Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" квітня 2020 р. Справа № 906/261/20.

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Давидюка В.К.,

розглянувши заяву Приватного підприємства "Автомагістраль" про забезпечення позову у справі за позовом Приватного підприємства "Автомагістраль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський Автодор"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації

про стягнення 39059996,76 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Корзаченко В.М. - адвокат, ордер серія АІ №1020818 від 23.01.2020;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ПП "Автомагістраль" звернулося з позовом до суду про стягнення з ТОВ "Житомирський автодор" заборгованості за виконані роботи у сумі 39059996,76 грн за договором субпідряду №61 від 25.07.2019.

Одночасно з пред`явленням позову ПП "Автомагістраль" подало заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно ТОВ "Житомирський автодор" в межах ціни позову з урахуванням судових витрат в розмірі 39646947,71 грн.

В обґрунтування заяви вказано, що підприємство отримало від замовника лист, за яким Департамент регіонального розвитку Житомирської ОДА інформує про перерахування ТОВ "Житомирський автодор" грошових коштів у розмірі 39059996,76 грн в якості оплати наданих послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг у листопаді 2019 року у таких районах: Черняхівський, Хорошівський, Пулинський, Лугинський, Андрушівський, Попільнянський, Овруцький, Народицький, Радомишльський, Ємільчинський, Малинський, Ружинський, Олевський та Коростенський. Вказане підтверджує порушення підрядником умов договору субпідряду №61 від 25.07.2019 та приписів чинного законодавства України в частині прийняття та оплати виконаних субпідрядником у листопаді 2019 року робіт на суму 39059996,76 грн, що становить ціну позову про забезпечення якого ПП "Автомагістраль" просить у заяві. Також зазначено, що ПП "Автомагістраль" 07.02.2020 стало відомо про подання Департаментом регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації позову до ТОВ "Житомирський автодор" на суму 10116530,06 грн, а також те, що прокуратурою Житомирської області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000006 від 23.01.2020 та нині проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою від 13.03.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 06.04.2020; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації. Також призначено до розгляду заяву про забезпечення позову в судовому засіданні з викликом представників сторін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав подану заяву про забезпечення позову та просив її задовольнити.

Відповідач письмових пояснень щодо заяви про забезпечення позову не надав.

Розглядаючи заяву Приватного підприємства "Автомагістраль" про забезпечення позову, господарський суд враховує, що відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, обов`язковим в силу приписів ч.1 ст.74 ГПК України, є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Належними, згідно ст. 76 ГПК України, є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Суд звертає увагу, що інститут забезпечення позову застосовується у випадку наявності з боку відповідача реальних дій, які свідчать про те, що рішення суду (у випадку задоволення позову), буде неможливо виконати, або утруднено його виконання. Застосування інституту забезпечення позову не може переслідувати будь яких інших цілей, зокрема, таких як спонукання сторін до здійснення будь-яких інших дій.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Інститут забезпечення позову застосовується у випадку наявності зі сторони відповідача реальних дій, які свідчать про те, що рішення суду (у випадку задоволення позову), буде неможливо виконати, або утруднено його виконання.

Натомість заявником не надано доказів, які б свідчили про наявність фактичних обставин, які б вказували на те, що невжиття заявлених ним заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Вимога про вжиття заходів забезпечення позову позивачем заявлена без відповідних доказів на підтвердження того, що існує реальна можливість вчинення відповідачем дій, які б унеможливили виконання рішення суду у даній справі.

Вирішуючи питання про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно ТОВ "Житомирський автодор" в межах ціни позову з урахуванням судових витрат в розмірі 39646947,71 грн, суд дотримується розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності підприємства з огляду на розмір заявленого у позовній заяві боргу.

Предметом спору є вимога ПП "Автомагістраль" до ТОВ "Житомирський автодор" про стягнення заборгованості за виконані роботи у сумі 39059996,76 грн за договором субпідряду №61 від 25.07.2019.

Посилання позивача на невиконання відповідачем зобов`язань не є доказом того, що відповідач буде вчиняти дії, які в свою чергу, унеможливлять в майбутньому виконання рішення суду у вказаній справі.

Саме лише посилання на наявність судового провадження, учасником якого є ТОВ "Житомирський автодор", не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, оскільки є припущенням, не підтвердженим доказами (аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у складі КГС у постанові від 02.04.2019, розглядаючи справу №918/702/18).

В статті 6 Господарського кодексу України визначено принцип свободи підприємницької діяльності. Водночас принцип змагальності, закріплений у статті 13 ГПК України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу з певних підстав. При цьому відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, зокрема, шляхом безпідставного арешту грошових коштів.

За наведених вище обставин суд, оцінивши обґрунтованість доводів заявника, дійшов висновку, що на даній стадії судового процесу відсутні достатні підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Отже, суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Приватного підприємства "Автомагістраль" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський автодор".

Ухвала про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у відповідності до вимог ст.140 ГПК України.

Повний текст ухвали складено: 08.04.2020

Суддя Давидюк В.К.

Друк:

1 - в справу

2 - представнику позивача;

3,4 - відповідачу за двома адресами;