ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"25" березня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/261/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» (33013, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Князя Володимира, 71 - Б, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 30 306 грн 43 коп.

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2020 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю Рівненська обласна енергопостачальна компанія» надійшов позов до ОСОБА_1 , у якому позивач просить, посилаючись на ст. 216, 218, 222, 224, 226, 275, Господарського кодексу України, ст. 162, 171, 172 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) стягнути 30 306 грн 43 коп. (з яких - 25 211 грн 90 коп. - основний борг, 4 459 грн 48 коп. - пеня, 391 грн 26 коп. - 3 % річних, 243 грн 79 коп. - інфляційні втрати).

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов Договору № 47004298 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 року в частині проведення розрахунків за електричну енергію, внаслідок чого у відповідача (споживача) на думку позивача виникла заборгованість.

Господарський суд, розглянувши матеріали позовної заяви дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі зважаючи на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 175 ГПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, та громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб`єктним складом.

В той же час, відповідачем по справі позивач визначає ОСОБА_1 .

Однак, як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого на запит судді № 23.03.2020 року Фізична особа-підприємець Тхорик Ярослав Дмитрович припинив підприємницьку діяльність 19.08.2011 року за власним рішенням, про що свідчить запис за № 5001527.

Згідно з ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Із наданих позивачем до позовної заяви документів вбачається, що правовідносини по Договору № 47004298 про постачання електричної енергії постачальник ом універсальних послуг від 01.01.2019 року не є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання в розумінні вимог ГПК України станом на дату укладення Договору № 47004298 від 01.01.2019 року, оскільки не є фізичною особою-підприємцем.

Беручи до уваги, що стороною договору № 47004298 від 01.01.2019 року є громадянин як фізична особа, який на момент укладання договору не мав статус суб`єкта підприємницької діяльності, даний спір не підлягає розгляду в господарських судах України.

За таких обставин, склад учасників спору не відповідає вимогам ст. 20 ГПК України та по суб`єктному критерію зазначений спір не підвідомчий господарському суду.

Отже, з позову вбачається, що позивач приписи закону стосовно підвідомчості не врахував, звернувся до господарського суду з вимогами, які не відносяться до юрисдикції господарських судів.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини). При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Враховуючи наведене, суд відмовляє позивачу у відкритті провадження у справі № 918/261/20 за його позовною вимогою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

При цьому, на виконання вимог ч. 6 ст. 175 ГПК України господарський суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що вказаний позов має бути поданий до суду загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія», що товариство може звернутися до суду з відповідним клопотанням про повернення судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням № 154 від 15.01.2020 року у розмірі 2 102 грн 00 коп. за розгляд даної позовної заяви у відповідності до ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 20, 175, 234, 235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі № 918/261/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення 30 306 грн 43 коп. за Договором № 47004298 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 року.

2. Повернути позовну заяву та додані до неї документи.

Ухвала набирає законної сили 25.03.2020 року з моменту її підписання суддею відповідно до вимог ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в строки та порядку передбаченому ст. ст. 254, 255, 256, 257 ГПК України з врахуванням п.17.5 перехідних положень ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Заголдна Я.В.