ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2020 р. Справа№ 910/13338/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Поляк О.І.

Пономаренка Є.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2019 року

у справі №910/13338/19 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка",

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна",

третя особа ОСОБА_1

про стягнення 46 865,93 грн,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст первісних позовних вимог

У вересні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулось до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна", третя особа - ОСОБА_1 , про стягнення 46 865,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.03.2018 у місті Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки "Chevrolet" д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у результаті якої пошкоджено автомобіль марки "Ford", д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , якому позивач, як страховик виплатив, страхове відшкодування в розмірі 47 412,96 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Граве Україна", позивач просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 41 717,13 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3670,98 грн інфляційних втрат та 1477,82 грн 3% річних.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2019 року провадження в частині позовних вимог про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 41 717,82 грн. закрито, а в іншій частині позову відмовлено.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції встановив, що 16.10.2019 відповідачем було сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 41717,13 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №86293 від 15.10.2019 на суму 41717,13 грн.

Відмовляючи у задоволені решти позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності отримав лише 23.09.2019 разом із даною позовною заявою, а тому в діях відповідача відсутні порушення вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2019 року по справі №910/13338/19 в частині відмови у стягненні інфляційних втрат, 3% річних та судового збору та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" 3670, 98 грн. інфляційного збільшення, 1477, 82 грн. 3 % річних та судові витрати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач з моменту отримання претензії про виплату страхового відшкодування добровільно не відшкодував шкоду, тобто в супереч вимогам Закону взяті зобов`язання не виконав. Вимогами ст.. 35.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язку позивача надання відповідачу постанови про адміністративне правопорушення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи між суддями від 29.01.2020 року, справу №910/13338/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча суддя; судді - Поляк О.І., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/13338/19 та роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.

Позиції учасників справи

21.02.2020 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується матеріалами справи, 03.03.2018 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 014074/4610/0000310, за умовами якого застраховано автомобіль марки "Ford", д.н.з. НОМЕР_2 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду №063608, 06.03.2018 на вул. Кульпарківська, 120 у місті Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Chevrolet" д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки Ford", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого пошкоджено зазначені автомобілі. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.2.3.б, 12.1, 13.1, 2.9.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Згідно із звітом № ФД-00074 про оцінку вартість відновлювального ремонту автомобіля автомобіль марки "Ford", д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 41 717,13 грн.

Згідно з рахунком на оплату № 584 від 14.03.2018 вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля складає 49 042,53 грн.

Позивачем 14.03.2018 затверджено страховий акт № 00252916, згідно із яким у зв`язку із настанням 06.03.2018 страхового випадку, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" вирішило здійснити виплату страхового відшкодування в загальній сумі 47 412,96 грн.

На підставі вказаного страхового акта позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 47 412,96 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 012185 від 16.03.2018.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 24.07.2018 по справі №465/1331/18 встановлено, що ОСОБА_1 не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки "Ford", д.н.з. НОМЕР_2 .

З матеріалів справи вбачається, що станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Chevrolet" д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/008108967 у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Граве Україна" (згідно із відомостями з єдиної централізованої бази даних МТСБУ).

Позивач направив на адресу відповідача заяву № 21881 (вих. № 2497 від 05.04.2018) про виплату страхового відшкодування (отримана відповідачем 16.04.2018 згідно наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення).

Проте, як вказує позивач у позовній заяві, відповідач жодним чином не відреагував на претензію та не здійснив виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивач звернувся з заявленим позовом до відповідача про стягнення 41717,13 грн. страхового відшкодування, 3670,98 грн інфляційних втрат та 1477,82 грн 3% річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Нормами ст. 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Статтею 988 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування у встановлений договором строк.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Ford", д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за договором страхування транспортного засобу у зв`язку із настанням страхового випадку, на виконання умов договору, виплатив страхове відшкодування в розмірі 47 412,96 грн.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Chevrolet" д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/008108967 у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Граве Україна".

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вина особи, яка керувала автомобілем марки "Chevrolet" д.н.з. НОМЕР_1 , підтверджується постановою Франківського районного суду м. Львова від 24.07.2018 по справі №465/1331/18.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки "Ford", д.н.з. НОМЕР_2 , збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом згідно з положеннями статті 1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, відповідач, як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

16.10.2019 відповідачем було сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 41 717,13 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №86293 від 15.10.2019 на суму 41717,13 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У зв`язку з цим судом першої інстанції було закрито провадження у справі в частині стягнення 41 717,13 грн. страхового відшкодування.

В той же час, апелянтом рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується.

У позовній заяві позивач зазначав, що оскільки відповідач після отримання заяви про виплату страхового відшкодування не здійснив регламентну виплату у строк до 16.07.2018, а тому останній повинен окрім суми страхової виплати також сплатити 3 670,98 грн. інфляційних втрат та 1 477,82 грн. 3 % річних за загальний період з 17.07.2018 по 20.09.2019.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

В той же час, враховуючи юридичну природну спірних правовідносин, для встановлення факту прострочення виконання зобов`язання відповідачем щодо виплати страхового відшкодування повинні враховуватись вимоги ст. 530 ЦК України та спеціальні вимоги Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів".

Зокрема, приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги.

Згідно з вимогами ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Вказаною нормою передбачено обов`язкові реквізити заяви та документи, які подаються до заяви про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявою №21881 (вих.№2497) від 05.04.2018 про виплату страхового відшкодування.

На думку апелянта, граничний строк щодо виплати відповідача страхового відшкодування вимогами статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був до 16.07.2018, а тому позивачем було визначено період нарахування інфляційних втрат та 3 % річних з 17.07.2018 по 20.09.2019.

В той же час, колегія суддів відзначає, що сам факт подачі заяви виплату страхового відшкодування не свідчить про попереднє дотримання позивачем вимог п. 35.2 ст.35 вищевказаного закону, відповідно до якого до заяви додається, зокрема документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником.

Так, за приписами п.32.1 ст.32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вирішуючи питання про настання в діях ОСОБА_1 цивільно-правової відповідальності, пов`язаної з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема зіткненням транспортних засобів, належить виходити з того, що у даному випадку шкода відшкодовується з урахуванням принципу вини, доведеної належним чином.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, станом на момент звернення позивача до відповідача із заявою №21881 (вих.№2497) від 05.04.2018 про виплату страхового відшкодування, яка була отримана відповідачем 16.04.2018, Франківським районним судом м. Львова не було вирішено питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Так, справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було розглянуто 24.07.2018, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією постанови Франківського районного суду м. Львова від 24.07.2018 у справі №465/1331/18.

Статтею 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку (тобто строку розгляду заяви про виплату стразового відшкодування) припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Тобто, нормами ст. 36.2 вищевказаного Закону передбачено, що страховик призупиняє перебіг строку для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування до моменту, коли страховику стало відомо про набрання рішення суду законної сили, яким було встановлено вину особи, внаслідок якої сталось ДТП.

Позивачем не було доведено, що відповідачу, як страховику за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/008108967, стало відомо про набрання постановою Франківського районного суду м. Львова від 24.07.2018 по справі №465/1331/18 законної сили раніше, ніж після подання даного позову.

Суд першої інстанції правомірно врахував доводи відповідача, що про постанову Франківського районного суду м. Львова від 24.07.2018 по справі №465/1331/18 відповідач дізнався лише після її отримання разом з даною позовною заявою.

А тому, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що відповідачем в межах строку, передбаченого п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (з урахуванням права призупинення строку щодо виплати страхового відшкодування) було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування.

У зв`язку з вищевикладеним, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що відповідачем в межах строку, передбаченого п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (з урахуванням права призупинення строку щодо виплати страхового відшкодування) було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2019 у справі № 910/13338/19 в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2019 у справі № 910/13338/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2019 у справі № 910/13338/19 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/13338/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді О.І. Поляк

Є.Ю. Пономаренко