ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2020 р. Справа №909/319/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Плотніцького Б.Д.

Скрипчук О.С.

секретар судового засідання Матіїшин Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", б/н від 03.01.2020 (вх. № 01-05/93/20 від 08.01.2020)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2019 (повне рішення складено 09.12.2019)

у справі №909/319/19 (суддя Рочняк О.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ

до відповідача Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "БМУ - 77", м. Івано-Франківськ

2. Державна Казначейська служба України, м. Київ

про визнання права власності на готівкові кошти в сумі 111 835 грн. та зобов`язання вчинити дії

за участю представників:

від позивача: Кунинець Н.Й. - адвокат;

від відповідача: Лаврук В.В. - представник;

від третьої особи-1: не з`явились;

від третьої особи-2: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про визнання права власності на готівкові кошти в сумі 111 835 грн. та зобов`язання відповідача вчинити дії - підготувати та подати відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" помилково перехованих коштів в сумі 111 835 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.09.2018 при виконанні платіжних доручень №№ 809, 810, 811 клієнта - Товариства з обмеженою відповідальністю "БМУ - 77" внаслідок технічного збою в програмному забезпеченні банку було здійснено подвійне перерахування коштів в сумі 111 835 грн. ( 4 065, 00 грн. - військовий збір, 59 020, 00 грн. - ЄСВ, 48 750, 00 грн. - податок з доходів фізичних осіб) на рахунки Головного управління ДКСУ в Івано-Франківській області та Казначейської служби України. Оскільки помилкове повторне перерахування коштів у сумі 111 835 грн. здійснено з кореспондентського рахунку АТ "Райффайзен банк Аваль", банк звернувся до казначейської служби та ДФС з вимогою про повернення помилково перерахованих коштів. Оскільки, банку було відмовлено у поверненні коштів, останній звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на помилково перераховані кошти та зобов"язання відповідача підготувати та подати висновки на повернення коштів.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2019 у справі №909/319/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи вказане рішення у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем обраний невірний спосіб захисту свого права, шляхом визнання права власності на грошові кошти, оскільки такий не забезпечує реального захисту порушеного права власника коштів і не призведе до поновлення прав позивача, яке він вважає порушеними внаслідок не повернення коштів. Щодо вимоги про зобов`язання відповідача підготувати та подати висновки на повернення коштів, суд дійшов до висновку, що така задоволенню не підлягає , оскільки нормами порядків № 787 та № 1146 надано податковим органам право повертати помилково перераховані кошти лише за заявою платника податків і саме платнику податків, яким позивач у даному випадку не являється. При цьому, суд зазначив, що позивач, посилаючись на ст. 1212 ЦК України, просить саме зобов`язати відповідача підготувати та подати висновок про повернення коштів, однак, такий спосіб захисту не охоплюється фабулою ст. 1212 ЦК України, тоді як ним не заявляється про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів у розмірі 111 835 грн. на підставі ст. 1212 ЦК України, що було б належним способом захисту.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2019 у справі №909/319/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, позивач зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував особливий порядок повернення помилково зарахованих на казначейські рахунки коштів, встановлений Порядками №787 та №1146, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску та загальнообов`язкове державне соціальне страхування» по Порядком №6, які в даному випадку повинні бути застосовані за «аналогією закону», оскільки чинне законодавство не містить закону, який би чітко регламентував порядок повернення помилково/надміру сплачених грошових коштів до бюджету іншій ніж платник податку особі.

Оскільки відповідач, як контролюючий орган, що здійснює адміністрування податку з доходів фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та контролює справляння надходжень бюджету, в даному випадку є неналежним отримувачем коштів банку в сумі 111 835 грн., такий зобов`язаний вчинити всі необхідні дії щодо повернення банку помилково перерахованих вдруге коштів. Такий обов`язок визначається, зокрема, ст. 1212 ЦК України.

При цьому позивач зазначає, що визнання за ним права власності на помилково перераховані грошові кошти відновить порушене право банку та надасть можливість їх повернути, а отже такий спосіб захисту є ефективним. Передбачений законодавством порядок повернення помилково перерахованих до бюджету коштів, який полягає в зобов`язанні відповідача підготувати та подати відповідному органові, який здійснює казначейське обслуговування висновку про повернення помилково перерахованих коштів, є ефективним способом захисту майнових прав позивача та призведе до повернення таких коштів.

14.02.2020 до суду від Головного управління ДФС в Івано-Франківській області поступив відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2019 у справі № 909/319/19 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №909/319/19 розподілено до розгляду судді - доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Скрипчук О.С. та Плотніцького Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2019 у справі №909/319/19 залишено без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на рішення Господарського суду Івано- Франківської області від 27.11.2019 у справі № 909/319/19, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 17.02.2020.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 розгляд апеляційної скарги відкладено на 16.03.2020.

В судове засідання прибули представники сторін.

Треті особи участі уповноважених представників в судовому засіданні повторно не забезпечили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь в судових засіданнях.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників третіх осіб.

В судовому засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про заміну відповідача - Головне управління ДФС в Івано-Франківській області на його правонаступника - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 замінено відповідача у справі - Головне управління ДФС в Івано-Франківській області на його правонаступника - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області.

В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, висловили свої міркування з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 25.09.2018 при виконанні АТ "Райффайзен Банк Аваль" платіжних доручень ТОВ "БМУ-77": № 809 від 21.09.2018 на безготівковий переказ коштів в сумі 4 065 грн. на рахунок №9002, відкритий в Казначейській службі України, МФО 899998 з призначенням платежу "*;101;40348310; військовий збір за вересень 2018 року; № 810 від 21.09.2018 на безготівковий переказ коштів в сумі 59 020 грн. на рахунок № 0915 в Головному управлінні ДКСУ в Івано-Франківській області, МФО 836014 з призначенням платежу « 40348310:201: ЄСВ із зарплати за вересень 2018 року 22% "; № 811 від 21.09.2018 року на безготівковий переказ коштів в су мі 48 750 грн. на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в Казначейській службі України, МФО 899998 з призначенням платежу (*; 11010100; податок з доходів фізичних осіб із зарплати за вересень 2018 року", в програмному забезпеченні Банку відбувся технічний збій.

Внаслідок технічного збою, за вищевказаними платіжними дорученнями ТОВ "БМУ- 77", банк помилково двічі здійснив переказ коштів в сумі 4 065 грн. на рахунок в Казначейській службі України МФО 899998, в сумі 59 020 грн. на рахунок в Головному управлінні ДКСУ в Івано-Франківській області МФО 836014 та в сумі 48 750 грн. на рахунок в Казначейській службі України МФО 899998, всього на загальну суму 111 835 грн., перший раз - за рахунок коштів ТОВ "БМУ-77", шляхом списання з його поточного рахунку № НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», а другий раз - за рахунок власних коштів банку з кореспондентського рахунку Банку №3901258 в Національному банку України, що використовується для технічного забезпечення роботи операційного дня Банку.

Платежі, які відправлено з кореспондентського рахунку Банку № 3901258 за рахунок коштів Банку, були повністю ідентичними за своїми реквізитами платіжним дорученням №809, 810 та 811 від 21.09.2018 поданими до Банку ТОВ "БМУ -77".

З реєстру неповернутих задвоєних переказів 25.09.2018 вбачається, що згідно платіжних доручень №№809,810,811 АТ "Райффайзен банк Аваль" було перераховано від імені платника ТОВ "БМУ-77" на рахунок отримувача-УДКСУ в м.Івано-Франківську 48 750 грн. та 4 065 грн., на рахунок отримувача - ДПІ в м.Івано-Франківську 59 020 грн., всього коштів в сумі 111 835 грн.

Відповідно до довідки АТ "Райффайзен банк Аваль" №170-1/105 від 11.02.2019 засвідчує 25.09.2018 в програмно-технічному комплексі АРМ-СЕП, який використовується АТ "Райффайзен банк Аваль" для здійснення міжбанківських переказів коштів, як за дорученням клієнтів банку, так і за зобов`язаннями банків, через систему електронних платежів Національного банку, відбувся технічний збій. Внаслідок даного технічного збою при відправленні файлів з платежами клієнтів банку через АРМ-СЕП до системи електронних платежів НБУ (СЕП НБУ) відбулося подвійне списання коштів з кореспондентського рахунку банку № НОМЕР_3 в НБУ за одними і тими ж платіжними дорученнями клієнтів банку в кількості 4004платежів.

З виписки по рахунку ПАТ "Райффайзен банк Аваль"станом на 25.09.2018 вбачається рух коштів по рахунках банку та підтверджується перерахування з кореспондуючого рахунку коштів в сумі 4 065 грн. та 48 750 грн. отримувачу - Казначейство України, 59 020 грн.- ГУДКСУ в Івано-Франківській області.

28.09.2018 банк листом №159-2/956 звернувся до Державної казначейської служби України про повернення помилково перерахованих коштів в сумі 111 835 грн. по платежах ТОВ "БМУ-77" на протязі трьох днів від дати одержання повідомлення.

Державна казначейська служба України листом №15-11/495-17753 від 30.10.2018 підтвердила факт подвійного зарахування коштів за платіжним дорученням ТОВ "БМУ-77" №№809,810,811 від 21.09.2018 однак відмовила в поверненні коштів банку, посилаючись на спеціальний порядок повернення коштів з бюджету згідно якого такі кошти, які помилково зараховані на рахунки, відкриті за балансовими рахунками 3111 "Надходження до загального фонду державного бюджету", 3311 "Кошти, які підлягають розподілу між Державним і місцевим бюджетами", підлягають поверненню при отримання органами казначейства відповідних документів від органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету у відповідності до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787. А кошти, які помилково зараховані на рахунки, відкриті за балансовим рахунком №3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування" відповідно до Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 №6, підлягають поверненню на підставі заяви платника про таке повернення, яка подається до органу ДФС України за місцем обліку помилково сплачених коштів у довільній формі із зазначенням суми та напряму повернення.

Листом від 16.11.2018 Головне управління ДФС України у м.Києві на звернення ГУ ДКСУ у м.Києві від 12.10.2018 № 05-08/3111-10904 повідомило, щодо подвійного зарахування коштів АТ "Райффайзен банк Аваль", то кошти сплачені платниками податків через АТ "Райффайзен банк Аваль" та відображені в інтегрованих картках платників. Повернення помилково зарахованих коштів згідно ПК України можливо лише за заявою платника податків.

Листом від 30.11.2018 Головне управління ДФС України у м.Києві повідомило АТ "Райффайзен банк Аваль", що з огляду на ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування" та Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та /або помилково сплачених коштів, повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення.

10.12.2018 банк звернувся з повідомленням №170-1/1308 про помилковий переказ коштів до ТОВ "БМУ-77" з проханням подати до органу ДФС заяву про повернення коштів банку з метою подальшого їх повернення банку.

Як вказує позивач, ТОВ "БМУ-77" в усному порядку повідомило банк про відмову звернення до органів ДФС з відповідною заявою, оскільки помилкові перекази останнім не ініціювалися, кошти у вказаних сумах були списані з рахунку лише один раз, а відтак відсутні підстави звернення про їх повернення.

28.01.2019 повідомленням про помилковий переказ та повернення помилково сплачених сум грошового зобов`язання за №170-1/80 банк звернувся до відповідача про повернення коштів в сумі 111 835 грн. разом з Повідомленнями про помилковий переказ №170-1/80/1 від 28.01.2019,№170-1/80/2 від 28.01.2019 та №170-1/80/3 від 28.01.2019 за формою згідно Додатку 20 до Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті".

Головне управління ДФС України в Івано-Франківській області листом від 07.03.2019 повідомило АТ "Райффайзен банк Аваль" про відмову в поверненні коштів, оскільки відповідно до ст.43 ПК України з заявою про повернення коштів має звертатися саме платник податків.

Вказані обставини слугували підставою для звернення АТ "Райффайзен банк Аваль" з позовом у даній справі про визнання права власності на готівкові кошти в сумі 111 835 грн. та зобов`язання відповідача вчинити дії - підготувати та подати відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення банку помилково перехованих коштів в сумі 111 835 грн.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

Приписами частини 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 45 Бюджетного кодексу України визначено, що Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

На виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 N 446, розроблено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182) (далі - Порядок №787 від 03.09.2013).

Згідно п. 2, 3, 5 Порядку № 787 цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі). Дія цього Порядку не поширюється на операції з бюджетного відшкодування податку на додану вартість та безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв`язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи). Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року N 1146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за N 1679/28124. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Згідно п. 1 "Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 N 1146 (далі порядок № 1146) цей Порядок регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до термінів, визначених у Податковому кодексі України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п. 5-11 Порядку № 1146 повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення. У заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються: на поточний рахунок платника податку в установі банку. Після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені (крім грошових зобов`язань та пені з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку. У разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цьогого Порядку. Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи ДФС, місцеві фінансові органи, органи Казначейства здійснюють шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1242 (із змінами). За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства. За платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган ДФС у строк не пізніше ніж за дев`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному місцевому фінансовому органу. Відповідний місцевий фінансовий орган протягом двох робочих днів погоджує отримані висновки шляхом засвідчення підписом керівника місцевого фінансового органу, скріпленим гербовою печаткою, і не пізніше наступного робочого дня після погодження повертає їх згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу ДФС. Орган ДФС несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Казначейства для виконання. Якщо висновок підготовлено на частину вказаної у заяві суми, то у день його направлення до органу Казначейства орган ДФС направляє платнику письмове повідомлення з пропозицією щодо проведення звірення його стану розрахунків за відповідним платежем. Висновки реєструються органами Казначейства в Журналі обліку висновків, який ведеться в електронному вигляді, за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку. На підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у визначеному законодавством порядку.

Отже, повернення податковим органом помилково перерахованих коштів може здійснюватися виключно за зверненням платника податку у порядку встановленому вищенаведеними положеннями, яким позивач у даному випадку не являється. Відтак, вимога позивача про зобов`язання відповідача підготувати відповідний висновок щодо повернення помилково сплачених коштів до державного бюджету не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки положеннями наведених Порядків регулюються правовідносини виключно між платниками податків, органами фінансового контролю та органами державного казначейства.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача підготувати та подати висновок про повернення банку коштів є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

При цьому в господарському процесі відповідно до частини четвертої статті 56 Господарського процесуального кодексу України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Отже виходячи із положень частини другої статті 2 Цивільного кодексу України, враховуючи наведені норми Господарського процесуального кодексу України у разі коли відповідний орган державної влади вступає у цивільні правовідносини і є зобов`язаною особою по відношенні до іншої особи у таких правовідносинах, то боржником є держава Україна як учасник цивільних відносин в особі відповідного органу.

При цьому, слід відзначити, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальним інститутом цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Характерною особливістю таких зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у такому зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Таке зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для пред`явлення вимоги на підставі наведених норм є належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що такий спосіб захисту - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Він також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом пред`явлення відповідного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають у даному випадку право платнику (банку) скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності органу державної влади шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету.

За змістом абзацу 2 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права (визнання наявності або відсутності прав).

Обґрунтовуючи позовну вимогу про визнання права власності на грошові кошти, позивач посилався на статтю 392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Водночас, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16). Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, та від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц.

З урахуванням встановлених у даній справі обставин щодо помилкового перерахованих позивачем коштів з його рахунку до Державного бюджету України та наведених правових положень, ефективним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах буде стягнення грошових коштів з Державного бюджету України, які підлягають захисту на підставі положень статті 1212 ЦК України, і не потребують додаткового обґрунтування відповідно до положень статті 392 ЦК України, помилково або надмірно сплачені суми підлягають стягненню за позовом власника до відповідача саме з Державного бюджету України. При цьому, резолютивні частини рішень у таких спорах не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.

Крім того, визначення способу захисту, а саме визначення позовних вимог, обґрунтування позову певними правовими нормами, як і посилання на фактичні обставини справи та визначення предмету спору, процесуальним законом покладено саме на позивача, у зв`язку з чим у відповідача у справі виникають певні правомірні очікування, оскільки реалізація його прав на захист проти позову перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з правовими вимогами та підставами, викладеними саме позивачем.

Виходячи з аксіоми цивільного судочинства jura novit curia - "суд знає закон", при розгляді справи суд дійсно повинен надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, яка проте не може бути застосована судом для вирішення спору по суті за відсутності відповідних позовних вимог позивача у справі, оскільки інший підхід суду порушив би принцип диспозитивності судового процесу та правомірні очікування як позивача (який звертається саме з певним чином обґрунтованою в правовому аспекті вимогою) так і відповідача (який заперечуючи проти позову наводить доводи саме щодо тих підстав та обґрунтувань, які наводяться позивачем у справі).

Отже, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, та з урахуванням положень статті 1212 ЦК України не призводить до повернення йому вказаних грошових коштів, у зв`язку з чим позивачу було обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.11.2019 у справі №910/1806/19.

З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2019 у справі №909/319/19 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2019 у справі №909/319/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

3. Порядок та строк оскарження встановлені ст.ст. 288,289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Скрипчук О.С.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Кордюк Г.Т. з 20.03.2020 по 27.07.2020 включно, повний текст постанови виготовлено та підписано 30.03.2020