ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2020 р. Справа№ 910/8643/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 (повне рішення складено 15.10.2019) (суддя Літвінова М.Є.)

у справі № 910/8643/19 Господарського суду міста Києва

за позовом Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України"

про стягнення 150 284,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (далі - ТОВ "Телесистеми України", відповідач) про стягнення заборгованості за надані в 2018 році послуги в розмірі 150 284,34 грн., з яких: 125 667,00 грн. - основний борг, 22 712,23 грн. - пеня та 1 905,11 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення послався на те, що відповідачем порушено зобов`язання за договором № 4-32 ЦКУ РТ про надання телекомунікаційних послуг від 30.12.2013, укладеним між позивачем та відповідачем, в частині оплати наданих послуг.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у справі № 910/8643/19 (суддя Літвінова М.Є.) позов Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Телесистеми України" на користь Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення основний борг у розмірі 125 667,00 грн., 3% річних на суму 1 905,11 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 913,59 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення основного боргу та трьох процентів річних, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своїх зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг належним чином та в строк, встановлений укладеним між сторонами договором, не виконав, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість на суму 125 667,00 грн. Крім того, оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг, місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення трьох процентів річних за розрахунком позивача, який перевірено судом, тобто в розмірі 1 905,11 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, господарський суд першої інстанції вказав, що оскільки між сторонами не укладався відповідний письмовий правочин щодо забезпечення виконання відповідачем зобов`язання у вигляді сплати останнім пені на користь позивача, а чинним законодавством України не встановлено обов`язкове нарахування пені у спірних правовідносинах, підстави для стягнення з відповідача пені відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись із вказаним рішенням, ТОВ "Телесистеми України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у справі № 910/8643/19 в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 125 667,00 грн., трьох процентів річних у розмірі 1 905,11 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 1 913,59 грн., а в частині відмови в задоволенні стягнення пені в розмірі 22 712,23 грн. залишити без змін.

Крім того, скаржником подано заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що місцевий господарський суд, дійшовши висновку про відсутність підстав невиконання зобов`язань, не дослідив та не надав правової оцінки обставинам, що зазначались відповідачем, щодо неможливості здійснення господарської діяльності. При цьому, як вказує скаржник, суд першої інстанції обмежився лише посиланням, що наведені обставини не є підставою для невиконання зобов`язання.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 03.02.2020 справа № 910/8643/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий, Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 задоволено заяву ТОВ "Телесистеми України" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у справі № 910/8643/19 та поновлено ТОВ "Телесистеми України" зазначений строк; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Телесистеми України" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у справі № 910/8643/19; розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у справі № 910/8643/19 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку; надано позивачу право подати відзив на апеляційну скаргу не пізніше 28.02.2020.

Позиції учасників справи.

26.02.2020 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти апеляційної скарги заперечує і просить суд відмовити в її задоволенні в повному обсязі, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Між Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (Виконавець) та ТОВ "Телесистеми України" (Замовник) було укладено договір № 4-32 ЦКУ РТ про надання телекомунікаційних послуг від 30.12.2013 (далі - Договір), предметом якого є надання Виконавцем, у відповідності до ліцензій, послуг з технічного обслуговування і експлуатації технічних засобів Замовника, які є частиною мереж ефірного мовлення (надалі - послуги) згідно з умовами цього Договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2 Договору Виконавець зобов`язується, зокрема, здійснювати встановлення та технічне обслуговування обладнання Замовника та забезпечити взаємоз`єднання технічного обладнання Замовника з обладнанням інших операторів на технічних площах Центру контролю та управління радіомовленням та телебаченням (ЦКУ РТ) Концерну РРТ; надати Замовнику у користування каналу (місце) в кабельній каналізації.

Замовник зобов`язується, зокрема, прийняти послуги та сплатити вартість наданих послуг в порядку та на умовах, що визначені цим Договором. Для надання послуг з технічного обслуговування обладнання, тимчасово, на час дії даного договору передати Виконавцю обладнання, зазначене в додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього Договору. Факт передачі обладнання підтверджується підписанням сторонами додатку № 1. Обладнання передається за наступною адресою: м. Київ, вул. Дорогожицька, 10, ЦКУ РТ Концерну РРТ (п.п. 3.1.3, 3.1.4 Договору).

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.5 Договору ціна Договору є договірною і за взаємною згодою сторін становить 10 000,00 грн. з ПДВ на місяць. Виконавець виставляє Замовнику рахунок на оплату та акт виконання робіт (надання послуг) до 3-го числа місяця, наступного за розрахунковим. За умови підписання сторонами акта виконання робіт (надання послуг), Замовник перераховує суму, вказану в рахунку на сплату, протягом трьох банківських днів з дня його отримання, але не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуг, які були надані за даним Договором, здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

Цей Договір діє з 01 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року включно. За один місяць до закінчення строку дії Договору сторона, яка бажає припинити його дію, повинна письмово попередити про це іншу сторону. Якщо у вказаний термін зазначене повідомлення не було зроблене, Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах (п. 9.1 Договору).

У додатку № 1 до Договору сторони визначили перелік обладнання Замовника, яке передано Виконавцю.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 30.11.2017 до Договору сторонами погоджено нову ціну Договору, яка становить 13 963,00 грн. Крім того, погоджено, що виставлення рахунків за телекомунікаційні послуги за новою ціною здійснюється з 01.01.2018.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в період з квітня 2018 року по грудень 2018 року було направлено на адресу відповідача із супровідними листами акти виконання робіт (надання послуг) та рахунки на сплату, а саме:

- 26.04.2018 листом № 1469/4-07 від 23.04.2018 позивачем направлено на адресу ТОВ "Телесистеми України" акт виконання робіт (надання послуг) № 425 від 30.04.2018 та рахунок на сплату № 503 від 23.04.2018 на суму 13 963,00 грн. за квітень 2018 року, які були отримані відповідачем 03.05.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 978;

- 24.05.2018 листом № 1878/4-07 від 23.05.2018 позивачем направлено на адресу відповідача акт виконання робіт (надання послуг) № 559 від 31.05.2019 та рахунок на сплату № 653 від 21.05.2018 на суму 13 963,00 грн. за травень 2018 року, які були отримані відповідачем 29.05.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 362;

- 11.07.2018 листом № 2458/4-07 від 06.07.2018 позивач направив на адресу відповідача акт виконання робіт (надання послуг) № 736 від 30.06.2018 та рахунок на сплату № 869 від 30.06.2018 на суму 13 963,00 грн. за червень 2018 року, які були отримані відповідачем 13.07.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 884;

- 09.08.2018 листом № 2844/4-07 від 06.08.2018 позивачем направлено на адресу відповідача акт виконання робіт (надання послуг) № 894 від 31.07.2018 та рахунок на сплату № 1051 від 31.07.2018 на суму 13 963,00 грн. за липень 2018 року, які були отримані відповідачем 13.08.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 463;

- 13.09.2018 листом № 3274/4-07 від 10.09.2018 позивач направив на адресу відповідача акт виконання робіт (надання послуг) № 1048 від 31.08.2018 та рахунок на сплату № 1212 від 31.08.2018 на суму 13 963,00 грн. за серпень 2018 року, які були отримані відповідачем 18.09.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 800;

- 11.10.2018 листом № 3743/4-07 від 09.10.2018 позивач направив на адресу відповідача акт виконання робіт (надання послуг) № 1188 від 30.09.2018 та рахунок на сплату № 1360 від 30.09.2018 на суму 13 963,00 грн. за вересень 2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 203;

- 08.11.2018 листом № 4088/4-07 від 06.11.2018 позивач направив на адресу відповідача акт виконання робіт (надання послуг) № 1330 від 31.10.2018 та рахунок на сплату № 1507 від 31.10.2018 на суму 13 963,00 грн. за жовтень 2018 року, які були отримані відповідачем 12.11.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 308;

- 12.12.2018 листом № 4483/4-07 від 07.12.2018 позивач направив на адресу відповідача акт виконання робіт (надання послуг) № 1479 від 30.11.2018 та рахунок на сплату № 1666 від 30.11.2018 на суму 13 963,00 грн. за листопад 2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 971;

- 27.12.2018 листом № 4893/4-07 від 26.12.2018 позивач направив на адресу відповідача акт виконання робіт (надання послуг) № 1598 від 31.12.2018 та рахунок на сплату № 1783 від 21.12.2018 на суму 13 963,00 грн. за грудень 2018 року, які були отримані відповідачем 08.01.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 256.

12.12.2018 позивачем було надіслано на адресу відповідача лист за вих. № 4593/4-07 від 11.12.2018 з вимогою щодо сплати заборгованості, однак, за твердженням позивача, ТОВ "Телесистеми України" заборгованість не сплатило. Відповіді відповідача на вказану претензію матеріали справи не містять.

Посилаючись на несплату відповідачем заборгованості за Договором, Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу за послуги, надані позивачем відповідачу у квітні-грудні 2018 року, в розмірі 125 667,00 грн., а також 22 712,23 грн. пені та 1 905,11 грн. трьох процентів річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є договір.

У силу положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтями 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного між сторонами Договору, позивачем у період з квітня 2018 року по грудень 2018 року були надані відповідачу послуги на загальну суму 125 667,00 грн., про що складені відповідні акти, підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою тільки з боку позивача, та сформовані рахунки на сплату зазначених послуг.

Вказані документи були направлені позивачем на адресу відповідача, належні та допустимі докази чого наявні в матеріалах справи. У той же час, відповідачем не надано суду доказів неотримання цих документів, як і доказів отримання від позивача інших документів ніж ті, про надсилання яких стверджує позивач та які наявні в матеріалах справи.

У свою чергу, відповідач вказані акти не підписав, мотивованої відмови від їх підписання не надав. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні, і відповідач суду не надав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов укладеного між сторонами Договору Замовник (відповідач) зобов`язався прийняти послуги та сплатити вартість наданих послуг в порядку та на умовах, що визначені цим Договором.

Вартість наданих послуг погоджена між сторонами у додатковій угоді № 2 від 30.11.2017 до Договору та становить 13 963,00 грн. на місяць.

У п.п. 4.2, 4.3 Договору сторонами погоджено, що Виконавець виставляє Замовнику рахунок на оплату та акт виконання робіт (надання послуг) до 3-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 4.2). За умови підписання сторонами акта виконання робіт (надання послуг), Замовник перераховує суму, вказану в рахунку на сплату, протягом трьох банківських днів з дня його отримання, але не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 4.3).

Таким чином, з урахуванням положень ст. 530 ЦК України та положень п. 4.3 Договору, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг настав.

Посилання скаржника на те, що у нього не виникло обов`язку з оплати грошового зобов`язання, оскільки сторонами не підписувався акт виконання робіт за спірний період, колегією суддів апеляційної інстанції відхиляються як необґрунтовані, оскільки встановлені обставини свідчать про те, що позивач виконав свій обов`язок з виставлення відповідачу рахунків на оплату та актів виконання робіт (надання послуг).

За таких обставин, встановивши, що ТОВ "Телесистеми України" не виконало своїх зобов`язань з оплати послуг, наданих позивачем у квітні-грудні 2018 року, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 125 667,00 грн., місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 125 667,00 грн. заборгованості.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 905,11 грн. за загальний період прострочення з 11.05.2018 по 13.03.2019, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, встановивши факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача трьох процентів річних у розмірі, який згідно з розрахунком позивача, перевіреним судами першої та апеляційної інстанцій, становить 1 905,11 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 22 712,23 грн., слід зазначити таке.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається із тексту апеляційної скарги ТОВ "Телесистеми України", рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у даній справі оскаржується відповідачем лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 125 667,00 грн., трьох процентів річних у розмірі 1 905,11 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 1 913,59 грн. У частині відмови в задоволенні стягнення пені в розмірі 22 712,23 грн. скаржник просить господарський суд апеляційної інстанції рішення залишити без змін.

Відтак, враховуючи, що рішення господарського суду першої інстанції у даній справі в частині позовних вимог про стягнення пені сторонами не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку не переглядається.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо прийняття господарським судом першої інстанції рішення в частині позовних вимог про стягнення пені.

Доводи скаржника щодо неможливості здійснення ним господарської діяльності у зв`язку із вчиненням у відношенні ТОВ "Телесистеми України" організованих протиправних дій, спрямованих на захоплення майна підприємства, що позбавило відповідача технічної можливості використовувати надані телекомунікаційні послуги, колегією суддів апеляційної інстанції відхиляються, оскільки доказів вчинення відповідачем дій з метою повідомлення контрагента (позивача) про неможливість виконання своїх зобов`язань за Договором з наведених причин (як-то надсилання листа, проведення переговорів, повідомлення про факт зміни адреси тощо), матеріали справи не містять.

При цьому, колегія суддів враховує, що за умовами п. 4.3 Договору оплата відповідачем послуг позивача здійснюється не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, а відтак, скаржник був обізнаний про свій обов`язок здійснювати щомісяця оплату наданих позивачем послуг та необхідність отримання відповідних рахунків на оплату та актів виконання робіт (надання послуг).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву відповідач стверджував, що факт протиправного заволодіння приміщеннями, які використовувались для розміщення офісу ТОВ "Телесистеми України", мав місце з 08.08.2018. Разом з тим, предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за період, починаючи з квітня 2018 року, по грудень 2018 року, тобто період з квітня 2018 року по липень 2018 року передує подіям, на які послався відповідач.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевим господарським судом правомірно відхилено доводи відповідача щодо вчинення проти ТОВ "Телесистеми України" організованих протиправних дій, спрямованих на захоплення майна підприємства (офісу), які унеможливили здійснення ним господарської діяльності.

З огляду на викладене, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків місцевого господарського суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, господарський суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної ТОВ "Телесистеми України" відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у справі № 910/8643/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у справі № 910/8643/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у справі № 910/8643/19 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у справі № 910/8643/19.

4. Матеріали справи № 910/8643/19 повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.03.2020.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська