УХВАЛА

27 березня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/11702/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Елула"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 (судді: Чорногуз М. Г. (головуючий), Євсіков О. О., Агрикова О. В.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елула"

про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Старокиївський Банк" (далі - ПАТ "Старокиївський Банк", Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елула" (далі - ТОВ "Елула") про: 1) витребування у відповідача нерухомого майна (реєстраційний номер 845880000) - нежиле приміщення (в літ. А) з № 1 по № 5 групи приміщень № 19 (групи приміщень №19) загальною площею 65,20 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) визнання за ПАТ "Старокиїівський Банк" права власності на зазначене нерухоме майно.

Позовна заява обґрунтовується тим, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння позивача без встановленої законом правової підстави та поза волею ПАТ "Старокиївський Банк", а також було передано ТОВ "Елула" безоплатно, то це майно підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння ТОВ "Елула" на користь ПАТ "Старокиївський Банк".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 (суддя Борисенко І. І . ) позовні вимоги задоволено повністю у зв`язку з їх обґрунтованістю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Елула" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2019.

20.09.2019 до зазначеного апеляційного суду надійшло клопотання представника ПАТ "Старокиївський Банк" про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю "Михайлівський центр" (далі - ТОВ "Михайлівський центр", Товариство) як правонаступника ПАТ "Старокиївський Банк".

25.09.2019 представник ТОВ "Михайлівський центр" подав до Північного апеляційного господарського суду заяву про процесуальне правонаступництво.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 задоволено клопотання ПАТ "Старокиївський Банк" про залучення ТОВ "Михайлівський центр" як правонаступника ПАТ "Старокиївський Банк", а також заяву Товариства про процесуальне правонаступництво; залучено ТОВ "Михайлівський центр" до участі у справі як правонаступника ПАТ "Старокиївський Банк".

Ухвала мотивована тим, що внаслідок укладення договорів купівлі-продажу майнових прав від 19.06.2019 та від 10.09.2019 правонаступником ПАТ "Старокиївський Банк" у відносинах щодо витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно (тобто тих, щодо яких виник спір) є ТОВ "Михайлівський центр", як остаточний набувач майнових прав на нерухоме майно, стосовно якого виник спір.

Не погоджуючись з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019, ТОВ "Елула" звернулося з касаційною скаргою, у якій просить цю ухвалу скасувати і прийняти нове судове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні клопотання ПАТ "Старокиївський Банк" про залучення ТОВ "Михайлівський центр" як правонаступника ПАТ "Старокиївський Банк" і заяви ТОВ "Михайлівський центр" про процесуальне правонаступництво.

Підставами для скасування ухвали у справі скаржник зазначає неправильне застосування та порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, а саме статей 2, 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і частини 1 статті 52 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), наголошуючи на тому, що: 1) у результаті купівлі-продажу майнових прав не відбулося відчуження речових прав на приміщення, отже, речові права на приміщення, які б могли бути захищені в судовому порядку, до ТОВ "Михайлівський центр" не перейшли; 2) суду не було надано доказів обов`язкової реєстрації речових прав на нерухоме майно за ПАТ "Старокиївський Банк", Дейнегою В. П., ТОВ "Михайлівський центр".

Ухвалою Верховного Суду від 26.02.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ?Елула? на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 у справі № 910/11702/18 та повідомлено учасників справи про здійснення перегляду цієї ухвали у письмовому провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

Положеннями частин 1, 3, 4 статті 303 ГПК України передбачено, що питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції. Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах 1- 4 статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах 5 або 6 статті 302 цього Кодексу.

Розглянувши доводи касаційної скарги разом з матеріалами справи, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність передати справу на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на підставі частини 1 статті 302 ГПК України, оскільки вважає за необхідне відступити від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 ГПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Так, у пунктах 4.8, 4.11, 4.12 постанови від 12.08.2019 у справі № 910/15740/18 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду (головуючий - Зуєв В. А., судді Багай Н. О., Могил С. К.) зазначив, що підставою заміни сторони в зобов`язанні у цій справі є договір купівлі-продажу майнових прав від 29.05.2019, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" (далі - ПАТ "Банк "Національні інвестиції") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінмарк" (далі - ТОВ "ФК "Фінмарк"), та договір купівлі-продажу майнових прав від 04.06.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Центр Факторингових Послуг" (далі - ТОВ "ФК "Центр Факторингових Послуг") та ТОВ "ФК "Фінмарк". Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та за змістом статті 52 ГПК України здійснюється на будь-якій стадії судового процесу. Оскільки за умовами зазначених договорів купівлі-продажу майнових прав Банк передав у власність ТОВ "ФК "Фінмарк" майнові права, а ТОВ "ФК "Фінмарк", у свою чергу, передало у власність ТОВ "ФК "Центр Факторингових Послуг" майнові права на об`єкти нерухомого майна, які є предметом розгляду у цій справі (застосування наслідків недійсності правочинів на підставі яких відчужено нерухоме майно - земельна ділянка та розташований на ній жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами), апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для заміни позивача у справі № 910/15740/18 на його правонаступника - ТОВ "ФК "Центр Факторингових Послуг".

Разом з тим згідно з частиною 4 статті 334 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на час укладення договорів купівлі-продажу майнових прав від 19.06.2019 та від 10.09.2019) передбачено, що державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об`єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до імперативних вимог частини 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Таким чином, за змістом норм статті 334 ЦК України і статей 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" похідні від права власності речові права на нерухоме майно у його набувача виникають з моменту державної реєстрації таких прав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, предметом відчуження за договорами купівлі-продажу майнових прав від 19.06.2019 та від 10.09.2019 визначено майнові права щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності та які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема, визнання права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, що власне і є предметом заявлених Банком позовних вимог у цій справі.

Проте з матеріалів справи не вбачається дослідження апеляційним судом тих обставин, чи було зареєстровано у встановленому порядку відчужені за вказаними договорами майнові права на нерухоме майно за їх покупцями - ОСОБА_2 і ТОВ "Михайлівський центр", на чому наполягає відповідач у поданій касаційній скарзі.

У зв`язку з необхідністю з`ясування наявності чи, навпаки, відсутності підстав для відступлення від висновків, раніше висловлених Верховним Судом під час розгляду справи № 910/15740/18, колегія суддів з урахуванням положень частини 4 статті 334 ЦК України, частини 2 статті 3, статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вважає за необхідне передати справу № 910/11702/18 на розгляд палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Справу № 910/11702/18 разом із касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ?Елула? на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 передати на розгляд палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

К. М. Пільков