ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2020 року м.Дніпро Справа № 908/2525/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіної О.В. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом від імені якого діє Відокремлений підрозділ Рівненська атомна електрична станція

на рішення господарського суду Запорізької області від 26.11.2019 року (суддя Мірошниченко М.В.) у справі № 908/2525/19

за позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) від імені якого діє Відокремлений підрозділ Рівненська атомна електрична станція (34400, Рівненська область, м. Вараш)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Промсервісгруп (69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 73)

про стягнення суми

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом від імені якого діє ВП Рівненська атомна електрична станція, звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю Промсервісгруп із позовом про стягнення 142 689, 40 грн. пені та штрафу та 2 140,34 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.11.2019 року у справі №908/2525/19 позов задоволено частково.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю Промсервісгруп на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом від імені якого діє Відокремлений підрозділ Рівненська атомна електрична станція 8188 (вісім тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 59 коп. пені, 8340 (вісім тисяч триста сорок) грн. 88 коп. штрафу та суму 247 (двісті сорок сім) грн. 94 коп. витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом від імені якого діє Відокремлений підрозділ Рівненська атомна електрична станція, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Запорізької області в незадоволеній частині вимог та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зроблено неправильні висновки, не досліджено всі належні докази, порушено норми матеріального права.

Зокрема, апелянт посилається на те, що згідно пункту 11.3. договору поставки № 1078 від 31.07.2018 умови договору можуть бути змінені на підставі передбаченій законом або за згодою сторін. У відповідності до пункту 12.1. договору усі істотні зміни до договору вносяться шляхом укладання додаткової угоди до договору.

У матеріалах справи відсутні будь-які документи щодо наявності об`єктивних обставин для зміни істотних умов договору поставки № 1078 від 31.07.2018. Також судом залишено поза увагою, що додаткових угод на зміну істотних умов договору не укладалось.

Крім того, апелянт вважає, що судом не взято до уваги пояснення позивача, що заявка № 041-5-06/7966 від 28.08.2018 була направлена одним працівником ВП «Рівненська АЕС», а листи № 041-5-12/9249 від 25.09.2018 - заявка № 2, № 041-5-12/9250 від 25.09.2018 - заявка № 3, № 041-5-12/10110 від 22.10.2018 - заявка № 4 були направлені іншим працівником, яким було допущено помилку при формуванні тексту даних листів, що на його думку, свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що поданням цих заявок сторони погодили строки поставки.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Запорізької області в незадоволеній частині та ухвалення нового рішення, яким позов задовольнити повністю.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Київ від імені якого діє ВП Рівненська атомна електрична станція, на рішення господарського суду Запорізької області від 26.11.2019 року у справі № 908/2525/19 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ч.5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Промсервісгруп» надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи позивача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення ( відзив на апеляційну скаргу).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, між державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом від імені якого діє Відокремлений підрозділ Рівненська атомна електрична станція (замовник, позивач у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю Промсервісгруп (постачальник, відповідач у справі) укладено договір про поставки №1078 від 31.07.2018 року (договір), за умовами якого, в порядку та на умовах визначених договором постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника певну продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (додаток № 1 до договору). Предметом поставки по даному договору є 44440000-6 підшипники, які передбачені специфікацією №1 до даного договору (п.п.1.1, 1.2 договору).

Згідно п. 2.1, 2.2 договору, ціна продукції, що поставляється за цим договором складає 2 646 698, 25 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 529 339, 65 грн.

Загальна сума договору складає 3 176 037, 90 грн. з ПДВ.

Пунктом 3.1 договору сторонами погоджено, що продукція поставляється постачальником на умовах DDP Інкотермс-2000, в строк 10 календарних днів з моменту отримання постачальником заявки від замовника. Місце поставки та вантажоотримувач 34400, м.Вараш, Рівенська область, склад РВ ВП Складське господарство ДП НАЕК Енергоатом.

Кількість та асортимент продукції визначається у специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) (п.4.1 договору).

Перехід права власності на продукцію за договором відбувається в момент поставки продукції за умови наявності та передачі належним чином оформлених товарно-супровідних документів. Датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем продукції (п. 8.4. договору).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (для контрагентів, які застосовують печатку). Строк дії даного договору по 31.12.2018 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника, що передбачені даним договором до спливу гарантійних строків (п.11.1 договору).

31.07.2018 року сторонами підписано специфікацію №1 до договору, у якій визначено найменування товару, його кількість та вартість.

28.08.2018 позивачем на адресу відповідача направлено заявку на поставку по договору № 1078 від 31.07.2018 року (вих.№ 041-5-06/7966 від 28.08.2018 року) з проханням поставити підшипники згідно специфікації № 1 в повному обсязі.

25.09.2018 позивачем на адресу відповідача направлено заявки № 2 та №3 на поставку по договору № 1078 від 31.07.2018 року (вих.№ 041-5-12/9249, №041-5-12/9250 від 25.09.2018 року) з проханням здійснити поставку підшипників згідно наведеного у заявках переліку.

22.10.2018 позивачем на адресу відповідача направлено заявку № 4 на поставку по договору № 1078 від 31.07.2018 року (вих.№ 041-5-12/10110 від 22.10.2018 року) з проханням здійснити поставку підшипників згідно наведеного у заявці переліку.

Звертаючись до відповідача із позовом про стягнення 142 689, 40 грн. пені та штрафу, позивач Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом від імені якого діє Відокремлений підрозділ Рівненська атомна електрична станція, посилався на неналежне виконанням відповідачем умов договору поставки №1078 від 31.07.2018, укладеного між сторонами за результатами закупівлі UA-2018-06-25-001187-b згідно ЗУ Про публічні закупівлі в частині порушення строків поставки товару, за несвоєчасне виконання якого позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені за період: з 15.09.2018 по 31.12.2018 в сумі 69 156,17 грн. та штрафу в сумі 73 533,23 грн.

Так, за умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання поставити позивачу продукцію згідно специфікації №1 до договору у строк 10 календарних днів з моменту отримання заявки від позивача. Загальна сума договору склала 3176037,90 грн. Заявку на поставку продукції в повному обсязі відповідачем отримано 04.09.2018 року, відповідно перебіг поставки закінчився 14.09.2018. Продукція на суму 1154015,88 грн. поставлена відповідачем в межах обумовленого договором строку. Інша частина продукції на суму 2021984,82 грн. поставлена відповідачем з порушенням встановленого договором строку поставки. Продукція на суму 37,20 грн. не поставлена взагалі.

Задовольняючи позовні вимоги частково, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої зобов`язання за спірним договором в частині поставки товару протягом 10 днів з дня отримання заявки здійснив з простроченням виконання, що у відповідності до умов договору є підставою для нарахування та стягнення штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу.

При цьому, здійснивши перерахунок штрафних санкцій за договором поставки з врахуванням строків поставки продукції за заявками: від 28.08.2018, № 2, № 3 від 25.09.2018 та № 4 від 22.10.2018 та визначеного позивачем загального періоду нарахування пені: з 15.09.2018 по 31.12.2018, судом встановлено, що пеня за прострочення зобов`язання з поставки продукції за заявлений період становить 8188,59 грн., штраф за прострочення з поставки продукції понад 30 днів складає 8340,88 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Правовідносини сторін у даній справі виникли на підставі договору №1078 від 31.07.2018, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання укладеного між сторонами договору, відповідачем здійснено поставку товару на загальну суму 3 176 000, 70 грн., за видатковими накладними: № 80 від 29.08.2018 року, №83 від 03.09.2018 року, № 86 від 12.09.2018 року, № 92 від 01.10.2018 року, № 94 від 03.10.2018 року, № 99 від 17.10.2018 року, № 105 від 26.10.2018 року, № 108 від 30.10.2018 року, № 112 від 20.11.2018 року, № 113 від 27.11.2018 року, №121 від 06.12.2018 року.

При цьому, зобов`язання з поставки продукції відповідачем виконано на суму 1154015,88 грн. вчасно, на суму 2021984, 82 грн. з порушенням визначеного договором строку, на суму 37,20 грн. не виконано взагалі.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Сторонами у договорі визначено строк поставки продукції - 10 календарних днів з моменту отримання постачальником заявки від замовника (п.3.1 договору)

Отже, початок перебігу строку поставки продукції за домовленістю сторін пов`язаний настанням певної події, а саме: отримання постачальником заявки на поставку товару.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2018 року позивач направив на адресу відповідача заявку на поставку повного обсягу товару, яку відповідачем отримано 04.09.2018, відповідно граничний строк поставки продукції за нею спливав 14.09.2018.

Проте, 25 вересня 2018 року та 22 жовтня 2018 року позивачем на адресу відповідача були направлені заявки № 2, № 3 та № 4 з посиланням на договір поставки № 1078 від 31.07.2018 та проханням поставити продукцію за вказаним договором. У заявках замовник звертає увагу постачальника на строки поставки, передбачені п. 3.1. договору та попереджає останнього про застосування штрафних санкцій, у випадку їх порушення. Заявки № 2, № 3, № 4, як і першу заявку від 28.08.2018 підписано заступником генерального директора з забезпечення виробництва Шарлоімовим С.В.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що заявками № 2, № 3, № 4 сторони конкретизували та розбили на окремі партії раніше подану заявку від 28.08.2018, одночасно встановивши нові строки поставки продукції, що не суперечить ані умовам договору ані чинному законодавству, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправильний розрахунок позивачем строків порушення зобов`язання.

При цьому, суд першої інстанції правильно розрахував строки поставки товару за заявками № 2, № 3 від 25.09.2018 та № 4 від 22.10.2018 відповідно до п. 3.1. договору.

Так, відповідно Нормативів і нормативних строках пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013р. №958 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014р. за №172/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання.

Заявки № 2 та № 3 датовані 25.09.2019, отже із врахуванням строків пересилання поштових відправлень, встановлених у Нормативах і нормативних строках пересилання поштових відправлень, граничним строком поставки продукції за вказаними заявками є 11.10.2018. Відповідно за заявкою № 4 від 22.10.2018 граничним строком поставки є 08.11.2019.

Дослідивши заявки на поставку продукції від 28.08.2018, № 2, № 3 від 25.09.2018 та № 4 від 22.10.2018 та видаткові накладні на поставку товару: № 80 від 29.08.2018, №83 від 03.09.2018, № 86 від 12.09.2018, № 92 від 01.10.2018, № 94 від 03.10.2018, № 99 від 17.10.2018, № 105 від 26.10.2018, № 108 від 30.10.2018, № 112 від 20.11.2018, № 113 від 27.11.2018, №121 від 06.12.2018., судом встановлено, що:

- продукцію за видатковими накладними: № 80 від 29.08.2018, №83 від 03.09.2018, № 86 від 12.09.2018. відповідачем поставлено на виконання заявки від 28.08.2019;

- на виконання заявками №2 та №3 від 25.09.2018 відповідачем поставлено продукцію за видатковими накладними №92 від 01.10.2018, №94 від 03.10.2018 та №99 від 17.10.2018, №105 від 26.10.2018, №112 від 20.11.2018;

- на виконання заявки №4 від 22.10.2018 відповідачем поставлено продукцію за видатковими накладними №105 від 26.10.2018, №108 від 30.10.2018, №112 від 20.11.2018, №113 від 27.11.2018 та №121 від 06.12.2018.

Отже, судом встановлено, що деякі позиції (найменування) замовлених у заявках № 2, № 3, № 4 підшипників, відповідачем поставлено позивачу з порушенням строку встановленого п.3.1 договору, а саме: підшипник 3608 (22308ЕW33J); підшипник 2226 (N226(E)); підшипник 366322 (6-366322Л1); підшипник 8218 (51218); підшипник 8113 (51113); підшипник 8212 (51212); підшипник 8220 (51220); підшипник 8222 (51222); 8226 (51226); підшипник 7230 (30230А); підшипник 7000107 (16007); підшипник 180605 (62305-2RSR); підшипник 8114 (51114).

Крім того, за видатковими накладними №99 від 17.10.2018 та № 105 від 26.10.2018 відповідачем поставлено і продукцію, яка відсутня у заявках № 2, № 3, № 4 , зокрема, підшипник 3526Ю (3526Ю), підшипник 2316 (2316КМ), підшипник 1000904 (61904), відповідно вказану продукцію поставлено на виконання першої заявки від 28.08.2018.

Продукція на суму 37,20 грн. відповідачем не поставлена взагалі.

За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 614 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 231 Господарського Кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно п.9.1 договору, у випадку порушення строків поставки, постачальник зобов`язується сплатити замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочки, при цьому у випадку прострочки поставки (недопоставки) продукції понад 30 діб, постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% від суми непоставленої (недопоставленої) продукції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який здійснивши перерахунок штрафних санкцій за договором поставки з врахуванням строків поставки продукції за заявками: від 28.08.2018, № 2, № 3 від 25.09.2018 та № 4 від 22.10.2018 та визначеного позивачем загального періоду нарахування пені: з 15.09.2018 по 31.12.2018, встановив, що пеня за прострочення зобов`язання з поставки продукції за заявлений період становить 8188,59 грн., штраф за прострочення з поставки продукції понад 30 днів складає 8340,88 грн. (штраф нараховано за позиціями продукції: підшипник 3526Ю (3526Ю)- поставлено за видатковою накладною №99 від 17.10.2018, підшипник 2316 (2316КМ) поставлено за видатковою накладною №99 від 17.10.2018, підшипник 1000904 (61904) поставлено за видатковою накладною №105 від 26.10.2018, підшипник 8218 (51218) поставлено за видатковою накладною №112 від 20.11.2018).

При цьому, доводи позивача про те, що строк порушення зобов`язання з поставки товару необхідно обраховувати з дати першої заявки позивача, оскільки заявки № 2, № 3, № 4 фактично є нагадуванням про недопоставлений за договором товар, є необґрунтованими.

Так, заявки № 2, № 3 від 25.09.2018 та № 4 від 22.10.2018, складені та направлені замовником на адресу постачальника. Зі змісту вказаних заявок не вбачається вимоги допоставити раніше замовлений товар, отже відповідач не міг бути обізнаний, що має на увазі позивач.

Посилання позивача на те, що умовами договору не передбачена поставка продукції партіями за кількома заявками, судом до уваги не приймається, оскільки договором не встановлено і зворотнього, кількість заявок за договором та кількість партій поставки продукції, умовами договору прямо не визначена, а тому суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що заявками № 2, № 3, № 4 сторони конкретизували та розбили на окремі партії раніше подану заявку від 28.08.2018, одночасно встановивши нові строки поставки продукції, що не суперечить ані умовам договору ані чинному законодавству.

Інші доводи апелянта є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Запорізької області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Київ від імені якого діє ВП Рівненська атомна електрична станція, м. Вараш.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом від імені якого діє Відокремлений підрозділ Рівненська атомна електрична станція - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 26.11.2019 року у справі №908/2525/19 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом від імені якого діє Відокремлений підрозділ Рівненська атомна електрична станція.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 31.03.2020року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя С.Г.Антонік