ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. ОдесаСправа № 923/665/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод»

на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2019, ухвалене суддею Ярошенко В.П. у м. Херсон, повний текст якого складено 11.10.2019

у справі №923/665/19

за позовом: Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод»

про: стягнення штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року Державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод» звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод», про стягнення штрафних санкцій в сумі 77 507, 00 грн.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем умов договору № 375 від 02.10.2017 в частині дотримання строків поставки, обумовленої специфікаціями до договору продукції та її якості, що зумовило застосування до останнього заходів відповідальності у вигляді штрафу та пені, передбачених п. п. 7.3, 7.4 договору.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 03.10.2019 позовні вимоги задоволено частково: з Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» на користь Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» стягнуто штрафні санкції за порушення умов договору в розмірі 30 479, 08 грн; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Частково відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з необґрунтованості наданого позивачем розрахунку. При цьому, судом відхилено заперечення відповідача щодо дотримання обумовлених договором строків поставки продукції, внаслідок реалізації передбаченого ст. 538 Цивільного кодексу України права на зупинення виконання зустрічного зобов`язання, з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, зокрема, адресованих позивачу листів щодо зупинення у відповідності до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку, відмови від його виконання частково чи в повному обсязі, або зміни умов договору.

Крім того, з урахуванням обставин справи, судом на підставі положень ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України зменшено розмір штрафних санкцій на 50 %.

Не погодившись з означеним судовим рішенням, Державне підприємством «Житомирський бронетанковий завод» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» звернулись з апеляційними скаргами, в яких:

Державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод» просило рішення Господарського суду Херсонської області від 03.10.2019 у справі № 923/665/19 скасувати повністю та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» просило рішення Господарського суду Херсонської області від 03.10.2019 у справі № 923/665/19 скасувати, а в задоволенні позовних вимог Державному підприємству «Житомирський бронетанковий завод» відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» мотивована неповним дослідженням фактичних обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказував на помилковість висновків суду щодо необґрунтованості поданого ним розрахунку та відсутності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, зазначаючи, що:

за накладною № 0000050 від 28.03.2018 вірно визначено кількість днів прострочення, кількість та вартість продукції, щодо якої відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язань з поставки, адже зобов`язання з поставки саме 15, а не 13 шт продукції, як зазначалося судом, виникає з відповідної специфікації; відсутністю фактів подвійного нарахування пені за прострочення поставки;

відповідачем здійснено часткову поставку неякісної продукції, а отже, в силу п. 2.5 договору, продукція вважається такою, що не була поставлена;

судом не надано об`єктивної оцінки майновому стану відповідача; в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б в своїй сукупності вказували на незадовільний майновий стан відповідача;

при будь-якому зменшенні неустойки за ініціативою суду, судові витрати не мають зменшуватись на суму такої ініціативи суду.

В обґрунтування апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» посилається на наявність підстав застосування положень ст. 538 Цивільного кодексу України та звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки:

не зважаючи на порушення позивачем вимог договору в частині передплати 50% від загальної вартості продукції, визначеної у специфікації, поставка здійснена у повному обсязі;

у відповідях на вимоги позивача про сплату штрафних санкцій від 23.04.2018 № 9/144, від 04.05.2018 № 9/157, відповідач зазначав, що позивач порушив умови договору стосовно передплати 50% від загальної суми за продукцію, а тому право вимоги у покупця не виникає і підстави для застосування відповідальності за порушення строків поставки, які визначенні в п. 7.3. Договору, відсутні. Наведене свідчить, що постачальник скористався своїм правом і зупинив свій обов`язок в частині дотримання строків поставки, які встановлені у специфікаціях.

Позивач згідно поданого відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» проти доводів апелянта заперечив, та, з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 611, ч. 5 ст. 692 Цивільного кодексу України, зазначив, що при застосуванні такого виду забезпечення як притримання, поставка відновлюється при умові повного розрахунку за вже отриманий товар. За змістом апеляційної скарги та фактичних обставин справи, поставка продукції за укладеним договором продовжувала здійснюватись відповідачем попри наявну заборгованість за вже отриману продукцію, а отже посилання відповідача на необхідність застосування положень ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України не відповідає фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наведені в апеляційних скаргах обставини, заперечення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02.10.2017 між Державним підприємством «Житомирський бронетанковий завод» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» (постачальник) укладено договір № 375 (договір), за умовами якого постачальник зобов`язався виготовити та поставити у власність, а покупець - прийняти й оплатити продукцію, вказану у Специфікаціях, надалі «Продукція», на умовах та в строки, передбачені Договором.

Продукція, яка поставляється постачальником, придбавається та використовується покупцем на виконання останнім умов Договорів укладених з Міністерством оборони України на 2017 рік, для проведення відповідного виду ремонту військової техніки (п. 1.3 договору).

В розділі 2 сторонами погоджено кількість та якість продукції, що поставляється:

Кількість, ціна та номенклатура Продукції вказується у Специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору (п. 2.1 договору).

Якість, комплектація, пакування й маркування Продукції повинні відповідати нормам, чинним стандартам (ТУ, ДСТУ, технічній документації) для даного виду Продукції. Постачальник гарантує, що продукція, яка є предметом поставки за договором, придатна для використання за призначенням та повністю відповідає умовах договору, щодо якості та номенклатурі (п. 2.2 договору).

Якість Продукції, що є предметом договору перевіряється відділом технічного контролю покупця, що підтверджується актом вхідного контролю, на кожну окрему партію Продукції (п. 2.4 договору).

У разі виявлення недоліків під час приймання Продукції по якості, номенклатурі, комплектності, умовам договору, постачальник здійснює заміну Продукції на таку, що відповідає вимогам договору, упродовж 30 календарних днів, з моменту отримання від покупця відповідної Вимоги. Продукція відносно якої проводиться заміна вважається не поставленою. Втрати по заміні Продукції здійснюються власними силами та за власний рахунок постачальника, в тому числі витрати пов`язані з транспортуванням Продукції (п. 2.5 договору).

Згідно з п. 3.1 договору поставка продукції здійснюється силами та за рахунок постачальника, можливо через перевізника на склад в місці знаходження покупця (або на інших умовах, обговорених сторонами), в строки/терміни встановлені сторонами у відповідній Специфікації. Моментом поставки кожної окремої партії Продукції та передача її покупцю є дата підписання сторонами видаткової накладної.

Постачання продукції здійснюється партіями. Асортимент та кількість кожної партії повинні відповідати Продукції, визначеної Специфікацією. Постачальник зобов`язаний повідомити покупця про прогнозовану дату поставки Продукції не пізніше 3 (трьох) днів до дати поставки (п. 3.2 договору).

За умовами п. 4.1 договору поставка Продукції здійснюється за цінами, визначеними у відповідній Специфікації і включають всі податки, збори й інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші витрати, пов`язані з поставкою Продукції.

Загальна сума договору згідно з п. 4.2 договору складає суми усіх специфікації які були підписані відповідно до умов цього договору.

У відповідності до п. 5.1 договору оплата покупцем Продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному договорі (якщо Постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка).

Покупець здійснює оплату Продукції шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Порядок, строки оплати та ціна встановлюється сторонами в відповідній Специфікації (п. 5.2 договору).

Згідно з п. 6.1 договору постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити Продукцію, яка є предметом договору, в строки та на умовах визначених договором, а також інших документів, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 6.2 договору передача Продукції неналежної якості, не у встановленій кількості спричиняє правові наслідки, передбачені чинним законодавством та договором.

Пунктом 6.5 договору сторони погодили, що постачальник при передаванні продукції повинен надати покупцю такі документи:

- товарно-транспортну накладну (при умові поставки продукції постачальником);

- видаткову накладну;

- сертифікат якості на кожну окрему партію продукції або паспорт, в разі поставки продукції власного виробництва.

Сторони встановили, що умови договору застосовуються до правовідносин між ними, які виникли до його укладення, відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України (п. 6.6 договору).

Пунктом 7.1 договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

У випадку порушення строків виконання постачальником умов договору про усунення виявлених недоліків (дефектів) Продукції, поставки, доукомплектування, заміну Продукції, постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми невиконаного зобов`язання, за кожен день прострочення (п. 7.3 договору).

У випадку поставки Продукції неналежної якості та/або номенклатури постачальник сплачує покупцеві штраф в розмірі 20% від вартості Продукції неналежної якості. Доказом підтвердження Продукції, яка не відповідає умовам договору в частині якості та номенклатури є акт вхідного контролю покупця, погоджений у встановленому порядку з постачальником (п. 7.4 договору).

Договір згідно з п. 10.5 набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від зобов`язань та відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних), які виникли під час дії договору.

На виконання п. 2.1 договору сторонами складено та підписано Специфікацію № 1 до договору (додаток № 1), згідно якої погоджено поставку заготовки котла, кр. № 765-06-сб-313СБ у кількості 10 шт, вартістю 284 960, 00 грн (з ПДВ). Термін поставки Продукції по Специфікації складає десять календарних днів, з моменту заказу покупця. Оплата за Продукцію, яка є предметом договору, проводиться покупцем в наступні терміни 21 після отримання Продукції та проходження вхідного контролю.

Додатковою угодою № 1 від 28.12.2017 до договору сторони домовились продовжити дію договору № 375 від 02 жовтня 2017 року на термін до 31.12.2018, а також узгоджено кількість, ціну та номенклатуру Продукції згідно із Специфікацією, що є невід`ємною частиною додаткової угоди.

Згідно Специфікації № 1 від 30.01.2018 сторони погодили поставку заготовки котла 765-06сб-313СБ у кількості 15 шт 15.02.2018, 14 шт 26.02.2018, 15 шт 15.03.2018, 18 шт 17.04.2018, загальною вартістю 1 886 267, 66 грн (з ПДВ);

умови оплати за Продукцію: передплата 50% загальної суми за Продукцію, визначеної у Специфікації, перераховується на рахунок постачальника упродовж трьох банківських днів з дня виставлення рахунку постачальником; остаточний платіж здійснюється за кожну відвантажену кількість Продукції в розмірі, що дорівнює різниці між вартістю та проведеною замовником попередньою оплатою, упродовж 30 банківських днів після постачання Продукції згідно з графіком і проходженням вхідного контролю на ДП «ЖБТЗ».

Згідно Специфікації № 2 від 30.01.2018 сторони погодили поставку:

металоконструкції сидіння водія 765-18-сб177 М у кількості 3 шт 06.02.2018, 3 шт 26.02.2018, 4 шт 16.03.2018;

металоконструкції сидіння командира 765-18-сб163 М у кількості 3 шт 06.02.2018, 3 шт 26.0.2018, 4 шт 16.03.2018;

загальною вартістю 906 779, 70 грн (з ПДВ);

умови оплати за Продукцію: передплата 50% загальної суми за Продукцію, визначеної у Специфікації, перераховується на рахунок постачальника упродовж трьох банківських днів з дня виставлення рахунку постачальником; остаточний платіж здійснюється за кожну відвантажену кількість Продукції в розмірі, що дорівнює різниці між вартістю та проведеною замовником попередньою оплатою, упродовж 30 банківських днів після постачання Продукції згідно з графіком і проходженням вхідного контролю на ДП «ЖБТЗ».

На виконання умов Договору та Специфікації № 1 від 30.01.2018:

за накладною № 0000010 від 29.01.2018, від постачальника надійшло 15 шт «Заготовка котла 765-06сб-313СБ». Відповідно до акту вхідного контролю №99 від 01.02.2018 «Заготовка котла 765-06сб-313СБ» в кількості 1 шт за № М31136 - відноситься до браку та підлягає заміні. В матеріалах справи наявна копія накладної № 61 від 19.04.2018 на повернення бракованої заготовки котла в кількості 1 шт;

за накладною № 0000033 від 26.02.2018, від постачальника надійшло 14 шт «Заготовка котла 765-06сб-313СБ». Відповідно до акту вхідного контролю № 250 від 13.03.2018 «Заготовка котла 765-06сб-313СБ» в кількості 14 шт - придатне до подальшого використання за призначенням;

за накладною № 0000050 від 28.03.2018, від постачальника надійшло 13 шт «Заготовка котла 765-06сб-313СБ». Відповідно до акту вхідного контролю № 419 від 06.04.2018, майно, яке надійшло по накладній № 0000050 від 28.03.2018 - придатне до подальшого використання за призначенням;

за накладною № 0000063 від 17.04.2018, від постачальника надійшло 12 шт «Заготовка котла 765-06сб-313СБ». Відповідно до акту вхідного контролю, майно, яке надійшло по накладній №0000063 від 17.04.2018 - придатне до подальшого використання за призначенням;

за накладною № 0000072 постачальник здійснив допоставку бракованої та недопоставленої продукції: 1 шт бракованої продукції відповідно до накладної № 0000010 від 29.01.2018, 2 шт недопоставленої продукції відповідно до умов Специфікації № 1 від 30.01.2018 та накладної № 0000050 від 28.03.2018; 6 шт недопоставленої продукції відповідно до умов Специфікації № 1 від 30.01.2018 та накладної № 0000063 від 17.04.2018, які відповідно до акту вхідного контролю № 548 від 07.05.2018 придатні до подальшого використання за призначенням.

На виконання умов Договору та Специфікації № 2 від 30.01.2018:

за накладною № 0000019 від 06.02.2018, від постачальника надійшло 3 шт «Металоконструкція сидіння водія 765-18-сб177М» та 3 шт «Металоконструкція сидіння командира 765-18-сб163М». Відповідно до акту вхідного контролю № 158 від 15.02.2018 продукція, яка надійшла по накладній № 0000019 від 06.02.2018 - придатна до подальшого використання за призначенням;

за накладною №0000032 від 26.02.2018, від постачальника надійшло 3 шт «Металоконструкція сидіння водія 765-18-сб177М» та 3 шт «Металоконструкція сидіння командира 765-18-сб163М». Відповідно до акту вхідного контролю №262 від 13.03.2018, «Металоконструкція сидіння водія 765-18-сб177М» в кількості 1 шт за № МЗ 031 та «Металоконструкція сидіння командира 765-18-сб163М» в кількості 2 шт за № МЗ 030 та № МЗ 032 - підлягають поверненню постачальнику для доопрацювання. Неякісна продукція була повернута відповідачу за накладною №58 від 06.04.2018;

за накладною № 0000043 від 16.03.2018, від постачальника надійшло 4 шт «Металоконструкція сидіння водія 765-18-сб177М» та 4 шт «Металоконструкція сидіння командира 765-18-сб163М». Відповідно до акту вхідного контролю № 381 від 27.03.2018, «Металоконструкція сидіння водія 765-18-сб177М» в кількості 2 шт за № МЗ 033 та № МЗ 035 - підлягають поверненню постачальнику для доопрацювання. Неякісна продукція була повернута відповідачу за накладною №58 від 06.04.2018;

за накладною № 0000073 від 04.05.2018 відповідачем здійснено допоставку бракованої продукції: 1 шт продукції «Металоконструкція сидіння водія 765-18-сб177М» та 2 шт продукції «Металоконструкція сидіння командира 765-18-сб163М» відповідно до накладної № 0000032 від 26.02.2018; 2 шт продукції «Металоконструкція сидіння водія 765-18-сб177М» відповідно до накладної № 0000043 від 16.03.2018, які відповідно до Акту вхідного контролю №568 від 17.05.2018 придатні до подальшого використання за призначенням.

Враховуючи неналежне виконання з боку постачальника умов договору щодо кількості та якості поставленої Продукції, позивачем на адресу останнього направлено вимогу про сплату штрафних санкцій № 02/2299 від 08.07.2019.

Незадоволення вказаної вимоги стало причиною звернення Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» з даним позовом.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом позову у цій справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді штрафу за поставку неякісної продукції в сумі 51 662, 71 грн, нарахованого на підставі п. 7.4 договору, а також пені за прострочку поставки продукції в обумовлені специфікаціями строки в сумі 25 844, 29 грн, нарахованої на підставі п. 7.3 договору.

Беручи до уваги правову природу укладеного Договору, кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог мала здійснюватися судом за нормами Цивільного та Господарського кодексів України, які регламентують правовідносини з розрахунків в межах купівлі-продажу, а також інших відповідних нормативно-правових актів, які регулюють відносини в сфері поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України на продавця покладено обов`язок передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

При цьому, продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 662 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Якість товарів, що поставляються, за приписом ч. 1 ст. 268 Господарського кодексу України, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Номери та індекси стандартів, технічних умов або іншої документації про якість товарів зазначаються в договорі. Якщо вказану документацію не опубліковано у загальнодоступних виданнях, її копії повинні додаватися постачальником до примірника договору покупця на його вимогу (ч. 2 ст. 268 Господарського кодексу України).

Якість, комплектація, пакування й маркування Продукції повинні відповідати нормам, чинним стандартам (ТУ, ДСТУ, технічній документації) для даного виду Продукції. Постачальник гарантує, що продукція, яка є предметом поставки за договором, придатна для використання за призначенням та повністю відповідає умовах договору, щодо якості та номенклатурі (п. 2.2 договору).

Статтею 663 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок продавця передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3.1 договору сторони передбачили, що поставка продукції здійснюється силами та за рахунок постачальника, можливо через перевізника на склад в місці знаходження покупця (або на інших умовах, обговорених сторонами), в строки/терміни встановлені сторонами у відповідній Специфікації. Моментом поставки кожної окремої партії Продукції та передача її покупцю є дата підписання сторонами видаткової накладної.

В силу приписів ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Порушення постачальником умов договору щодо якості та строків поставки продукції має своїм наслідком застосування до останнього відповідальності, передбаченої п.п. 7.3, 7.4 договору, зокрема:

у випадку порушення строків виконання постачальником умов договору про усунення виявлених недоліків (дефектів) Продукції, поставки, доукомплектування, заміну Продукції, постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми невиконаного зобов`язання, за кожен день прострочення (п. 7.3 договору);

у випадку поставки Продукції неналежної якості та/або номенклатури постачальник сплачує покупцеві штраф в розмірі 20% від вартості Продукції неналежної якості. Доказом підтвердження Продукції, яка не відповідає умовам договору в частині якості та номенклатури є акт вхідного контролю покупця, погоджений у встановленому порядку з постачальником (п. 7.4 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з поставкою відповідачем продукції неналежної якості, позивачем нараховано та заявлено до стягнення штраф у сумі 51 662, 71 грн, у тому числі:

за накладною № 0000010 від 29.01.2018 в сумі 6 084, 73 грн (поставка заготовки котла 765-06сб-313СБ у кількості 1 шт № М31136 відповідно до акту вхідного контролю №99 від 01.02.2018, віднесена до браку та підлягає заміні);

за накладною № 0000032 від 26.02.2018 в сумі 26 964, 40 грн (поставка металоконструкції сидіння водія 765-18-сб177М у кількості 1 шт № М3031 та металоконструкції сидіння командира 765-18сб163М у кількості 2 шт М3030 та М3032 відповідно до акту вхідного контролю №262 від 13.03.2018 підлягають поверненню постачальнику для доопрацювання);

за накладною № 0000043 від 16.03.2018 в сумі 18 631, 58 грн (поставка металоконструкції сидіння водія 765-18-сб177М у кількості 2 шт М3033 та М3035 відповідно до акту вхідного контролю №381 від 27.03.2018 підлягають поверненню постачальнику для доопрацювання).

Розрахунок суми штрафу перевірений судом та визнаний арифметично та методологічно вірним. Апеляційні скарги в цій частині не містять будь-яких заперечень з приводу висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості наведеного розрахунку.

Крім того, позивачем на підставі п. 7.3 договору за порушення строків поставки (поставки продукції у неналежній кількості) нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 25 844, 29 грн, у тому числі:

за накладною № 0000010 від 29.01.2018 в сумі 1 987, 12 грн за період з 15.02.2018 по 27.04.2018 - поставка продукції у неналежній кількості (1 шт вартістю 30 423, 67 грн);

за накладною № 0000050 від 28.03.2018 в сумі 7 963, 27 грн за період з 15.03.2018 по 28.03.2018 прострочка поставки (15 шт вартістю 456 355, 08 грн) та за період з 15.03.2018 по 27.04.2018 поставка продукції у неналежній кількості (2 шт вартістю 60 847, 34 грн);

за накладною № 0000063 від 17.04.2018 в сумі 1 700, 39 грн за період з 17.04.2018 по 27.04.2018 поставка продукції у неналежній кількості (6 шт вартістю 182 542, 03 грн);

за накладною № 0000032 від 26.02.2018 в сумі 8 384, 82 грн за період з 26.02.2018 по 04.05.2018 поставка продукції у неналежній кількості (3 шт вартістю 134 822, 00 грн);

за накладною № 0000043 від 16.03.2018 в сумі 5 808, 46 грн за період з 16.03.2018 по 04.05.2018 поставка продукції у неналежній кількості (2 шт вартістю 93 067, 88 грн).

Перевіривши представлений позивачем розрахунок пені, судом першої інстанції встановлено, що останній містить помилки: при обчисленні пені за накладною № 0000050 від 28.03.2018, кількість днів прострочення становить - 14 днів, а не 13, як зазначає позивач; за основу слід брати вартість продукції у кількості 13 шт. (395507,74 грн), а не 15 шт, як зазначає позивач, оскільки розрахунок пені за поставку 2 шт продукції (допоставка) повинен виконуватись окремо, задля уникнення подвійного нарахування пені.

За розрахунком суду загальний розмір пені за поставку продукції у неналежній кількості за накладною № 0000050 від 28.03.2018 склав 2 493, 91 грн. Разом з тим, враховуючи, що розмір заявленої позивачем за накладною № 0000050 від 28.03.2018 пені виявився меншим, ніж за розрахунком суду, позов в цій частині задоволено виходячи із заявленої суми - 2437,23 грн.

Крім того, судом, з огляду на положення п. 2.5 договору щодо строків заміни продукції, відмовлено у стягненні з відповідача пені за допоставку бракованої продукції відповідно до накладних № 0000072 від 27.04.2018 та № 0000073 від 04.05.2018.

Оцінюючи висновки суду щодо представленого позивачем розрахунку пені у світлі доводів та вимог апеляційних скарг, та враховуючи положення ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 252 Цивільного кодексу України).

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 1 ст. 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

За умовами п. 3.1 договору поставка продукції повинна бути здійснена відповідачем в строки, що обумовлені п. 1 Специфікацій № 1 та № 2 від 30.01.2018.

Так, згідно Специфікації № 1 від 30.01.2018 відповідач повинен був здійснити поставку заготовки котла 765-06сб-313СБ у кількості 15 шт 15.02.2018, 14 шт 26.02.2018, 15 шт 15.03.2018, 18 шт 17.04.2018; згідно Специфікації № 2 від 30.01.2018 поставка металоконструкції сидіння водія 765-18-сб177 М у кількості 3 шт повинна бути здійснена 06.02.2018, 3 шт 26.02.2018, 4 шт 16.03.2018; металоконструкції сидіння командира 765-18-сб163 М у кількості 3 шт 06.02.2018, 3 шт 26.0.2018, 4 шт 16.03.2018. Отже сторонами погоджено конкретні календарні дати, в які поставка продукції вважається такою, що здійснена вчасно.

В свою чергу, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на неустойку, передбачену ст. 549 Цивільного кодексу України, ст. ст. 231, 232 Господарського кодексу України та умовами договору, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Із системного аналізу наведених приписів чинного законодавства вбачається, що обумовлені сторонами календарні дати поставки продукції, так само як і день фактичної поставки не включається до періоду часу, за який може здійснюватися нарахування пені.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 927/1091/17.

З представленого позивачем розрахунку пені вбачається, що її обчислено з урахуванням дня, визначеного п. 1 специфікацій № 1 та № 2 від 30.01.2018 для поставки продукції, що суперечить нормам чинного законодавства.

У той же час, здійснюючи власний розрахунок пені за накладною № 0000050 від 28.03.2018, судом до періоду прострочення включено як день виконання постачальником зобов`язань з поставки, що визначений специфікаціями № 1 та № 2 від 30.01.2018, так і день фактичної поставки.

Так само колегія суддів вважає помилковим висновок суду щодо дотримання відповідачем строків поставки продукції, яка була допоставлена за накладними № 0000072 від 27.04.2018 та № 0000073 від 04.05.2018, адже, як слушно зауважує апелянт, Державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод», поставка продукції щодо якої проводиться заміна в силу п. 2.5 договору, вважається такою, що не поставлена.

Визначений п. 2.5 договору 30-денний строк усунення недоліків поставленого товару, не змінює строків, що обумовлені п. 3.1 договору, п. 1 специфікації № 1 та № 2 від 30.01.2018.

Наведене узгоджується з приписами п. 2 ч. 1 ст. 678, ст. 689 Цивільного кодексу України, які передбачають право покупця відмовитись від прийняття товару, поставленого з порушенням умов договору, зокрема, щодо якості, та вимагати його заміни.

Між тим, колегія суддів вважає безпідставним посилання позивача на недоведеність обставин подвійного нарахування пені за прострочку поставки продукції згідно накладної № 0000050 від 28.03.2018. Наразі, як вбачається з матеріалів справи, при здійсненні розрахунку позивачем здійснено нарахування пені щодо 15 шт продукції за період з 15.03.2018 по 28.03.2018, виходячи з порушення постачальником строків поставки, та, окремо, 2 шт продукції за період з 15.03.2018 по 27.04.2018, щодо яких постачальником допущено порушення зобов`язань щодо кількості продукції.

Разом з тим, за умовами п. 1 специфікації № 1 від 30.01.2018 постачальник зобов`язався здійснити поставку заготовки котла 765-06сб-131Сб 15.03.2018 у загальній кількості 15 шт.

Таким чином, позивачем фактично двічі нараховано пеню за прострочення поставки 2 шт продукції у період з 15.03.2018 по 28.03.2018.

При цьому, колегія суддів також зазначає, що за умовами п. 7.3 договору постачальник несе відповідальність саме за порушення строків виконання умов Договору, у тому числі, щодо поставки. Окремої відповідальності постачальника за поставку продукції у неналежній кількості п. 7.3 договору не встановлює.

В даному випадку, при визначенні періоду нарахування пені, слід враховувати, що відповідачем було виконано зобов`язання з поставки 13 шт продукції 28.03.2018, і з цього моменту таке зобов`язання вважається припиненим. Прострочення поставки 2 шт продукції тривало з 16.03.2018 по 26.04.2018.

За розрахунком суду апеляційної інстанції, належний до стягнення розмір пені складає 22 720, 26 грн:

за накладною № 0000010 від 29.01.2018 в сумі 1 960, 45 грн за період з 16.02.2018 по 26.04.2018 (30 4223, 67 * 0,32) /365) * 14) + (30 423, 67 * 0,34) / 365) * 56);

за накладною № 0000050 від 28.03.2018 в сумі 6 801, 56 грн за період з 16.03.2018 по 27.03.2018 щодо 15 шт та з 28.03.2018 по 26.04.2018 щодо 2 шт (456 355, 08 * 0,34) / 365) * 12) + (60 847, 34 * 0,34) / 365) * 30);

за накладною № 0000063 від 17.04.2018 в сумі 1 530, 35 грн за період з 18.04.2018 по 26.04.2018 (182 542,03 * 0,34) / 365) * 9);

за накладною № 0000032 від 26.02.2018 в сумі 8 266, 62 грн за період з 27.02.2018 по 03.05.2018 (134 822, 00 * 0,32) / 365) * 3) + (134 822, 00 * 0,32) / 365) * 63);

за накладною № 0000043 від 16.03.2018 в сумі 4 161, 28 грн за період з 17.03.2018 по 03.05.2018 (93 067, 88 * 0,34) / 365) * 66).

Колегія суддів також вважає передчасним висновок суду про наявність підстав для зменшення розміру неустойки (пені), з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Наведені норми визначають можливість зменшення судом розміру штрафних санкцій (стягуваної неустойки) у двох випадках:

- коли належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками (ч.1 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України);

- якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин (ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України).

Зменшуючи за власною ініціативою розмір штрафних санкцій, місцевий господарський суд виходив з обставин неналежного виконання позивачем умов договору щодо вчасного, відповідно до строків, визначених Договором, розрахунку за продукцію, вимушене скорочення виробництва та чисельності штату працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод».

Проте, судом не враховано, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги інтереси обох сторін. Наведеного у повній мірі здійснено не було.

Також, із встановлених обставин справи не вбачається, що розмір заявленої до стягнення пені є надмірно великим, а відповідачем не доводились обставини, що могли братись до уваги при розгляді судом вказаного питання.

Що стосується доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією зі сторін, яке відповідно до договору обумовлено виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання; при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Виходячи з наведених положень законодавства, правовими наслідками невиконання покупцем обов`язку з передоплати товару є право продавця зупинити виконання свого обов`язку з передачі товару, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі, а не вимагати оплати повної вартості товару за відсутності зустрічного виконання зобов`язання.

Для застосування положень ст. 538 Цивільного кодексу України судом має бути встановлено виконання якого саме зобов`язання передує виникненню відповідного обов`язку у боржника та факт такого невиконання позивачем умов договору, у зв`язку з яким у відповідача не було б можливості виконати взяті на себе зобов`язання.

Слід відзначити, що попередня оплата за своїм змістом може бути здійснена лише до початку виконання свого зустрічного зобов`язання іншою стороною.

Зі змісту складених 30.01.2018 на виконання п. 3.1 договору специфікацій № 1 та № 2 сторонами погоджено конкретні дані дати поставки продукції, які не ставляться в залежність від виконання відповідачем обов`язку щодо перерахування попередньої оплати.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідачем, незважаючи на не проведення позивачем попередньої оплати здійснювалось відвантаження продукції та станом на момент пред`явлення даного позову, така продукція була поставлена у повному обсязі.

Отже, зважаючи на зміст п. 3.1 договору, п. 1 Специфікацій № 1 та № 2 від 30.01.2018, колегія вважає, що виконання відповідачем зобов`язання по поставці продукції позивачу у розумінні ст. 538 Цивільного кодексу України не є зустрічним по відношенню до зобов`язання позивача по сплаті попередньої оплати.

За викладених обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» підлягає залишенню без задоволення.

Своєю чергою, невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду наявним в матеріалах справи доказам, за змістом п.3 ч.1 ст.277 Господарського суду України є достатньою підставою для скасування переглядуваного рішення, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення вимог Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод».

Відтак, апеляційна скарга Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» підлягає частковому задоволенню, що за змістом ст. 129 Господарського процесуального кодексу України має наслідком перерозподіл витрат зі сплати судового збору між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» підлягає залишенню без задоволення з віднесенням на скаржника витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 03.10.2019 у справі №923/665/19 скасувати частково.

Позов Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» (; 73034, Херсонська область, м. Херсон, Миколаївське шосе, 5 км) на користь Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» (; 12441, Житомирська область, Житомирський район, смт Новогуйвинське, вул. Дружби Народів, буд. 1) пеню в сумі 22 720, 26 грн, штраф в сумі 51 622, 71 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 843,57 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» (; 73034, Херсонська область, м. Херсон, Миколаївське шосе, 5 км) на користь Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» (; 12441, Житомирська область, Житомирський район, смт Новогуйвинське, вул. Дружби Народів, буд. 1) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2 690, 08 грн.

Доручити Господарському суду Херсонської області видати накази на виконання даної постанови.

Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська