РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.03.2020Справа № 910/811/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко Г. П.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/811/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32, літ. А, 3-й поверх)

До Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5)

Про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу 5 168, 16 грн

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач) про стягнення 5168, 16 грн. штрафу за несвоєчасну поставку товарів.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані не належним виконанням відповідачем зобов`язань в частині дотримання встановлених строків доставки вантажу, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 5 168, 16 грн., а також позивач просить стягнути суму судового збору у розмірі - 2 102, 00 грн та суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі - 5 000, 00 грн. з відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, з огляду на малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, ціну позову, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на підставі ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, без проведення судового засідання та виклику сторін, запропоновано сторонам надати докази по справі та повідомлено, що подання ними додаткових письмових доказів, висновків експертів, клопотань, заяв, пояснень, може бути здійснено до суду у строк до 27.02.2020.

10.02.2020 через відділ канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (№ 1110-257 від 06.02.2020) у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідач стверджує, що вагони перебували на станції Червоноград через неможливість їх прийому на станції Сокаль, у зв`язку із зайнятістю фронту навантаження на станційних коліях вагонами, що прибули на адресу відповідача. Відповідач просить про зменшення розміру штрафу на 50%, у випадку, якщо буде ухвалено рішення про стягнення заборгованості, оскільки матеріали справи не містять доказів, що позивач поніс збитки внаслідок затримки доставки вантажу. А також відповідач не погоджується про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача, оскільки за твердженнями відповідача матеріали справи не містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як того вимагає Господарський процесуальний кодекс України.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Пунктом 2 ч. 6 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Отже, виходячи з вище викладеного, суд дійшов висновку, що відзив був поданий з порушенням приписів п. 2 ч. 6 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, тобто без доказів її направлення позивачеві, і тому суд не приймає його до розгляду через подання з порушенням приписів Господарського процесуального кодексу України.

Приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи між позивачем, як «замовником» та відповідачем, як «перевізником» 07.02.2018 був укладений договір № 07153/ПЗ-2018 (далі - Договір) про надання послуг.

Відповідно до п. 1.1. Договору, предметом цього Договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього Договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендою платою.

Згідно із п. 12.1. Договору встановлено, що Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником Договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії Договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей Договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього Договору.

Пунктом 1.3. Договору встановлено, що надання послуг за цим Договором може підтверджуватися залізничною накладною, накопичувальною картою, зведеною відомістю та іншими документами.

У відповідності до умов п. 1.3. Договору в матеріалах справи наявні копії залізничних накладних, а саме: № 40694150, № 40694168, № 40694176, № 40694184, № 40694192, № 40670036, № 40680514.

14.07.2019 відповідачем згідно перевізних документів № 40670036 та № 40680514 прийнято до перевезення по станції Одеса-Порт Одеської залізниці вантаж - вагони залізничні, на власних осях, не поіменовані в алфавітному порядку. Станція призначення - Красне Львівської залізниці. Одержувач - ТОВ «ГРЕЙСВАРД»

15.07.2019 відповідачем згідно перевізних документів № 40694150, № 40694168, № 40694176, № 40694184 та № 40694192 прийнято до перевезення по станції Одеса-Порт Одеської залізниці вантаж - вагони залізничні, на власних осях, не поіменовані в алфавітному порядку. Станція призначення - Ланівці Львівської залізниці. Одержувач - ТОВ «ГРЕЙСВАРД»

Проте, як вказує позивач, вантаж, що прямував за вказаними залізничними накладними, відповідачем було доставлено ТОВ «ГРЕЙСВАРД» вже після закінчення встановленого терміну доставки, про що свідчать відповідні записи у залізничних накладних, а саме, календарний штемпель видачі вантажу (графа 52).

Відповідно до п. 5.1. Договору, сторони несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України.

Відповідно до п. 7.1. Договору, усі спірні питання з виконання умов Цього Договору вирішуються шляхом переговорів, а у разі недосягнення домовленості - у претензійно-позовному порядку.

В пункті 7.3. Договору зазначено, що якщо спірні питання, що виникли в зв`язку з виконанням умов цього Договору, не можуть бути вирішені шляхом переговорів, вони передаються за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору на розгляд суду в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Позивач стверджує, що за залізничними накладними № 40694150, № 40694168, № 40694176, № 40694184, № 40694192, № 40670036, № 40680514, відповідачем були порушені строки доставки, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача із претензією від 24.07.2019 № 2407-289 про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на суму 3230,10 грн та із претензією від 25.07.2019 № 2507-290 про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на суму 1938, 06 грн.

Листом (№ ЦМЮА-317) від 14.08.2019 відповідачем повідомлено, що претензії від 24.07.2019 № 2407-289 та від 25.07.2019 № 2507-290 прийняті до розгляду.

Проте, докази які б підтверджували виконання вимоги по сплаті штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в загальному розмірі - 5 168, 16 грн матеріали справи не містять та відповідачем не подані.

Розділом 6 «Обставини непереборної сили» встановлені підстави та умови звільнення сторін від відповідальності, а саме у відповідності до п. 6.1. Договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання цього Договору та виникли поза волею сторін, зокрема: надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, антитерористичними операціями, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експортну/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, інші стихійні лиха та інші випадки передбачені чинним законодавством України. Сторони можуть додатково домовитися про обставини, що визнаються ними як обставини непереборної сили, шляхом підписання додаткової угоди до Договору, яка має бути виконана у письмовій формі та підписана уповноваженими представниками сторін і скріплена печатками.

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставини непереборної сили, повинна протягом 10 календарних днів з моменту їх виникнення, повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням підтверджуючих документів (п. 6.2. Договору). Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або країни, на території якої мали місце такі обставини (п. 6.3. Договору). Виникнення обставин непереборної сили не є підставою для відмови замовника від сплати за послуги надані до виникнення вказаних обставин (п. 6.4. Договору). У разі, якщо обставини непереборної сили будуть тривати понад три місяці, кожна сторона має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір без відшкодування іншій стороні збитків, але за умови здійснення взаємних розрахунків за послуги, надані на дату розірвання цього Договору.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує про те, що оскільки відповідачем було поставлено вантаж з простроченням терміну доставки, у зв`язку з чим мало місце порушення Залізницею вимог п. 41 Статуту залізниць України щодо прострочення доставки вантажу на адресу позивача, то за таких обставин останнім на підставі пункту 116 Статуту залізниць України було нарахований штраф в розмірі 5 168, 16 грн, що у свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙСВАРД» й просить стягнути на його користь з Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Предметом позову у справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 5 168, 16 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу (646, 02 грн за накладною - № 40694150; 646, 02 грн за накладною - № 40694168; 646, 02 грн за накладною - № 40694176; 646, 02 грн за накладною - № 40694184; 646, 02 грн за накладною - № 40694192; 969, 03 грн за накладною - № 40670036; 969, 03 грн за накладною - № 40680514).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Приписами ст. 307 Господарського кодексу України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Частиною 1 ст. 919 Цивільного кодексу України закріплено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Згідно приписів ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи (п.5 Статуту).

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (п.5 Статуту).

Пунктом 6 Статуту поміж іншого передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 пункту 23 Статуту закріплено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (п. 41 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил).

Згідно з п. 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

Пунктом 2.10. Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до п. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як підтверджено матеріалами справи, 14.07.2019 Акціонерним товариством «Українська залізниця» до станції призначення - Красне та 15.07.2019 до станції призначення - Ланівці здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД», що підтверджується вищезазначеними накладними.

Розрахунковий граничний термін доставки вантажу за накладною № 40670036 від 14.07.2019 зі станції Одеса-Порт до станції Кресне (відстань 696 км) - 19.07.2019. Водночас, відповідно до відмітки у графі 51 накладної, вантаж прибув 25.07.2019, про що повідомлено одержувача 25.07.2019 о 01:14 год, що підтверджується відміткою у графі 49 накладної. З відмітки у графі 53 накладної вбачається, що розкредитування накладної вантажоотримувачем було здійснено 25.07.2019 о 06:32 год. За прострочення доставки вантажу на 5 діб, провізна плата за який складає 3 230, 10 грн (графа 34) відповідачу нараховано штраф в розмірі 969, 03 грн (3 230, 10 *30%).

Розрахунковий граничний термін доставки вантажу за накладною № 40680514 від 14.07.2019 зі станції Одеса-Порт до станції Кресне (відстань 696 км) - 19.07.2019. Водночас, відповідно до відмітки у графі 51 накладної, вантаж прибув 25.07.2019, про що повідомлено одержувача 25.07.2019 о 01:13 год, що підтверджується відміткою у графі 49 накладної. З відмітки у графі 53 накладної вбачається, що розкредитування накладної вантажоотримувачем було здійснено 25.07.2019 о 06:32 год. За прострочення доставки вантажу на 5 діб, провізна плата за який складає 3 230, 10 грн (графа 34) відповідачу нараховано штраф в розмірі 969, 03 грн (3 230, 10 *30%).

Розрахунковий граничний термін доставки вантажу за накладною № 40694150 від 15.07.2019 зі станції Одеса-Порт до станції Ланівці (відстань 675 км) - 20.07.2019. Водночас, відповідно до відмітки у графі 51 накладної, вантаж прибув 24.07.2019, про що повідомлено одержувача 24.07.2019 о 04:48 год, що підтверджується відміткою у графі 49 накладної. З відмітки у графі 53 накладної вбачається, що розкредитування накладної вантажоотримувачем було здійснено 24.07.2019 о 12:02 год. За прострочення доставки вантажу на 3 доби, провізна плата за який складає 3 230, 10 грн (графа 34) відповідачу нараховано штраф в розмірі 646, 02 грн (3 230, 10 *20%).

Розрахунковий граничний термін доставки вантажу за накладною № 40694168 від 15.07.2019 зі станції Одеса-Порт до станції Ланівці (відстань 675 км) - 20.07.2019. Водночас, відповідно до відмітки у графі 51 накладної, вантаж прибув 24.07.2019, про що повідомлено одержувача 24.07.2019 о 04:50 год, що підтверджується відміткою у графі 49 накладної. З відмітки у графі 53 накладної вбачається, що розкредитування накладної вантажоотримувачем було здійснено 24.07.2019 о 12:02 год. За прострочення доставки вантажу на 3 доби, провізна плата за який складає 3 230, 10 грн (графа 34) відповідачу нараховано штраф в розмірі 646, 02 грн (3 230, 10 *20%).

Розрахунковий граничний термін доставки вантажу за накладною № 40694176 від 15.07.2019 зі станції Одеса-Порт до станції Ланівці (відстань 675 км) - 20.07.2019. Водночас, відповідно до відмітки у графі 51 накладної, вантаж прибув 24.07.2019, про що повідомлено одержувача 24.07.2019 о 04:50 год, що підтверджується відміткою у графі 49 накладної. З відмітки у графі 53 накладної вбачається, що розкредитування накладної вантажоотримувачем було здійснено 24.07.2019 о 12:01 год. За прострочення доставки вантажу на 3 доби, провізна плата за який складає 3 230, 10 грн (графа 34) відповідачу нараховано штраф в розмірі 646, 02 грн (3 230, 10 *20%).

Розрахунковий граничний термін доставки вантажу за накладною № 40694186 від 15.07.2019 зі станції Одеса-Порт до станції Ланівці (відстань 675 км) - 20.07.2019. Водночас, відповідно до відмітки у графі 51 накладної, вантаж прибув 24.07.2019, про що повідомлено одержувача 24.07.2019 о 04:51 год, що підтверджується відміткою у графі 49 накладної. З відмітки у графі 53 накладної вбачається, що розкредитування накладної вантажоотримувачем було здійснено 24.07.2019 о 12:01 год. За прострочення доставки вантажу на 3 доби, провізна плата за який складає 3 230, 10 грн (графа 34) відповідачу нараховано штраф в розмірі 646, 02 грн (3 230, 10 *20%).

Розрахунковий граничний термін доставки вантажу за накладною № 40694186 від 15.07.2019 зі станції Одеса-Порт до станції Ланівці (відстань 675 км) - 20.07.2019. Водночас, відповідно до відмітки у графі 51 накладної, вантаж прибув 24.07.2019, про що повідомлено одержувача 24.07.2019 о 04:52 год, що підтверджується відміткою у графі 49 накладної. З відмітки у графі 53 накладної вбачається, що розкредитування накладної вантажоотримувачем було здійснено 24.07.2019 о 12:01 год. За прострочення доставки вантажу на 3 доби, провізна плата за який складає 3 230, 10 грн (графа 34) відповідачу нараховано штраф в розмірі 646, 02 грн (3 230, 10 *20%).

Відповідач доставив вантаж позивачу із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та "Правилами обчислення термінів доставки вантажу" підтвердженням чого є календарні штемпелі на накладних (52 графа), за номерами: № 40694150, № 40694168, № 40694176, № 40694184, № 40694192, № 40670036, № 40680514.

Судом перевірено правильність здійсненого позивачем розрахунку штрафу та встановлено, що останній розраховано згідно норм чинного законодавства, зокрема, у відповідності до ст. 116 Статуту залізниць України, то за таких підстав вимоги позивача щодо стягнення стягненню з відповідача штрафу в розмірі 5168, 16 грн є доведеним, обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню.

В свою чергу, відповідачем обставини прострочення виконання свого зобов`язання із вчасної доставки вантажу не заперечувались, як не спростовувалось вірності здійсненого позивачем розрахунку штрафу. АТ "Українська залізниця" лише вказує про те, що порушення строків доставки вантажу відбулось не з його вини.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» витрати на професійну правничу допомогу згідно договору № 081-02 про надання правничої допомоги від 06.02.2019 в розмірі 5 000, 00 грн.

Відповідно до приписів ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 ч. 3. ст. 123 Господарського процесуального кодексу, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката у даній справі у розмірі 5 000, 00 грн представником позивача долучено до матеріалів справи копію договору про надання правничої допомоги № 81-02 від 06.02.2019, ордер на надання правничої (правової) допомоги СА 1001181 від 16.01.2020 адвокатом Драченко Владиславом Вікторовичем, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЧК №000897 від 02.04.2018 на ім`я Драченко В.В., акт виконаних робіт (наданих послуг) № 81-02/21 від 16.01.2020, рахунок на оплату та платіжне доручення № 307 від 16.01.2020.

Водночас, суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивач в позивній заяві здійснив попередній розрахунок суми судових витрат, які поніс (очікує понести) в зв`язку з розглядом справи, так відповідно до розрахунку, судові витрати на професійну правничу допомогу складають - 5 000, 00 грн.

При цьому, суд зазначає, що у поданому до позовної заяви акті виконаних робіт про надання правової допомоги детально визначено час та види робіт, які надав адвокат по складанню тексту позовної заяви, формуванню матеріалів позовної заяви та подачі даного позову до суду. За таких обставин, відповідно до статті 129 ГПК України вимога позивача про відшкодуванню йому витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду будь-яких належних доказів, які б спростовували заявлені позивні вимоги і належних та допустимих доказів іншого матеріали справи не містять.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені судом, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙСНВАРД» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 5 168, 16 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙСНВАРД» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32, літ. А, 3-й поверх; ідентифікаційний код 41564379) суму штрафу у розмірі 5 168 (п`ять тисяс сто шістдесять вісім) грн 16 коп., суму судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. та суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко