ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

31 березня 2020 року Справа № 924/198/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.07.2018р.

(ухвалене о 15:02год., у м. Хмельницькому, повний текст складено 23.07.2018р.)

у справі №924/198/18 (суддя Гладій С.В.)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует"

про визнання недійсним рішення загальних зборів від 03.02.2017р. в частині та стягнення 170798грн. 33 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" та з врахуванням заяви від 22.03.2018р. просила визнати недійсним рішення загальних зборів ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" від 03.02.2017р. в частині визначення розміру вартості частки у майні товариства, яка підлягає їй до виплати, а також стягнути з відповідача 170798 грн. 33 коп.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 13.07.2018р. у справі №924/198/18 позов задоволено частково. Визнано недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" від 03.02.2017р. в частині визначення розміру вартості частки у майні товариства, яка підлягає до виплати ОСОБА_1 . Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" на користь ОСОБА_1 , вартість частки в сумі 4222 грн. 44коп. та 1825 грн. 33 коп. судового збору. В задоволенні позову про стягнення 166575 грн. 89 коп. відмовлено.

При ухвалені вказаного рішення, суд виходив з того, що згідно з п.7.3 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" (із змінами станом на 18.12.2008р.) статутний фонд товариства встановлюється у розмірі 17976 грн. та поділений на 11 часток, зокрема частка ОСОБА_1 становить 1193 грн.

Відповідно до п.7.1 Статуту ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" майно товариства - це основні фонди і оборотні кошти, а також інші цінності, включаючи майнові права, які належать йому на праві власності, і вартість яких відображена у самостійному балансі товариства.

При виході учаснику виплачується вартість частини майна пропорційну його частці у статутному фонді товариства. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов із товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу (п. 8.6 статуту).

22.11.2016р. ОСОБА_1 звернулась до ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" із нотаріально посвідченою заявою - повідомленням про вихід зі складу учасників товариства. Крім того, просила провести розрахунки, сплативши вартість частини майна товариства, пропорційну частині у статутному капіталі товариства, у відповідності до п. 8.6 статуту товариства.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми побутового обслуговування "Силует", яке оформлено протоколом №1 від 03.02.2017р. було вирішено вважати ОСОБА_1 такою, що вийшла з Товариства з 22 листопада 2016р. Крім того, вирішено виплатити вартість частини майна товариства ОСОБА_1 відповідно до її частки в статутному капіталі товариства (6,66%), у відповідності до статуту, а саме 1193грн.

Проаналізувавши обставини справи та положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, зокрема ст. ст. 116, 148 ЦК Україні (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), ст. ст. 66, 139 Господарського кодексу України, ст. ст. 12, 54 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) суд констатував, що відповідачу при визначені розміру частки позивача при виході останнього із товариства слід було виходити з вартості чистих активів відповідача, тобто із вартості усього майна, що належить відповідачу, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення з урахуванням майнових зобов`язань товариства.

Проте, відповідач в порушення вищенаведених норм, визначив частку ОСОБА_1 виходячи із статутного капіталу товариства в редакції статуту станом на 18.12.2008р., а саме: статутний капітал в сумі 17976 грн. х 6,66% (частка ОСОБА_1 ), що дорівнює 1193 грн. без урахування вартості інших активів товариства.

Відтак, суд дійшов висновку про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует", оформлене протоколом № 1 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" від 03.02.2017р. в частині визначення розміру вартості частки у майні товариства, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 в розмірі 1193 грн., оскільки останнім порушено права та законні інтереси позивача як учасника товариства, що вибув.

Стосовно вимоги про стягнення із відповідача 170798 грн. 33 коп. вартості частки, судом взято до уваги наступне.

Місцевий господарський суд відхилив висновок експерта №09/18 від 15.03.2018р., на підставі якого позивачем визначено розмір частки з тих підстав, що при визначенні вартості об`єктів експертом в ході дослідження використано: копію технічного паспорта на будівлю станом на 24.06.2011р., копію технічного паспорта на гараж станом на 24.06.2011р., реєстри права власності станом 19.12.2017р., відомості про основні засоби відповідача станом на 01.01.2017р. При цьому, дані балансу товариства на кінець звітного періоду на дату виходу учасника із товариства експертом не досліджувались та не були враховані у висновку, а питання про визначення вартості частки учасника перед експертом не ставилось.

Також судом зазначено, що відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами ст. 86 ГПК України. При цьому, вимога позивача врахувати ринкову вартість окремо визначеного майна (нежитлової будівлі та гаража) без врахування іншого майна товариства за відсутності згоди товариства, суд вважає безпідставною, оскільки порушує інтереси інших учасників.

Судом було проаналізовано наявний в матеріалах справи баланс ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" станом на 31.12.2016р., згідно даних якого балансова вартість майна товариства станом на 31.12.2016р. становить 70,6 тис. грн., з яких: 15,4 тис. грн. - необоротні активи, які дорівнюють залишковій вартості основних засобів (134,2 тис. грн. первісна вартість мінус 118,8 тис. грн. знос) за мінусом 7,2 тис. грн. - поточні зобов`язання (2,4 тис. грн. поточна кредиторська заборгованість за розрахунками із бюджетом + 3,8 тис. грн. - за розрахунками із оплати праці + 1,0 тис. грн. - інші поточні зобов`язання). Таким чином, згідно даних балансу відповідача станом на 31.12.2016р. вартість чистих активів, яка дорівнює розміру власного капіталу товариства, становить 63,4 тис. грн. (код рядка 1495), що складається із балансової вартості майна товариства станом на 31.12.2016р. в сумі 70,6 тис. грн. (код рядка 1300) мінус 7,2 тис. грн. поточних зобов`язань (код рядка 1695). Дані фінансового звіту також узгоджуються із довідкою ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" від 22.01.2018р., відповідно до якої за звітний період 2016р. залишкова вартість майна становить 15 362,15 грн. (14 412,46 грн. павільйон + 949,69 грн. касовий апарат), що відповідає рядку 1010 балансу (основні засоби) - 15,4 тис. грн.

Враховуючи вимоги ст. 5 ГПК України, ст.54 Закону України "Про господарські товариства", постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008р. №13, постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25.02.2016р. №4, судом самостійно визначено розмір частки ОСОБА_1 при виході із товариства згідно наступного розрахунку: 63400 грн. - вартість чистих активів на кінець звітного періоду (код рядка 1495) * 6,66% - частка ОСОБА_1 в майні товариства, та констатовано, що вартість частки становить 4222 грн. 44 коп.

За таких обставин суд першої інстанції ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.07.2018р. у справі №924/198/18 скасувати в частині відмови в задоволені позову про стягнення частки в майні товариства та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

Чиста вартість активів, становить 63400 грн. та була визначена судом без проведення будь-яких експертиз, виходячи з фінансових документів відповідача. Позивач з таким розрахунком погоджується (крім вартості нежитлового приміщення та гаража).

Однак, позивач категорично не погоджуючись з вартістю павільйону по АДРЕСА_1 в розмірі 14412 грн. 46 коп., а тому надав суду докази того, що така вартість є заниженою та не відповідає дійсній ринковій вартості.

Згідно висновку експерта від 15.03.2018 р. №09/18 ринкова вартість нежитлової будівлі площею 544,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 22.11.2016 р. становить - 2201549 грн., а ринкова вартість гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 станом на 22.11.2016 р. становить - 314003 грн..

Безпідставним є посилання суду на те, що висновок експерта не можна брати до уваги, оскільки приміщення оцінювались станом на 22.11.2016 р., а технічні паспорта на приміщення, які використовувались при їх оцінці, складені за інформацією Старокостянтинівського БТІ станом на 24.06.2011 р., оскільки це є дата проведення та встановлення останніх технічних обмірів таких приміщень, якими встановлено їхню площу, визначено план схему розміщення внутрішнє кімнат, встановлено матеріали, з яких це приміщення побудовано.

При чому, під час розгляду справи, відповідач жодним чином не заперечував, не надавав жодних доказів, і не посилався у відзиві на позов на те, що вказані обміри, та інші дані, що вказані у технічних паспортах, як станом на 24.06.2011 р. так і станом на 22.11.2016 р. чи 15.03.2018 р. не відповідають дійсності, є хибними та/чи помилковими.

Судом не взято до уваги висновок судового експерта, яким визначена ринкова вартість нерухомого майна, в той же час обраховуючи вартість чистих матеріальних активів, достовірною вважає ціну, що визначена відповідачем у фінансовому звіті та довідці про основні засоби, що є помилковим.

Місцевий господарський суд проігнорував той факт, що в матеріалах справи відсутні докази, котрі б спростовували чи ставили б під сумнів висновок експерта.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 вважає, що вищевказане судове рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує на таке:

- стягнення вартості частки майна судом в сумі 4013 грн. 22 коп. на користь позивача є законним та обґрунтованим, а відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог судом першої інстанції було дотримано норми матеріального права;

- вартість частки майна товариства, належної до виплати учаснику, що виходить (виключається) з товариства, повинна визначатися з розрахунку вартості всього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення, тощо з урахуванням майнових зобов`язань товариства;

- результати експертного дослідження мають в даному випадку оцінюватися критично та не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження розміру частки позивача при виході із товариства.

За наведеного вище, відповідач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В судове засідання 31.03.2020 р. представники сторін не з`явилися.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що сторони були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені сторонам (т. 2, а. с. 166-167), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалася, беручи до уваги те, що сторони не забезпечували явку своїх представників в попередні судові засідання, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в апеляційну скаргу слід задоволити частково а оскаржуване рішення скасувати в частині розміру частки ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует", котра підлягає до стягненню, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що Відповідно до п.7.1 Статуту ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" майно товариства - це основні фонди і оборотні кошти, а також інші цінності, включаючи майнові права, які належать йому на праві власності, і вартість яких відображена у самостійному балансі товариства (т. 1, а. с. 20-29).

Згідно із п.7.3 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" (із змінами станом на 18.12.2008р.) статутний фонд товариства встановлюється у розмірі 17976 грн. та поділений на 11 часток, зокрема частка ОСОБА_1 становить 6,66% (1193 грн.) (т. 1, а. с. 32).

Відповідно до п. 8.6. Статуту при виході учаснику виплачується вартість частини майна пропорційну його частці у статутному фонді товариства. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов із товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

22.11.2016р. ОСОБА_1 звернулась до ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" із нотаріально посвідченою заявою, в якій повідомила про свій вихід із складу учасників товариства та проханням провести з нею розрахунки, сплативши вартість частини майна товариства пропорційно частці у статутному капіталі ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" (т. 1, а. с. 31).

Рішенням загальних зборів ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" оформленим протоколом №1 від 03.02.2017р. було вирішено, зокрема: вважати ОСОБА_1 такою, що вийшла з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" починаючи з 22.11.2016р. та виплатити останній вартість частини майна товариства пропорційно її частці в статутному капіталі в розмірі 1193 грн. (т. 1, а. с. 34).

В матеріалах справи наявний баланс ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" станом на 31.12.2016р., згідно даних якого балансова вартість майна товариства станом на 31.12.2016р. складає 70,6 тис. грн., вартість чистих активів товариства, яка дорівнює розміру власного капіталу, становить 63,4 тис. грн. (код рядка 1495) (т. 1, а. с. 30).

Згідно із довідкою ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" від 22.01.2018р. за звітний період 2016р. балансова вартість основних засобів становить 134189 грн. 64 коп. (т. 1, а. с. 42).

Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 19.12.2017р. за ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" зареєстроване на праві власності майно: нежитлова будівля площею 544,2 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно САВ №844739 виданого 02.07.2008р. з внесенням відповідного запису у реєстр на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №38294419 від 23.11.2017р. (т. 1, а. с. 11-12).

Також, позивачем було долучено до матеріалів справи висновок експерта №09/18 від 15.03.2018р., відповідно до якого ринкова вартість нежитлової будівлі площею 544,2 кв.м. ( АДРЕСА_1 ) становить 2201549 грн., а ринкова вартість гаража ( АДРЕСА_2 ) - 314003 грн. (т. 1, а. с. 60-84).

Позивач вважаючи, що порядок визначення вартості частки при її виході з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" не відповідає вимогам статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" та законодавству, звернулася до суду.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 13.07.2018р. у справі №924/198/18 позов задоволено частково. Визнано недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" від 03.02.2017р. в частині визначення розміру вартості частки у майні товариства, яка підлягає до виплати ОСОБА_1 . Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" на користь ОСОБА_1 , вартість частки в сумі 4222 грн. 44коп. та 1825 грн. 33 коп. судового збору. В задоволенні позову про стягнення 166575 грн. 89 коп. відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 р. у справі №924/198/18 скасовано рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.07.2018 р. в частині відмови у стягнені з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" на користь ОСОБА_1 166575 грн. 89 коп. вартості частки в майні товариства. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" на користь ОСОБА_1 166575 грн. 89 коп. вартості частки в майні товариства та 2498 грн. 64 коп. витрат зі сплати судового збору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" в дохід Державного бюджету України 2498 грн. 64 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 924/198/18 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" задоволено частково. Постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 у справі № 924/198/18 скасовано. Справу № 924/198/18 передано на новий розгляд до Північно-Західного апеляційного господарського суду.

Суд касаційної інстанції ухвалюючи вказану постанову вказав, що суд апеляційної інстанції в мотивувальній частині постанови в обґрунтування обставин щодо розміру вартості майна відповідача, з якої слід розраховувати частку позивача, послався лише на наданий позивачем висновок експерта № 09/18 від 15.03.2018. Посилання на фінансовий звіт Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" (баланс станом на 31.12.2016 р.) мотивувальна частина оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції не містить, хоча, як вбачається з розрахунку суми, яку суд апеляційної інстанції стягнув з відповідача, суд апеляційної інстанції врахував зазначений звіт. Жодної правової оцінки щодо належності та допустимості цього доказу по справі суд апеляційної інстанції не надав. Суд апеляційної інстанції також залишив поза увагою та не надав належну правову оцінку і наявній в матеріалах справи довідці Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" від 05.11.2018 р. щодо основних засобів Товариства станом на 01.01.2017 р. за звітний період 2016 рік.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене вище, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, перевірити доводи та докази, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, дати їм належну юридичну оцінку, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами чинного законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, з ухваленням законного й обґрунтованого судового рішення.

Крім того при новому розгляді справи суд апеляційної інстанції з метою забезпечення єдності судової практики має врахувати висновки Верховного Суду, викладені в постанові колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.01.2020 у справі № 924/27/18, відповідачем в якій є також Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма побутового обслуговування "Силует" та правовідносини в якій є аналогічними правовідносинам у цій справі, а також врахувати обставини, встановлені господарськими судами у зазначеній справі щодо Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма побутового обслуговування "Силует", відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що ОСОБА_1 оскаржує рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.07.2018 р. у справі № 924/198/18 в частині відмови в задоволені позову про стягнення частки в майні товариства, то апеляційний господарський суд переглядає рішення у вказаній частині.

Статтями 116 ЦК України та 10 Закону України "Про господарські товариства" (тут і далі в редакції, чинній на дату виходу) передбачено, що учасники товариства мають право, зокрема, вийти в установленому порядку з товариства.

Частинами 1 та 2 статті 148 ЦК України встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі. Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Відповідно до ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

За змістом ч. 1 ст. 66 та ст. 139 Господарського кодексу України майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства.

Отже, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов`язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства.

За наявності спору між учасником товариства та самою юридичною особою щодо визначення вартості майна останньої, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а не на підставі вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою вольовою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами. До таких доказів належать, у тому числі, висновки експертів.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.04.2018 р. у справі №925/1165/14.

В матеріалах справи наявний висновок експерта №09/18 від 15.03.2018р., відповідно до якого ринкова вартість нежитлової будівлі площею 544,2 кв. (АДРЕСА_1 ) становить 2201549 грн., а ринкова вартість гаража (АДРЕСА_2 ) - 314003 грн.

Окрім того, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.09.2018р. у складі колегії суддів: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Василишин А.Р., суддя Розізнана І.В. було призначено у справі №924/198/18 комплексну судову економічну та будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити Хмельницькому відділенню Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз На вирішення експертизи поставлено наступні питання: Яка дійсна (ринкова) вартість активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует", 31100, Хмельницька область, м.Старокостянтинів, вул. Миру, 12 (ідентифікаційний код 21328590) (в тому числі нежитлового приміщення павільйону по АДРЕСА_1, гаража по АДРЕСА_2 , які належать відповідачу на праві приватної власності, інших основних засобів, нематеріальних активів, майна невиробничого призначення, оборотних активів тощо) з урахуванням майнових зобов`язань товариства станом на 22 листопада 2016 року? Яка вартість частини майна товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" належить до виплати ОСОБА_1 , пропорційно розміру її частки (6,66% статутного капіталу), у зв`язку з її виходом із складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" станом на 22 листопада 2016 року?

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2018р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.07.2018р. у справі №924/198/18 прийнято до провадження Північно-західного апеляційного господарського суду.

12.02.2019р. на адресу апеляційного суду надійшло повідомлення експертів Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку (т. 2, а. с. 5-7).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 р. у справі №924/198/18 у складі колегії суддів: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя Розізнана І.В. було призначено у справі судову експертизу, проведення якої доручено Незалежному інституту судових експертиз. На розгляд експертів поставлено наступні питання: Яка дійсна ринкова вартість усього майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" (31100, Хмельницька область, м.Старокостянтинів, вул. Миру, 12, ідентифікаційний код 21328590) станом на 22.11.2016р. з урахуванням зобов`язань Товариства та нерозподіленого прибутку? Яка дійсна ринкова вартість частки ОСОБА_1 пропорційно розміру (6,66% статутного капіталу) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" станом на 22 листопада 2016 року? Провадження у справі №924/198/18 зупинено до отримання висновку експертизи.

В подальшому, на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Незалежного інституту судових експертиз надійшов лист, відповідно до якого Незалежний інститут судових експертиз повідомляє, що у зв`язку з несплатою вартості експертного дослідження та у відповідності до пункту 1.13 "Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень", затвердженої наказом Міністерства Юстиції України 08.10.1998 р. № 53/5 із змінами, Незалежний інститут судових експертиз повертає матеріали справи до суду, а ухвалу від 25 червня 2019р. про призначення судової експертизи залишає без виконання (т. 2, а. с. 74).

Відповідно до ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно із ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, при розгляді даної справи судом береться до уваги наявний в матеріалах справи висновок експерта №09/18 від 15.03.2018 р.

В той же час, відповідач не надав жодних доказів на спростування висновків експерта щодо ринкової вартості вищевказаних будівель, а лише посилається на те, що вказаний висновок експерта не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Поруч з тим, матеріали справи також містять довідку ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" від 22.01.2018р. за звітний період 2016р. про балансову вартість основних засобів.

Оскільки, матеріали справи не містять інформації про ринкову вартість майна ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" зазначеного у даній довідці, за виключенням ринкової вартості павільйону, то суд апеляційної інстанції вважає за можливе прийняти балансову вартість вказану у довідці для визначення вартості частки ОСОБА_1 в майні ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует".

Щодо наявного в матеріалах справи балансу ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" станом на 31.12.2016р., суд апеляційної інстанції зазначає, що наявна в ньому інформація не може бути взята судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки вона не підтверджена належними та допустимими доказами у справі.

Враховуючи вищевикладене, визначаючи розмір частки ОСОБА_1 , котра підлягає до стягненню, судом апеляційної береться до уваги висновок експерта №09/18 від 15.03.2018 р. та довідка ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" від 22.01.2018р. за звітний період 2016р. про балансову вартість основних засобів.

Як зазначалося вище, відповідно до висновку експерта №09/18 від 15.03.2018р., ринкова вартість нежитлової будівлі площею 544,2 кв. ( АДРЕСА_1 ) становить 2201549 грн., а ринкова вартість гаража ( АДРЕСА_2 ) - 314003 грн.

Згідно із довідкою ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" від 22.01.2018р. за звітний період 2016р. балансова вартість основних засобів становить 134189 грн. 64 коп.

В той же час, у зазначеній довідці також відображено балансову вартість приміщення павільйону, котрим є нежитлова будівля площею 544,2 кв. ( АДРЕСА_1 ), ринкова вартість якої визначена висновок експерта, а тому суд апеляційної інстанції при визначенні вартості основних засобів відповідача не бере зазначену в довідці вартість приміщення павільйону. Загальна балансова вартість інших основних засобів відповідача, відповідно до вказаної довідки становить 5252 грн. 52 коп.

Судом вище встановлено, що частка ОСОБА_1 в статутному фонді відповідача становить 6,66%.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що частка ОСОБА_1 , котра підлягає виплаті при виході з ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" становить 167885 грн. 58 коп. (2201549 грн. + 314003 грн. + 5252 грн. 52 коп. = 2520804грн. 52 коп. х 6,66%).

Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ринкова вартість майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" станом на 22.11.2016 р. була встановлена в постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2019р. у справі № 924/27/18 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" про визнання частково недійсним рішення загальних зборів ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" від 03.02.2017р. та стягнення вартості частки в сумі 163307 грн. 77 коп.

Вказана постанова суду апеляційної інстанції постановою Верховного Суду від 16.01.2020р. була залишена без змін, а тому відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставина щодо ринкової вартості майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" станом на 22.11.2016 р. не потребує доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що судом першої інстанції було неправильно застосовані норми матеріального права, у зв`язку із чим суд прийшов до невірного висновку про визначення розміру частки позивача.

Згідно із п. 2 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задоволити частково, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.07.2018р. у справі №924/198/18 скасувати в частині відмови в стягненні 163663 грн. 14 коп. вартості частки ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует".

Щодо розподілу судових витрат за подання касаційної скарги, то суд апеляційної інстанції беручи до уваги задоволення позовних вимог, дійшов до висновку про відсутність підстав для розподілу вказаних судових витрат.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.07.2018р. у справі №924/198/18 скасувати в частині відмови в стягненні 163663 грн. 14 коп. вартості частки ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" та судового збору, виклавши абзаци 3, 5 резолютивної частини рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.07.2018р. у справі №924/198/18 в наступній редакції:

"Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" (Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Миру, 12, ідентифікаційний код 21328590) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) вартість частки в сумі 167885 грн. 58 коп. та 2518 грн. 16 коп. судового збору.".

"В позові в частині стягнення 2912 грн. 75 коп. вартості частки ТОВ "Фірма побутового обслуговування "Силует" відмовити.".

В решті рішення залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма побутового обслуговування "Силует" (Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Миру, 12, код 21328590) в дохід Державного бюджету України (отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA6026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) - 3777 грн. 24 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Господарському суду Хмельницької області видати накази на виконання даної постанови.

5. Справу № 924/198/18 надіслати Господарському суду Хмельницької області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "01" квітня 2020 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.