УХВАЛА

м. Київ

27.03.2020Справа № 910/4345/20

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотул» про забезпечення позову, особи, які можуть отримати статус учасника справи: Київська міська митниця ДФС, ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотул» звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи щодо його забезпечення шляхом заборони Київській міській митниці ДФС здійснювати митне оформлення товарів: автомобільний діагностичний інструмент LAUNCH X431 CR5001 OBD2 Scanner OBD2 Engine Code Reader ODB2 Car Diagnostic Free Update Car Scanner OBDII PK KW850 - 10 шт., торговельна марка: LAUNCH, код за УКТ ЗЕД - , які зазначені за митною декларацією №UA100210/2020/11614, на строк до 10 робочих днів з 12.03.2020 до 25.03.2020, Одержувач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на строк до набуття рішенням у справі за позовом ТОВ «Автотул» до ОСОБА_1 законної сили.

Заява обґрунтована тим, що ТОВ «Автотул» належить право інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг LAUNCH, що підтверджується свідоцтвом України про знак для товарів і послуг №236259 від 10.01.2018 та свідоцтвом України №177227 від 25.10.2013, і листом Київської міської митниці ДФС №7.8-1/18/11/5172 від 12.03.2020 заявника було повідомлено про призупинення митного оформлення товарів: автомобільний діагностичний інструмент LAUNCH X431 CR5001 OBD2 Scanner OBD2 Engine Code Reader ODB2 Car Diagnostic Free Update Car Scanner OBDII PK KW850 - 10 шт., торговельна марка: LAUNCH, код за УКТ ЗЕД - , які зазначені за митною декларацією №UA100210/2020/11614, на строк до 10 робочих днів з 12.03.2020 до 25.03.2020 (Одержувач - ОСОБА_1 ), у зв`язку з тим, що одержувач таких товарів не внесений до митного реєстру як імпортер оригінальних товарів, що містять зазначений об`єкт права інтелектуальної власності.

У зв`язку з викладеним, на думку заявника, є підстави вважати, що переміщення через митний кордон України вказаних товарів має ознаки порушення його прав інтелектуальної власності.

Заявник вказує, що дозволу на використання знака для товарів і послуг LAUNCH ОСОБА_1 не надавав, тобто вказані товари імпортуються (ввозяться) на територію України з порушенням прав інтелектуальної власності, а отже, права ТОВ «Автотул» порушені та існує реальна загроза їх порушення в подальшому щодо прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг LAUNCH, власником якого є заявник.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотул» про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд відзначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони Київській міській митниці ДФС вчиняти дії з митного оформлення спірних товарів шляхом призупинення митного оформлення товару, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки заявником не було надано доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд визнає подану заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотул» про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотул» про забезпечення позову відмовити повністю.

2. Дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена.

Суддя В.П. Босий