ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2020 р. Справа№ 910/6026/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Дідиченко М.А.

Поляк О.І.

секретар судового засідання Ярмоленко С.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційні скарги публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод"

на:

рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2019 р. (повний текст складено 04.11.2019 р.)

ухвалу господарського суду міста Києва від 02.12.2019 р. (повний текст складено 02.12.2019 р.)

додаткове рішення господарського суду міста Києва від 06.12.2019 р. (повний текст складено 10.12.2019 р.)

у справі № 910/6026/19 (суддя - Баранов Д.О.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод"

до акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 149 720,78 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 149 720,78 грн., з яких: 89 459,05 грн. пені, 14 795,49 грн. 3 % річних та 45 466,24 грн. інфляційних втрат (з урахування заяви про зменшення/збільшення позовних вимог від 03.07.2019 р.).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару за договором поставки № 11-18-02-03-т від 02.11.2018 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.10.2019 р. у справі № 910/6026/19 позов задоволено частково: стягнуто з акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" 89 459,05 грн. пені, 23 503,84 грн. інфляційних втрат, 14 795,49 грн. 3 % річних та 2 086,27 грн. судового збору; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в сумі 22 000,00 грн. відмовлено; повернуто публічному акціонерному товариству "Кременчуцький сталеливарний завод" з Державного бюджету України сплачений судовий збір в розмірі 14 748,26 грн., у зв`язку зі зменшенням позовних вимог.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.12.2019 р. виправлено описку, допущену судом у вступній та резолютивній частині рішення від 23.10.2019 р. та у повному тексті рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2019 р. у справі № 910/6026/19; пункт 2 резолютивної частини вступної та резолютивної частин рішення та пункт 2 резолютивної частини повного тексту рішення викладено наступним чином: "стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" інфляційні втрати в розмірі 23 503,84 грн., 3 % річних в розмірі 14 795,49 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 086,27 грн.".

Додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 06.12.2019 р. у справі № 910/6026/19 відмовлено в частині вимог публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" до акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення пені в розмірі 89 459,05 грн.

Не погоджуючись з вказаними судовими актами, публічне акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просило:

- скасувати рішення від 23.10.2019 р. у частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Прийняти нове рішення у цій частині, яким стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" витрати з професійної правничої допомоги. В інших частинах рішення залишити без змін;

- скасувати ухвалу від 02.12.2019 р. в повному обсязі, а рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2019 р. залишити без змін;

- скасувати додаткове рішення від 06.12.2019 р. в повному обсязі, залишивши рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2019 р. - без змін.

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено у покладенні на відповідача понесених позивачем під час розгляду справи витрат на правову допомогу, оскільки в матеріалах справи були наявні всі необхідні документи на підтвердження вартості та об`єму наданих адвокатом послуг з правничої допомоги. Також, скаржник не погоджувався з ухвалою про виправлення описки та додатковим рішенням, адже вважав, що в мотивувальній частині рішення судом досліджено та встановлено наявність правових підстав для задоволення вимог щодо стягнення пені у сумі 89 459,05 грн., а тому вказані судові акти прийняті усупереч норм процесуального права - статтей 243 та 244 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду, у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Дідиченко М.А., Поляк О.І., розгляд апеляційних скарг призначено на 20.02.2020 р.

20.01.2020 р. та 20.02.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли відзиви із запереченнями на апеляційні скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2020 р. об`єднано апеляційні скарги в одне апеляційне провадження.

В судовому засіданні 20.02.2020 р. представник позивача підтримав апеляційні скарги та вказував на наявність правових підстав для їх задоволення та скасування оскаржуваних актів. Представник відповідача заперечував та вважав, що судом першої інстанції рішення прийняті з дотриманням вимог законодавства.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційних скарг, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 02.11.2018 р. між публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" акціонерного товариства "Українська залізниця" (замовник) та публічним акціонерним товариством "Кременчуцький сталеливарний завод" (постачальник) укладено договір № 11-18-02-03-Т (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, на умовах, що викладені у договорі.

Найменування продукції: ДК 021:2015 ЄЗС 34630000-2 Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху (рама бокова крес. 7055.00.020-0СБ (укомплектована деталлю рама бокова крес. 7020.00.002-0) і балка надресорна крес. 7055.00.010 СБ (укомплектована деталлю балка надресорна крес. 7020.00.001-02) (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору загальна сума договору на момент його підписання складає 4 104 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 684 000,00 грн.

За умовами пунктів 5.3, 6.1 договору датою поставки продукції вважається дата відправлення цієї продукції, яка підтверджується штампом залізничної станції відправлення Крюків на Дніпрі (Південна залізниця), код 425302, на залізничній накладній на адресу вантажоодержувача - кінцевого одержувача, яка вказана в рознарядці замовника. Оплата за кожну партію поставленої продукції по даному договору проводиться замовником протягом 10-ти банківських днів після дати поставки партії продукції, у відповідності з рахунком-фактурою на дану партію, обумовлену згідно з п. 7.1 та при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої у відповідності до вимог чинного законодавства України.

На виконання умов договору, згідно рознарядок відповідача № 01-02-08/1 від 05.11.2018 р., № 03-04-05-06-06/1 від 20.12.2018 р. позивач здійснив поставку продукції, що підтверджується накладною № КСЗ-0001089 від 08.11.2018 р. на суму 1 313 280,00 грн. з ПДВ, залізничною накладною № 44856110 від 08.11.2018 р., накладною № КСЗ-0001334 від 22.12.2018 р. на суму 969 000,00 грн. з ПДВ., залізничною накладною № 43300649 від 22.12.2018 р.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач належним чином виконав договірні зобов`язання та поставив відповідачу продукцію (товар) відповідно до договору № 11-18-02-03-Т від 02.11.2018 р. на загальну суму 2 282 280,00 грн., проте відповідач не виконав зобов`язання з своєчасної оплати вартості отриманої продукції та допустив прострочення грошового зобов`язання за договором.

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції задовольнив вимоги в частині стягнення 89 459,05 грн. пені та 14 795,49 грн. 3 % річних за загальний період нарахування з 23.11.2018 р. по 03.06.2019 р., 23 503,84 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2018 року по травень 2019 року. В іншій частині нарахування суд визнав необґрунтованими. Також судом здійснено розподіл судових витрат і стягнуто на користь позивача судовий збір за подання позову; повернуто з Державного бюджету України 14 748,26 грн. сплаченого судового збору, у зв`язку зі зменшенням позовних вимог; відмовлено позивачу у відшкодуванні 22 000,00 грн. понесених ним витрат на правничу допомогу.

Позивач не погодився з прийнятим рішенням в частині відмови в стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу.

Проте, враховуючи, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, колегія суддів, переглядаючи оскаржуване позивачем рішення, дійшла до висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права та відсутність правових підстав для стягнення з відповідача пені у спірних правовідносинах, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пеня, за визначенням частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовані Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", положеннями якого встановлено, що за прострочення платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу частини 1 статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Якщо сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, пеня стягненню не підлягає, за винятком випадків, коли розмір пені встановлений чинними актами законодавства.

Отже, в силу наведених положень законодавства розмір відповідальності у вигляді пені встановлюються у договорі за згодою сторін.

Утім, сторони у договорі № 11-18-02-03-т від 02.11.2018 р. не передбачили відповідальності у вигляді пені у разі прострочення покупцем виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, тому в позові в частині стягнення пені у розмірі 89 459,05 грн. належало відмовити.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час прийняття ухвали від 02.12.2019 р. та додаткового рішення від 06.12.2019 р. не було враховано зроблених судом у мотивувальній частині рішення висновків щодо стягнення пені.

Разом з тим, судом першої інстанції допущені порушення норм процесуального права.

За приписами частини 1 статтей 243, 244 Господарського процесуального кодексу України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

У будь-якому разі виправлення описок чи виправлення арифметичних помилок не передбачає зміни рішення в частині висновків суду по суті позовних вимог.

Також позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 22 000,00 грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач до позовної заяви надав попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи (а.с. 57 том 1), а також договір № 13/12/1 від 13.12.2018 р. про надання професійної правничої допомоги укладений між адвокатом Максименко А.Ю. та публічним акціонерним товариством "Кременчуцький сталеливарний завод" (клієнт), за умовами якого клієнт доручає адвокату ведення справи про стягнення заборгованості та штрафних санкцій з акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" акціонерного товариства "Українська залізниця" стосовно невиконання договору поставки № 11-18-02-03-Т від 02.11.2018 р.

У пункті 4 договору сторони погодили попередню вартість професійної правничої допомоги на рівні 30 000,00 грн.; встановивши, що вартість послуг може бути змінена, сторони передбачили, що приймання наданих послуг з професійної правничої допомоги здійснюється на підставі акта приймання-передачі (пункт 6 договору).

Відповідно до пункту 7 договору оплата клієнтом послуг з професійної правничої допомоги здійснюється на підставі рахунку адвоката у строк не пізніше 5 банківських днів з дати отримання рахунку та підписання акта приймання-передачі наданих послуг. Допускається попередня оплата за надані послуги з професійної правничої допомоги відповідно до пункту 5 даного договору.

21.06.2019 р. позивачем до матеріалів справи надано детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), які склали 22 000,00 грн., а 03.07.2019 р. подано заяву про стягнення судових витрат у вказаній сумі.

Проте, в порушення умов договору № 13/12/1 від 13.12.2018 р. позивачем не було надано акт приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги. Доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 22 000,00 грн. матеріали справи також не містять.

Враховуючи, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснювався судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у Главі 10 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України, якою не передбачено проведення судових дебатів та окремого порядку вирішення питання про розподіл судових витрат, які не підтверджені доказами на момент підписання рішення, судом першої інстанції застосовано загальний порядок, передбачений статтею 126 Господарського процесуального кодексу України та встановлено, що в строк до прийняття судом рішення позивачем в підтвердження заявлених судових витрат, крім судового збору, не подано акт приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги, внаслідок чого господарським судом відмовлено заявнику у покладенні його витрат на професійну правничу допомогу адвоката на відповідача у даній справі.

Колегія суддів враховує правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, при ухваленні рішення по справі судом першої інстанції було вирішено питання про розподіл судових витрат. В підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу щодо обсягу наданих і виконаних робіт належних доказів у встановлені процесуальним законом строки позивачем не було подано, і поважних причин неможливості їх подання заявником не наведено, тож судом першої інстанції правомірно відмовлено у покладенні 22 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката на відповідача у даній справі.

Відповідно ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлене, при прийнятті оскаржуваних судових актів суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд апеляційних скарг покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" на рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2019 р. у справі № 910/6026/19 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.12.2019 р. та додаткове рішення господарського суду міста Києва від 06.12.2019 р. у справі № 910/6026/19 частково задовольнити.

Скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 02.12.2019 р. та додаткове рішення господарського суду міста Києва від 06.12.2019 р. у справі № 910/6026/19.

Скасувати рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2019 р. в частині стягнення пені 89 459,05 грн. та прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні стягнення 89 459,05 грн. пені.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"Позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Алматинська, 74; ідентифікаційний код: 40081263) на користь публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (39621, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. І. Приходька, буд. 141; ідентифікаційний код: 05756783) 23 503,84 грн. інфляційних втрат, 14 795,49 грн. 3 % річних, 574,49 грн. судового збору за подання позову.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відмовити у покладенні на відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 22 000,00 грн.

Повернути публічному акціонерному товариству "Кременчуцький сталеливарний завод" (39621, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. І. Приходька, буд. 141; ідентифікаційний код: 05756783) з Державного бюджету України сплачений судовий збір в розмірі 14 748,26 грн. за звернення до суду з позовною заявою згідно платіжного доручення № 35750 від 23.04.2019 р. на суму 16 994,07 грн.

Оригінал платіжного доручення № 35750 від 23.04.2019 р. на суму 16 994,07 грн. залишити в матеріалах справи № 910/6026/19".

Доручити господарському суду міста Києва видати наказ.

Матеріали справи № 910/6026/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.03.2020 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Дідиченко

О.І. Поляк