ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" березня 2020 р.м.ХарківСправа № 922/41/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелодія", м. Харків
до Приватного підприємства "Сіріус-Арт", м. Харків
про розірвання договору
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - Сенкевич Євгенія Геннадіївна (керівник)

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Мелодія" з позовом до Приватного підприємства "Сіріус-Арт" та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх. 1019 від 16.01.2020 р.) просить суд розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 19/04/17 від 19.04.2017. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 16.01.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі та встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

02.03.2020 р. відповідачем було подано заперечення на позов (вх. 5495), в яких ПП "Сіріус-Арт" зазначає наступне: умови договору оренди виконувалися ПП «СІРІУС-АРТ» належним чином до того часу поки в орендованому нежитловому приміщенні не було відключено електропостачання та комунікації водопостачання та водовідведення, а саме до квітня 2019 р.; у квітні 2019 р. орендоване приміщення було відключено від енергопостачання водопостачання та водовідведення з ініціативи Орендодавця, Орендодавцем було порушено п.3.4 договору оренди, де вказано, що Орендар має право користуватись системами комунікацій що знаходяться у орендованому приміщенні; за весь період дії договору оренди ніхто ніяким чином не перешкоджав і не перешкоджає Орендодавцю контролювати стан приміщення; ПП «СІРІУС-АРТ» починаючи з травня 2019 р. знаходиться та веде свою діяльність за іншою адресою та приміщення за адресою пл.Павлівська, б.10 літ.Б3 не використовує; наприкінці червня 2019 р. сторони зустрічалися біля вищевказаного приміщення з метою розірвання договору оренди та підписання акту, але зустріч була зірвана з ініціативи позивача, директора ТОВ «МЕЛОДІЯ», яка наполягала на підписанні бланка акту прийому передачі з незаповненими сторінками. З огляду на викладене, відповідач стверджував, що вищевказаний договір оренди вважається фактично розірваним ще з квітня 2019 р., з моменту відключення приміщення від систем водопостачання, водовідведення, а позовні вимоги є безпідставними та незаконними.

Ухвалою від 11.03.2020 р. було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 26.03.2020 р. о 10:30.

11.03.2020 р., після судового засідання та закриття підготовчого провадження, від представника позивача надійшло клопотання (вх. 6261) про поновлення строку для подання доказів, долучення до матеріалів справи акту огляду нежитлового приміщення і фото, продовження строку підготовчого судового розгляду, відкладення розгляду справи та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи. Обґрунтовуючи неможливість подання нових доказів разом із позовною заявою позивач вказував на те, що такі докази датовані 06.03.2020 р., тому позивач був позбавлений можливості подати їх разом із позовною заявою.

Оскільки зазначене клопотання позивача було подано після судового засідання, в якому було закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті, таке клопотання не підлягає задоволення в частині продовження строку проведення підготовчого провадження.

26.03.2020 р. за вх. 7668 до суду надійшло клопотання представника позивача про закриття провадження у справі та повернення сплаченого позивачем судового збору.

Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне.

19 квітня 2017 року між ТОВ "Мелодія", як орендодавцем, та ПП "Сіріус-Арт", як орендарем, укладено договір оренди нежитлового приміщення №19/04/17 (надалі - Договір оренди №19/04/17), за умовами якого орендодавець зобов`язався передати орендареві у користування на встановлений договором строк нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: м.Харків майдан Павлівський, 10 літ. "Б-3" підвал №№1 частково, 2, 3, 4 (надалі - об`єкт оренди або приміщення), а орендар зобов`язався прийняти приміщення та здійснювати оплату за їх користування орендодавцю відповідно до умов цього договору.

За умовами пункту 2.1 Договору оренди №19/04/17 об`єкт оренди має бути переданий орендареві не пізніше 25.04.2017 на підставі акту прийому-передач (Додаток 2) для проведення підготовчо-дизайнерських робіт. Пунктом 5.1 Договору оренди № 19/04/17 передбачено, що передача і повернення орендованих приміщень здійснюється у присутності представників сторін, які підписують належним чином оформлений акт прийому-передачі приміщення.

Згідно з пунктом 2.2 Договору оренди №19/04/17 строк користування об`єктом оренди починається з дня підписання акту приймання-передачі і триває до 24.03.2020.

21 квітня 2017 року сторонами складено та підписано акт прийому-передачі, відповідно до якого позивач передав відповідачу у користування приміщення за Договором № 19/04/17.

Пунктами 3.1, 3.4 Договору оренди №19/04/17 встановлено, що щомісячна орендна плата за орендовані приміщення за цим договором складає 4500,00 грн без ПДВ за один календарний місяць. По закінченню 12 місяців користування об`єктом оренди, орендна плата за приміщення збільшується на 7% від розміру оренди. Орендар зобов`язаний сплатити в національній валюті попередню оплату за перший місяць 21 квітня 2017 року в сумі 4500 грн 00 коп. без ПДВ та останній місяць оренди орендованих приміщень 22 травня 2017, що дорівнює авансу в сумі 4815,00 грн без ПДВ (пункт 3.6 Договору оренди №19/04/17). В подальшому сплата суми щомісячної орендної плати здійснюється орендарем в національній валюті України не пізніше 25 числа кожного місяця за наступний місяць на поточний рахунок орендодавця. У разі якщо 25 число припадає на вихідний або святковий день, то сплата щомісячної орендної плати повинна відбутися в останній робочий день, що передує 25 числу (пункт 3.7 Договору оренди №19/04/17).

Згідно з пунктом 3.8 Договору оренди №19/04/17 у випадку нездійснення діяльності в орендованих приміщеннях або невикористання орендованих приміщень з будь-яких причин орендар зобов`язаний сплачувати щомісячну орендну плату в повному розмірі, визначеному в п. 3.1 цього Договору та будь-які витрати, визначені в п. 3.4 з урахуванням будь-яких змін чи/та доповнень до цього Договору.

Відповідно до пункту 6.2 Договору оренди №19/04/17 орендодавець має право відмовитися від договору у випадку неналежного виконання або не виконання умов цього договору, а також у випадку прострочення оплати щомісячної орендної плати або її частини чи інших платежів або їх частини. У разі відмови орендодавця від цього договору оренди договір є розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення про відмову від договору або коли орендар повинен був отримати таке повідомлення.

Позивач вказував, що неодноразово листами № 9 від 04.05.2017, № 28 від 03.09.2018, № 43 від 22.10.2018 вимагав своєчасного та повного виконання умов Договору оренди № 19/04/17, однак відповідач свій обов`язок не виконав. За таких обставин, позивач вважає, що повідомленням за № 39 від 12.10.2018 відмовився від даного договору. Дане повідомлення отримано відповідачем 12.10.2018, про що свідчить відповідний напис на листі № 39 від 12.10.2018 із проханням продовжити дію договору до 15.10.2018. Проте, зміст листа не містить посилання на відмову позивача від Договору. Так в останньому абзаці листа зазначено про розірвання Договору оренди, що є наслідком, а не самим актом відмови, цей лист містить намір розірвання Договору в іншу дату у разі не приведення діяльності відповідача у відповідність з діючим законодавством та умовами Договору. В той же час, із листа № 64 від 09.12.2019 р. вбачається, що позивачем направлялися відповідачу акт прийому-передачі та додаткова угода № 2 про розірвання Договору.

Окрім того, рішенням Господарського суду Харківської області від 24.07.2019 р. у справі № 922/840/19 було встановлено, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за Договором оренди №19/04/17, внаслідок чого у нього станом на 25.03.2019 виникла заборгованість з орендної плати в сумі 45316,00 грн, оскільки за період з 24.04.2017 по 28.02.2019 відповідачем було здійснено лише часткову оплату вартості оренди. Також, вказаним рішенням було відмовлено у задоволенні вимоги позивача про визнання Договору оренди №19/04/17 припиненим з 15.10.2018 р.

Відповідно до пункту 5.4 Договору оренди №19/04/17 у разі будь-якого припинення або розірвання цього договору, орендар зобов`язаний повернути приміщення орендодавцю в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду по акту прийому-передачі після проведення відновлювальних робіт з відновленням демонтованих елементів (за наявності таких). Приміщення вважається повернутим з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акта прийому-передачі.

Матеріали справи не містять підписаної сторонами додаткової угоди про розірвання договору та підписаного акту приймання-передачі орендованого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1 і 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Причиною спору у даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для розірвання Договору на вимогу позивача.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України:

- сторона договору, яка вважає за необхідне, зокрема, розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором;

- у разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. В іншому разі буде відсутній предмет спору, яким і виступає у такому разі договір. Отже, перш ніж розглядати по суті заявлену у справі вимогу про розірвання Договору господарському суду належить пересвідчитись, шляхом встановлення відповідних обставин та оцінки пов`язаних з цим доказів зі справи, у чинності такого Договору.

Зазначена позиція була викладена в постановах Верхового Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 серпня 2018 року у справі № 910/7981/17, від 18 листопада 2019 року у справі № 910/16750/18, від 11 лютого 2020 року у справі № 916/612/19.

Згідно п. 2.2 Договору №19/04/17 строк користування об`єктом оренди починається з дати підписання акту приймання-передачі і триває до 24 березня 2020 року.

Таким чином, строк дії укладеного сторонами Договору оренди закінчився 24.03.2020 р. Доказів проводження строку дії Договору до суду сторонами не було надано. В той же час, розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Строк дії Договору закінчився після звернення позивача з позовом до суду, тобто предмет спору існував на час звернення позивача з позовом, але став відсутній на час вирішення спору.

Враховуючи викладені вище обставини, провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Частиною 4 статті 231 ГПК України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи викладене подане позивачем клопотання про повернення судового збору (вх. 7668 від 26.03.2020 р.) підлягає задоволенню.

Щодо заявлених у позовній заяві судових витрат позивача на оплату послуг адвоката в розмірі 20000,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В той же час, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу та їх розміру позивачем не надано жодних доказів, що виключає можливість розподілу судових витрат на правничу допомогу в заявленому позивачем в попередньому розрахунку судових витрат розмірі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 231, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання представника позивача (вх. 6261 від 11.03.2020 р.) в частині поновлення строку для подання доказів та долучення до матеріалів справи копій наданих документів.

Закрити провадження у справі № 922/41/20 у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелодія" про повернення судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її прийняття.

Повний текст ухвали підписано 27.03.2020 р.

Суддя Л.С. Лаврова