарантією №11932/8 від 18.02.2019, що підтверджується меморіальним ордером №4589 від 12.07.2019.

Відповідно до частин першої та четвертої ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частинами першою, другою та третьою статті 563 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії; вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі, до якої додаються документи, зазначені у гарантії, та вказується, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Зі змісту банківської гарантії №11932/8 від 18.02.2019 вбачається, що Акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» забезпечувалось виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» зобов`язання за Договором з поставки товару (що буде укладений за результатами процедури закупівлі), а також сплату неустойки (пені, штрафів), передбачених Договором.

В той же час, у змісті банківської гарантії застосовується формулювання «будь-яку суму, що не перевищує 477 000,00 грн.», що свідчить про можливість банку виплати суму банківської гарантії у розмірі меншому, ніж максимально встановлений - 477 000,00 грн.

Отже, забезпечуване та порушене принципалом зобов`язання підлягало оцінці в грошовому еквіваленті, в той час як основне зобов`язання відповідача за Договором з поставки товару є негрошовим зобов`язанням, а відтак є неможливим визначення грошового еквіваленту, який підлягав би виплаті за факт невиконання обов`язку з поставки товару.

Таким чином, зважаючи, що сума гарантії не була фіксованою та могла бути виплачена у будь-якому розмірі, що не перевищує 477 000,00 грн., то суд приходить до висновку, що Акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» було забезпечено виконання принципалом грошового зобов`язання, яке у відповідності до умов Договору могло виникнути лише у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань з поставки, зокрема зі сплати на користь бенефіціара неустойки.

В свою чергу, гарантом було виплачену бенефіціару суму у розмірі 477 000,00 грн., в той час як розмір пені, право вимоги позивача до відповідача зі сплати якої обмежується розміром 171 720,00 грн., тобто у розмірі більш як в 2,7 рази більшому ніж набуте позивачем право на одержання неустойки від відповідача.

Відповідачем було виконано, хоч і з простроченням своє зобов`язання з поставки товару, а позивачем було одержано товар, а також сплачена третьою особою позивачу сума банківської гарантії повністю покриває вимоги позивача про сплату неустойки.

В свою чергу, зі змісту вимоги вих. №1666-8 від 25.06.2019 вбачається, що позивач просив третю особу сплатити банківську гарантію за порушення відповідачем п. 5.1, 6.3.1 Договору, якими передбачався обов`язок здійснення постачання товару у визначений Договором строк, тобто, у зв`язку з простроченням відповідачем свого негрошового зобов`язання.

Позивачем не надано доказів порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки, а саме неналежна якість товару, некомплектний товар, відвантаження без рознарядки, не повідомлення про дату відвантаження, порушення строків надання товаросупровідних документів, несвоєчасно зареєстрував податкові накладні (штрафи, як передбачені в п. 7.4., 7.5., 7.6., 7.7., 7.8. Договору), з яких можливо б було встановити розмір такого порушення в сумі 477 000,00 грн.

Втім, з матеріалів справи вбачається лише порушення відповідачем строків поставки, що потягло собою нарахуванню пені та штрафу.

З огляду на викладене, оскільки банківською гарантією забезпечено виконання принципалом зобов`язань за вказаним Договором в частині сплати неустойок (пені, штрафів), передбачених Договором, суд дійшов висновку, що позивач скористався своїм правом та, одержавши суму банківської гарантії, одержав повне задоволення своїх вимог до відповідача щодо сплати пені від гаранта.

В свою чергу, подвійне стягнення пені за одне і те ж порушення є унеможливленим в силу ст. 61 Конституції України, в якій визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Варто відзначити, що в межах справи №910/4460/19, предметом якої було стягнення із бенефіціара на користь принципала суми гарантії, з огляду на сплату принципалом пені за порушення прострочення поставки товару, постановою Верховного Суду від 21.02.2020 було

скасовано рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог.

В свою чергу, суд не застосовує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові 21.12.2018 у справі №908/7/18, про можливість стягнення з боржника пені та штрафу за порушення строків поставки товару за договором навіть за умови реалізації позивачем свого права на звернення стягнення за банківською гарантією, оскільки обставини в межах справи №908/7/18 є відмінними обставин, що мають місце в справі №910/18140/19.

Зокрема, в межах справи №908/7/18 сума банківської гарантії була фіксованою - чітко визначена сума, а самим договором поставки передбачалось, що забезпечення виконання договору (банківська гарантія) не повертається постачальнику (відповідачу) у разі порушення ним зобов`язань, визначених Договором (щодо поставки товару), тобто, гарантія виступала мірою відповідальності за порушення зобов`язання. Натомість у даній справі сума банківської гарантії не є фіксованою (тобто, банківська гарантія могла бути виплачена в будь-якій сумі, що не перевищує 477 000,00 грн.), та жодних застережень щодо неповернення суми банківської гарантії ні у Договорі поставки, ні у змісті гарантії не міститься, що свідчить про компенсаційну функцію гарантії.

У відповідності до пункту 6) частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Крім того, судом враховано, що позивач одержав від відповідача товар із простроченням в 18 днів, проте одержав банківську гарантію у розмірі у 2,7 рази більшому ніж розмір неустойки, на яку покупцем було набуто права вимоги, в той час як банківська гарантія є способом забезпечення виконання зобов`язання, а не правочином, який спрямований на одержання прибутку.

Таким чином, враховуючи умови банківської гарантії, зокрема те, що остання забезпечує сплату неустойки, передбаченої Договором, в той час як позивачу було сплачено суму банківської гарантії за порушення відповідачем строків постачання, яка перевищує розмір штрафних санкцій, суд встановив, що позивач отримав грошове відшкодування (компенсацію) за порушення своїх прав та інтересів - його вимоги до відповідача про стягнення пені були задоволені в повному обсязі, що спростовує доводи позивача щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

Враховуючи викладене, вимоги Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Геофізичне управління «Укргазпромгеофізика» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 5, 13, 14, 74, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; ідентифікаційний код 30019775) в особі філії Геофізичне управління «Укргазпромгеофізика» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (61031, Харківська обл., м. Харків, вул. Драгомирівська, буд. 3; ідентифікаційний код ВП 21236681) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» (02105, м. Київ, вул. Павла Усенка, буд. 8; ідентифікаційний код 21457519) про стягнення 228 960,00 грн. відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані із розглядом даної справи, покладаються на Акціонерне товариство «Укргазвидобування».

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 01.04.2020.

Суддя Р.В. Бойко