УХВАЛА

08 квітня 2020 року

м. Київ

Справа № 909/747/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Кролевець О.А., Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019

(головуючий суддя Зварич О.В., судді Дубник О.П., Скрипчук О.С.)

та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019

(суддя Кобецька С.М.)

у справі № 909/747/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Рона"

про визнання іпотечного договору № 1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014 недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою Верховного Суду від 05.03.2020 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 у справі №909/747/18 залишено без руху на підставі частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України для наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження. Надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

2. В ухвалі від 05.03.2020 Верховний Суд зазначив таке.

2.1. У матеріалах справи наявні копії постанови від 02.12.2019, що надсилалися апеляційним судом Товариству з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" за двома адресами, зокрема, відправлення за номером поштового ідентифікатора "338", що було надіслане на адресу позивача: вул . Нова , 2-А , м. Івано-Франківськ, 76002 та повернуте до суду з відміткою "адресат вибув" та відправлення за номером поштового ідентифікатора "354", що надсилалося Товариству з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" за адресою: вул. Шкільна, 22, м. Івано-Франківськ, 76000, та повернуте до апеляційного суду з відміткою поштового відділення про повернення - "за зазначеною адресою не проживає".

2.2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" було заявником у суді апеляційної інстанції. У судовому засіданні, що відбулося 02.12.2019, були присутніми як директор позивача ОСОБА_2, який підписав касаційну скаргу, так і представник товариства Хоптій М.В., а тому скаржник був обізнаний про розгляд справи та ухвалення постанови судом апеляційної інстанції.

2.3. За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Отже, скаржник не був позбавлений можливості у будь-який час, з урахуванням встановленого строку на оскарження, ознайомитися з матеріалами.

2.4. Доводи скаржника про перебування директора товариства з 01 по 10 січня 2020 року на оздоровленні в смт.Вилятино Закарпатської області Суд відхилив, оскільки такі доводи не були підтверджені жодними доказами.

При цьому Суд вказав, що заявником не зазначено причини неможливості вжити заходів щодо своєчасного оскарження судових рішень у цій справі через представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" - адвоката Хоптія М.В.

Отже, наведені скаржником у касаційній скарзі причини пропуску строку на касаційне оскарження Суд не визнав поважними та встановив позивачу строк для наведення інших підстав з метою поновлення строку на касаційне оскарження.

3. 21 березня 2020 на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 05.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" подало клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження рішення від 02.12.2019, яке отримане Судом 24.03.2020.

4. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, скаржник зазначає таке.

4.1. Згідно з п.2 ст.288 ГПК України учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Заявник стверджує, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" ОСОБА_2 не змінював адресу проживання, ніколи не відмовлявся від отримання судового рішення, а на його телефонний номер не приходило жодного повідомлення з приводу отримання постанови суду апеляційної інстанції, хоча в апеляційному суді директор товариства повідомив номер засобу зв`язку.

Відправлення за номером штрихового ідентифікатора "354" надіслане судом за адресою: вул. Шкільна,22, м.Івано-Франківськ. При цьому скаржник звертає увагу, що згідно з доданою ним до клопотання роздруківки руху поштового відправлення воно було відправлено судом 13.12.2019, не було вручене адресату під час доставки 16.12.2019, а вже 19.12.2019 відправлення повернуто за зворотною адресою. Згідно з доводами скаржника на конверті, в якому було відправлено постанову, відсутній штамп "Судова повістка", а тому зберігання такого відправлення установою зв`язку повинно було здійснюватися протягом місячного терміну. І в цьому випадку касатор не пропустив би строків на касаційне оскарження відповідно до приписів ст.288 ГПК України та мав би встановлене законодавством право на поновлення строків з формальних підстав.

Постанова суду апеляційної інстанції, на думку скаржника, не була ним отримана з причини халатного відношення працівників апеляційного суду (канцелярії), які не зазначили належні реквізити отримувача, надіславши постанову в інший населений пункт - м. Івано-Франківськ, а не в с. Угорники, де проживає директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз". Жодних смс-повідомлень директор не отримував, телефонних дзвінків не поступало, причина повернення листа вказана неправильно, а термін його зберігання в оператора поштового зв`язку скорочено з 30 до 3 днів, що є грубим порушенням Правил надання поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009.

4.2. Представник позивача адвокат Хоптій М.В. з 16.12.2019 по 10.01.2020 перебував у черговій щорічній відпустці. У зв`язку з цим директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" досяг домовленості з Хоптієм М.В. , що касаційну скаргу буде підготовлено іншим адвокатом в межах строків, визначених п.2 ст.288 ГПК України, з моменту отримання повного тексту постанови. Станом на 16.12.2019 постанова суду апеляційної інстанції за адресою: вул.Шкільна, 22 с. Угорники не направлена та директором чи іншою уповноваженою особою позивача не отримана.

У зазначеному аспекті скаржник також стверджує, що суд апеляційної інстанції порушив процесуальний строк на виготовлення повного тексту постанови та порушив строк внесення його до Єдиного державного реєстру судових рішень, що також необхідно взяти до уваги, вирішуючи питання про поновлення позивачу строку на касаційне оскарження постанови апеляційного господарського суду.

4.3. Скаржник зазначає про рівність прав кожної із сторін спору та посилається на судові справи №909/747/18, №909/736/18 та №909/611/19, у яких, на його думку, Публічному акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк" без будь-яких зусиль суди поновили строки на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень. А в цій справі суд вимагає від скаржника надати докази перебування на оздоровленні у смт.Вилятино Закарпатської області під час офіційних загальнодержавних різдвяних свят директором позивача ОСОБА_2 , бізнес якого повністю зупинено.

Директор товариства є пенсіонером, особою похилого віку з хронічним захворюванням суглобів та регулярно за власний кошт змушений проходити профілактичне оздоровлення в Закарпатській області з метою недопущення погіршення стану захворювання, а тому досить часто перебуває в Закарпатській області на профілактичному лікуванні. Для пересування до місця лікування використовує власний автомобіль, з метою економії коштів проживає у приватних осіб. Скаржник не розуміє чому ОСОБА_2 повинен збирати довідки з цього приводу, якщо фактично перебував у вказаному місці в неробочі святкові дні з 01 по 10 січня, в які суди також не працюють.

4.4. Крім того, скаржник стверджує, що судді Ткач В.І., Кондратова І.Д. та Стратієнко Л.В. є упередженими з моменту отримання касаційної скарги, оскільки умисно не зазначили всіх недоліків його касаційної скарги в ухвалі від 05.03.2020, не звертають уваги на зловживання з боку працівників Укрпошти, які надали суду недостовірні відомості, протиправні дії працівників канцелярії апеляційного суду, які умисно не вказали в реквізитах отримувача номера засобу зв`язку директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз", хоч такі дані він надав секретарю судового засідання, а також не звернули уваги на те, що поштове відправлення направлено в інший населений пункт, а не в село Угорники.

4.5. Отже, наведені вище причини скаржник вважає поважними та стверджує про наявність правових підстав для поновлення йому строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду від 02.12.2019. Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на доступ до суду.

У підтвердження викладених доводів скаржник додав наказ №10/17-14/1 про надання щорічної відпустки Хоптію М.В. з 16.12.2019 до 09.01.2020 включно та копію паспорта ОСОБА_2 з відміткою про реєстрацію місця проживання.

5. На підставі розпорядження в.о. заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 02.04.2020 № 29.3-02/508 у зв`язку з відпусткою судді Кондратової І.Д. проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №909/747/18.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями для розгляду справи №909/747/18 сформовано колегію суддів у складі: Ткач І.В. - головуючий (суддя-доповідач), судді Кролевець О.А., Стратієнко Л.В.

6. Розглянувши наведені скаржником доводи у клопотанні про поновлення строків на касаційне оскарження рішення від 02.12.2019, Суд зазначає таке.

6.1. Право господарського суду при вирішенні питання, що виникає у зв`язку із відновленням пропущеного процесуального строку, унормовуються процесуальним законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одним із принципів господарського судочинства, визначених у частині 3 статті 2 ГПК України, є змагальність сторін, зміст якого відображений у статті 13 ГПК України. Згідно з приписами частин 2, 3, 4 зазначеної норми учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Проте доводи скаржника щодо поважності причин пропуску ним строку на касаційне оскарження постанови апеляційного господарського суду, про які йшлося вище, є непереконливими та не підтверджуються документами, наявними у справі.

6.2. З приводу доводів скаржника, відображених у п.4.1 цієї ухвали.

Позивачем у справі є юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз", директором якого є ОСОБА_2 .

Згідно з інформацією, наявною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою місця знаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" є: вул. Нова, 2-А, м. Івано-Франківськ, 76002. Позивач цей факт не заперечує. Навпаки, у всіх наявних у справі процесуальних документах, поданих позивачем (за винятком останнього клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження рішення від 02.12.2019, поданого до Верховного Суду), Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" зазначає адресою для листування: вул. Нова, 2-А у м. Івано-Франківськ, 76002. Ця ж адреса вказана на всіх поштових відправленнях, які надходили у суди першої та апеляційної інстанції від позивача.

При цьому, всі процесуальні документи судів попередніх інстанцій, які були направлені за цією адресою, не були вручені позивачу та повернуті оператором поштового зв`язку з відміткою "адресат вибув".

У частині 2 статті 42 ГПК України визначено обов`язки учасників справи, серед яких у пункті 7 цієї норми зазначено, що учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з частиною 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Місцезнаходження юридичної особи при здійсненні державної реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вноситься до відомостей про цю юридичну особу. За змістом частини 4 статті 17 цього Закону державній реєстрації підлягають і зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, тобто і зміна місцезнаходження, про що юридична особа має звернутись із відповідною заявою. Не вживши заходів для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про зміну свого місцезнаходження (у разі такої зміни), юридична особа повинна передбачити або свідомо допускати можливість настання певних негативних наслідків (зокрема, неотримання поштової кореспонденції).

Жодних клопотань від позивача про зміну адреси місця знаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" чи зміну фактичної адреси місця знаходження, зміну адреси для листування чи зазначення адреси представника позивача, матеріали справи не містять.

Єдиним наявним у справі документом, який відображає інформацію про фактичне місце знаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз", відмінне від адреси, яка зазначена позивачем у процесуальних документах, що подавалися в межах розгляду цієї справи, є "Інформація по справі №909/747/18", підписана помічником судді ОСОБА_3 (т.7 а.с.33), у якому зазначено таке: "23.05.2019р. в режимі телефонного зв`язку (номер засобу зв`язку: НОМЕР_1 ) директор ТзОВ "Авторемгаз" ОСОБА_2 повідомив про те, що станом на 23.05.2019 фактичною адресою Товариства є наступна адреса: 76000, м.Івано-Франківськ, вул. Шкільна, 22".

Суд констатує, що після 23.05.2019 вся кореспонденція суду апеляційної інстанції направлялася позивачу за двома адресами: вул. Нова, 2-А, м. Івано-Франківськ, 76002 (поверталася з відміткою "адресат вибув") та вул. Шкільна, 22, м. Івано-Франківськ, 76000.

При цьому, всі ухвали суду апеляційної інстанції, направлені за адресою вул. Шкільна, 22, м. Івано-Франківськ, 76000, отримані директором позивача, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення рекомендованих відправлень (30.05.2019, 03.07.2019, 12.07.2019, 22.08.2019, 28.08.2019, 17.10.2019, 18.10.2019, 14.11.2019 та19.11.2019).

Копія постанови, що оскаржується, також була надіслана судом апеляційної інстанції за юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз": вул. Нова, 2-А, м. Івано-Франківськ, 76002 (поштове відправлення повернуто на адресу суду з відміткою "адресат вибув") та за адресою: вул. Шкільна, 22, м. Івано-Франківськ, 76000 (поштове відправлення повернуто з відміткою "за зазначеною адресою не проживає").

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Твердження скаржника про неможливість отримати постанову, що оскаржується, з причини халатності працівників канцелярії апеляційного суду та зловживань працівників Укрпошти Суд оцінює критично, оскільки такі доводи не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи. Суд вважає, що можливість своєчасного отримання позивачем постанови апеляційного суду залежала виключно від належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків, про які йшлося вище, та які виконані не були.

Крім того, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що "… сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала ), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року)".

Зазначене кореспондується з приписами пункту 6 частини 2 учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з відомостями, наявними в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є відкритим, текст постанови Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 оприлюднено в реєстрі 12.12.2019, він є доступним за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/86243270.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" було заявником у суді апеляційної інстанції. У судовому засіданні, що відбулося 02.12.2019, були присутніми як директор позивача ОСОБА_2, який підписав касаційну скаргу, так і представник товариства адвокат Хоптій М.В., а тому скаржник був обізнаний про розгляд справи та ухвалення постанови судом апеляційної інстанції.

Заявник не був позбавлений можливості у будь-який час, з урахуванням встановленого строку на оскарження, ознайомитися з матеріалами справи.

Скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз", якому достеменно відомо про судове провадження у справі №909/747/18, повинен стежити за рухом справи за своєю ж позовною заявою та апеляційною скаргою як шляхом зазначення належної адреси для отримання кореспонденції від суду, так і за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сайт суду або Єдиний державний реєстр судових рішень.

Отже, доводи скаржника, відображені у п.4.2 цієї ухвали, є непереконливими, не підтверджені належними доказами та не спростовують попереднього висновку Суду про обізнаність директора та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" з рішенням суду, яке ухвалено за результатами апеляційного розгляду справи, та наявність можливості своєчасного звернення з касаційною скаргою.

6.3. Щодо доводів скаржника про перебування представника позивача у відпустці (п. 4.2 ухвали).

Згідно з частинами 1, 3 статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Доводи стосовно перебування представника Хоптія М.В. у відпустці з 16.12.2019 до 09.01.2020 Суд відхиляє, оскільки, по-перше, скаржник не був позбавлений можливості уповноважити іншого представника на вчинення відповідної процесуальної дії. Власне про це і стверджує скаржник, зазначаючи, що досяг домовленості про підготовку касаційної скарги іншим представником. По-друге, повний текст судового рішення, що оскаржується, було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12.12.2019, тобто до початку відпустки Хоптія М.В.

6.4. Доводи скаржника щодо того, що з 01 по 10 січня 2020 року майже ніхто не працював з причини різдвяних свят та загальнодержавних святкових днів Суд відхиляє, оскільки офіційними вихідними днями у січні 2020 року були 01, 06 та 07 січня, в той час як 02, 03, 08-11 січня 2020 року були робочими днями згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23.10.2019 № 995-р "Про перенесення робочих днів у 2020 році".

Доказів перебування директора позивача на оздоровленні у смт. Вилятино Закарпатської області чи у відпустці з 01 по 10 січня 2020 року скаржник повторно не надав. Посилання на поновлення відповідачу-1 процесуальних строків в межах розгляду справ №909/747/18, №909/736/18 та №909/611/19 (п.4.3 цієї ухвали) є необґрунтованим, оскільки наявність підстав для поновлення пропущених процесуальних строків оцінюється судом у кожному конкретному випадку на підставі поданих заявником доказів. Наявність ухвал про поновлення процесуальних строків АТ "ПУМБ" у інших справах не скасовує обов`язку позивача довести поважність причин пропуску ним строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції у цій справі.

6.5. Твердження скаржника про упередженість суддів Ткача В.І., Кондратової І.Д. та Стратієнко Л.В. (п.4.4 ухвали) спростоване в ухвалах Верховного Суду від 25.03.2020 та від 30.03.2020, якими відмовлено позивачу у задоволенні заяви від 20.03.2020 про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Ткача І. В., Кондратової І. Д. та Стратієнко Л. В. від розгляду справи № 909/747/18.

7. Отже, розглянувши додаткові обґрунтування причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, Суд вважає, що підстави, наведені скаржником у клопотанні, не можуть вважитися поважними, а причини подання касаційної скарги після закінчення строку на касаційне оскарження постанови, можливість своєчасного ознайомлення з текстом оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції залежала лише від суб`єктивної волі скаржника, а не від об`єктивно непереборних обставин.

Право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлених законом, у цьому разі ГПК України.

Як визначено у п.27 рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02) право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг.

Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

8. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на викладене вище, обставини, які б об`єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого строку, відсутні, а підстави, наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, з урахуванням відсутності належних доказів на підтвердження таких підстав, визнаються Судом неповажними.

Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 у цій справі.

Керуючись статтями 234, 235, 292, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 у справі №909/747/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Кролевець

Л. Стратієнко