ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2020 р. м. Київ

Справа № 910/18606/19

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Рахункової палати до фізичної особи - підприємця Сем`янівського Максима Олеговича про стягнення 111885,98грн, без виклику представників сторін,

встановив:

Рахункова палата звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи - підприємця Сем`янівського Максима Олеговича (далі - ФОП Сем`янівський М.О.) про стягнення 111 885,98грн, що складається з: 73 929,92грн - основний борг з орендної плати за квітень-вересень 2019 року; 9 684,11грн - пеня, яка нарахована за період з 21.06.2019 по 20.12.2019; 28 271,95грн - основний борг з відшкодування експлуатаційних витрат за квітень-вересень 2019 року.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договорами оренди №№141,142 від 22.04.2019, договором про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання орендованого нежилого приміщення та комунальних послуг №159 від 05.06.2019 щодо сплати орендної плати та відшкодування експлуатаційних витрат у встановлений договорами строк (т.1 а.с.8-15).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2019 відповідна позовна заява з доданими до неї документами передана за підсудністю до Господарського суду Київської області (т.1 а.с.1-2).

За результатами автоматизованого розподілу 11.01.2020 зазначена позовна заява з доданими матеріалами передана для розгляду судді Ейвазовій А.Р. (т.2 а.с.1).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.02.2020 судом відкрито провадження за даним позовом, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та встановлено строки для подання учасниками заяв по суті (т.3 а.с.1-2).

Копія ухвали про відкриття провадження у даній справі отримана позивачем - 10.02.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №956 (т.3 а.с.8).

Згідно п.3 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Поштове відправлення, у якому відповідачу направлено копію ухвали суду від 05.02.2020, повернуто суду 12.02.2020 з довідкою відділення зв`язку №1 м. Узин, у який причиною не вручення вказано: «не проживає» (т.3 а.с.4-7).

Однак, адреса за якою направлялось відповідне відправлення, відповідає адресі, вказаній у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 16.01.2020 (т.2 а.с.5-6) та на 02.03.2020 (т.3 а.с.9-10).

Згідно п. 5 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Окрім того, ухвала суду від 05.02.2020 направлена судом 05.02.2020, зареєстрована в Єдиному державному реєстрі судових рішень 07.02.2020 за №87419077 та оприлюднена 10.02.2020.

Відповідач у даній справі відзиву по суті позовних вимог у строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України, а також до прийняття рішення у справі не надав.

В силу ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

У строк, встановлений ч.7 ст.252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

22.04.2019 між Рахунковою палатою (орендодавець/балансоутримувач) та ФОП Сем`янівським М.О. (орендар) укладено договір оренди №141 нерухомого майна, що належить до державної власності (т.2 а.с.26-32, далі - договір).

Відповідно до умов вищевказаного договору, орендодавець/балансоутримувач передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, яке перебуває на балансі позивача, - частину нежитлового приміщення в підвальному поверсі загальною площею 122,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. М. Коцюбинського, 7 (п.1.1. договору). Вартість відповідного майна згідно з висновком про вартість/актом оцінки на 28.02.2019 визначена у розмірі 3 671 000,00грн.

Згідно п. 1.2 договору, майно передається в оренду з метою забезпечення організації харчування для працівників Рахункової палати - без здійснення продажу товарів підакцизної групи.

Умовами договору визначено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами вказаного договору та акта приймання-передачі майна (п. 2.1).

Відповідно до п. 3.1 договору, орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - лютий 2019 року 18 355,00грн.

Пунктом 3.2 договору визначено, що розмір орендної плати за перший базовий місяць - квітень 2019 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період березень-квітень 2019 року; орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Як визначено п. 3.5 договору, орендна плата перераховується орендарем до державного бюджету та орендодавцю/балансоутримувачу у співвідношенні 50% на 50% щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до п. 5.3 договору, до обов`язків орендаря віднесено своєчасне та в повному обсязі внесення орендної плати до державного бюджету та орендодавецю/балансоутримувачу.

Крім того, згідно п. 5.11 договору, до обов`язків орендаря віднесено здійснення витрат, пов`язаних з утриманням орендованого майна. При цьому, таким пунктом договору узгоджено укладення договору з орендодавцем/балансоутримувачем договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг.

Як визначено п.10.1 договору, його укладено строком на 2 роки 11 місяців та він діє з 22.04.2019 до 22.03.2020 включно.

За актом приймання-передачі позивачем передано відповідачу майно, що є об`єктом оренди (т.2 а.с.34).

Крім того, 22.04.2019 між Рахунковою палатою (орендодавець/балансоутримувач) та ФОП Сем`янівським М.О. (орендар) укладено договір оренди №142 рухомого майна, що належить до державної власності (т.2 а.с.36-42, далі - договір №142).

Відповідно до умов договору №142, орендодавець/балансоутримувач передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне рухоме майно з числа необоротних активів - 89 одиниць, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. М.Коцюбинського, 7. Об`єкти оренди перебувають на балансі позивача і їх вартість визначена згідно з висновком про вартість/актом оцінки на 28.02.2019 у розмірі 1 148 879грн.

Згідно п. 1.2 договору №142 майно передається в оренду з метою забезпечення організації харчування для працівників Рахункової палати - без здійснення продажу товарів підакцизної групи.

Вищевказаним договором №142 визначено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами вказаного договору та акта приймання-передачі майна (п. 2.1).

Відповідно до п. 3.1 договору №142, орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - лютий 2019 року - 9573,99грн.

Розмір орендної плати за перший базовий місяць - квітень 2019 року, як визначено п.3.1 договору №142, встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період березень-квітень місяці 2019 року.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.2 договору) №142.

Як визначено п. 3.5 договору №142, орендна плата перераховується орендарем до державного бюджету та орендодавцю/балансоутримувачу у співвідношенні 50% на 50% щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до п. 5.3 договору №142 до обов`язків орендаря віднесено своєчасне та в повному обсязі внесення орендної плати орендодавцю/балансоутримувачу.

Крім того, згідно п. 5.11 договору на орендаря покладено обов`язок щодо здійснення витрат, пов`язаних з утриманням орендованого майна. Так, договором №142 визначено, що орендар зобов`язаний протягом 15 робочих днів після укладення вказаного договору, укласти з орендодавцем/балансоутримувачем договір про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг.

Згідно п. 10.11 договору №142 його укладено строком на 2 роки 11 місяців та він діє з 22.04.2019 до 22.03.2020 включно.

Відповідно до акту приймання-передачі позивачем передано відповідачу майно, яке є об`єктом оренди за договором №142 (т.2 а.с.44-47).

Крім того, 05.06.2019 між Рахунковою палатою (балансоутримувач) та ФОП Сем`янівським М.О. (орендар) укладено договір №159 про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання орендованого нежитлового приміщення та комунальних послуг (т.2 а.с.49-52, далі - договір №159).

Зазначеним договором сторонами узгоджено вид послуг, якими позивач забезпечує відповідача під час оренди нерухомого майна на підставі договору оренди від 22.04.2019 №141, та порядок їх відшкодування. Так, за умовами договору №159 позивач забезпечує відповідача на підставі укладених договорів з постачальниками електроживленням, водопостачанням, теплопостачанням, прочисткою каналізації, відкачкою жирової маси, експертизою стоків, технічним обслуговуванням тощо.

Як визначено п. 3.1 договору, розрахунки за послуги, що надаються, проводяться шляхом безготівкового платежу на основі рахунків та акту здавання-приймання наданих послуг орендарю.

Сума відшкодувань згідно додатку №2 визначна сторонами за весь час орієнтовно у розмірі 197 732,06грн, а за місяць - 23 909,56грн (п. 3.2).

Відповідно до п. 3.4 договору №159 орендар зобов`язується щомісячно сплачувати балансоутримувачу відшкодування витрат у порядку, передбаченому додатками до такого договору, положеннями вказаного договору.

Пунктом 3.5 договору визначено, що несплата орендарем відшкодування витрат за фактично надані послуги більше 10 робочих днів з дня надання рахунків, актів здавання-приймання наданих послуг надає право позивачу звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Умовами договору №159 визначено, такий договір набирає чинності з дати його підписання і діє в частині надання послуг до 31.12.2019, а в частині розрахунків - до повного виконання; дія вказаного договору розповсюджується на відносини між сторонами, які виникли з 22.04.2019 (п.6.1)

01.10.2019 сторонами укладено додаткові угоди про розірвання договорів №141 та №142 від 22.04.2019 (т.2 а.с.58-59), зміст яких є ідентичним.

Так, підставою розірвання вказаних договорів, як визначено їх п. 1 додаткових угод, є невиконання орендарем зобов`язань з оплати орендної плати (більше трьох місяців підряд.

При цьому, згідно п. 2 вказаних додаткових угод, сторонами погоджено, що зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати та заборгованості з орендної плати залишаються чинними до їх повного виконання.

Договори вважаються розірваними з дня підписання додаткових угод (п. 3 вказаних додаткових угод), тобто з 01.10.2019.

Судом встановлено, що за період квітень-вересень 2019 року сторонами підписані акти надання послуг, якими сторонами засвідчено факт користування об`єктами оренди у відповідний період та узгоджена сума орендної плати (т. 2 а.с.61, 63, 65, 67, 69, 72, 74, 76, 78, 80, 82, 85), на відповідні яких виставлені рахунки-фактури на суму:

- за договором №141 від 22.04.2019: за квітень 2019 року - 2805,81грн, за травень 2019 року - 9418,17грн, червень 2019 року - 9371,08грн, липень 2019 року - 9314,86грн, серпень 2019 року - 9286,91грн, вересень 2019 року - 174,42грн та на суму завдатку за останній місяць оренди - 9 177,50грн;

- за договором №142 від 22.04.2019: за квітень 2019 року - 1463,51грн, травень -4912,53грн, червень 2019 року - 4887,97грн, липень 2019 року - 4858,64грн, серпень 2019 року - 4844,06грн, вересень 2019 року - 90,97грн та на суму завдатку за останній місяць оренди - 4787,00грн (т.2 а.с.60, 62, 66, 68, 70, 71, 73, 75, 77, 79, 81).

У поданій позовній заяві позивач вказує, що відповідачем сплачено 26.06.2019 кошти в сумі 1463,51грн, які зараховані в рахунок погашення оренди рухомого майна за договором №142 від 22.04.2019 за квітень 2019 року.

Крім того, сторонами підписані акти та виставлені рахунки на вартість наданих послуг за договором №159 від 05.06.2019 на загальну суму 28271,95грн (т.2 а.с.86-133).

Як вказується позивач, відповідні витрати відповідачем не відшкодовано.

Як вбачається з акту звіряння розрахунків станом на 01.11.2019, який підписано сторонами, заборгованість відповідача перед позивачем за розрахунками за вищевказаними договорами станом на 01.11.2019 становить 102 201,87грн (т.2 а.с.146-150).

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку оплатити орендну плату за рухоме та нерухоме майно та відшкодувати вартість наданих послуг, а також застосування до нього відповідальності, встановленої договором за порушення взятих на себе зобов`язань

Заявлені вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Укладені сторонами договори є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Крім того, відносини сторін, що виникли на підставі укладених договорів, на момент їх виникнення регулювались нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який втратив чинність з 01.02.2020 згідно із Законом України від 03.10.2019 N 157-IX.

Так, відповідно до ст.1 Закону, його нормами врегульовані організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності.

Згідно ч. 1 ст. 2 вказаного Закону, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

В силу ч. 3 ст. 18 вказаного Закону, визначено, що орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Як встановлено ч.ч. 1, 3 ст. 19 вказаного Закону, орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності; строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів виконання зобов`язань з оплати орендної плати за спірний період, а також внесення коштів на відшкодування експлуатаційних витрат на утримання орендованого приміщення та комунальних послуг.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 73 929,92грн основного боргу зі сплати орендних платежів та 28 271,95грн в рахунок відшкодування витрат на утримання орендованого майна є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 9684,11грн пені, нарахованої за період з 21.06.2019 по 20.12.2019.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу чч. 2, 3 вказаної статті, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені встановлено і ст.4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктами 3,6 договорів оренди №141 та №142 від 22.04.2019 сторони визначили, що орендна плата, сплачена несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Позивачем розрахунок пені здійснено з урахуванням вищевказаних норм.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що такий розрахунок виконано арифметично вірно, з урахуванням розміру заборгованості за оренду за договорами №141, 142, строку виконання відповідного зобов`язання та відповідно до встановленого розміру, у зв`язку з чим вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме з відповідача підлягає стягненню 9684,11грн пені.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням задоволення заявлених вимог, витрати у розмірі 1921,00грн, понесені позивачем на оплату позову судовим збором, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Сем`янівського Максима Олеговича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Рахункової палати (01601, м. Київ, вул. Михайла Коцюбинського, 7; ідентифікаційний код 00013540) 73 929,92грн основного боргу зі сплати орендних платежів, 28 271,95грн в рахунок відшкодування витрат на утримання орендованого майна, 9684,11грн пені, а також 1921,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається у строк, визначений ст.256 ГПК України, та відповідно до порядку, встановленого ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова