РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.04.2020Справа № 910/19084/19
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6, Ідентифікаційний код юридичної особи 20077720)
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «УПРАВДОМ» (02081, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЗДОЛБУНІВСЬКА, будинок 9-Б, Ідентифікаційний код юридичної особи 38139151) стягнення 21291,07 грн.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі-Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «УПРАВДОМ» (далі-відповідач) про стягнення 5 650,61 грн., з яких 5283,02 грн. пені та 367,59 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за Договором №2646/15-ТЕ-41 купівлі-продажу природного газу від 23.02.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 позовну заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/19084/19; вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.01.2020 позовну заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 08.01.2020 направлена на адреси Сторін, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 11.01.2020 та 17.01.2020 уповноваженим особам Позивача та Відповідача ухвали суду від 08.01.2020.

22.01.2020 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання № 18-01-20 від 20.01.2020, в якому останній просить розглядати справу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, зобов`язати Позивача фактично надіслати Відповідачу копії позовної заяви та доданих до матеріалі, надати відповідачу додатковий час для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 27.01.2020 Клопотання № 18-01-20 від 20.01.2020 Відповідача задоволено частково, встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «УПРАВДОМ» процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву до 08.02.2020.

10.02.2020 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечуючи проти позову, посилається на відсутність заборгованості перед позивачем за Договором № 2646/15-ТЕ-41 від 23.02.2015, термін дії якого закінчився, за даними його бухгалтерського обліку та просить відмовити у позові з цих підстав.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

23.02.2015 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «УПРАВДОМ» (Покупець) укладено Договір №2646/15-ТЕ-41 купівлі-продажу природного газу (надалі - Договір від 23.02.2015). (а.с. 11-16)

Згідно з п. 1.2 Договору від 23.02.2015 газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової, яка споживається населенням.

Пунктом 2.1 Договору від 23.02.2015 сторони встановили, що Продавець передає Покупцю з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 880 тис. куб. м.

За умовами п. 3.3 Договору від 23.02.2015 приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

У п. 3.4 Договору від 23.02.2015 сторони погодили, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, Покупець зобов`язується надати Продавцеві, підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 6.1. Договору від 23.02.2015 сторони встановили що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.2. Договору від 23.02.2015 у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. Договору він зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У пункті 9.3 Договору від 23.02.2015 сторони визначили, що строк, у межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у п`ять років.

Згідно з розділом 11 Договору від 23.02.2015, договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 01.01.2015, і діє в частині реалізації природного газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В подальшому сторонами укладено Додаткові угоди № 1 від 20.03.2015, № 2 від 20.07.2015, № 3 від 30.07.2015, № 4 від 15.10.2015 та № 5 від 25.11.2015, яким сторонами внесено зміни до Договору від 23.02.2015 щодо вартості природного газу, банківських реквізитів Продавця. (а.с. 17-21)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору від 23.02.2015 Позивач передав, а Відповідач в свою чергу прийняв імпортований природний газ, що підтверджується Актами приймання - передачі природного газу від 28.02.2015 (за січень 2015 року), 28.02.2015 (за лютий 2015 року), 31.03.2015 (за березень 2015 року), 30.04.2015 (за квітень 2015 року), 31.05.2015 (за травень 2015 року), 30.06.2015 (за червень 2015 року), 31.07.2015 (за липень 2015 року), 31.08.2015 (за серпень 2015 року), 30.09.2015 (за вересень 2015 року), 31.10.2015 (за жовтень 2015 року), 30.11.2015 (за листопад 2015 року)та 31.12.2015 (за грудень 2015 року). (а.с.27-38)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що на виконання умов Договору він передав у власність Покупцю природний газ, а Відповідач прийняв вказаний товар, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, проте останній здійснив оплату за отриманий товар з прострочкою платежу. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «УПРАВДОМ» 5283,02 грн. пені та 367,59 грн. 3% річних.

Відповідач заперечує проти позову, посилаючись на відсутність заборгованості перед позивачем за Договором № 2646/15-ТЕ-41 від 23.02.2015, термін дії якого закінчився, за даними його бухгалтерського обліку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору №2646/15-ТЕ-41 купівлі-продажу природного газу від 23.02.2015 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №2646/15-ТЕ-41 купівлі-продажу природного газу від 23.02.2015 Позивач передав, а Відповідач в свою чергу прийняв природний газ, що підтверджується Актами приймання - передачі природного газу від 28.02.2015 (за січень 2015 року), 28.02.2015 (за лютий 2015 року), 31.03.2015 (за березень 2015 року), 30.04.2015 (за квітень 2015 року), 31.05.2015 (за травень 2015 року), 30.06.2015 (за червень 2015 року), 31.07.2015 (за липень 2015 року), 31.08.2015 (за серпень 2015 року), 30.09.2015 (за вересень 2015 року), 31.10.2015 (за жовтень 2015 року), 30.11.2015 (за листопад 2015 року)та 31.12.2015 (за грудень 2015 року), які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку (а.с.27-38), проте Відповідачем була здійснена оплата за отриманий товар з прострочкою платежу, що підтверджується Довідкою Позивача по операціях за договором, сальдовою відомістю т виписками з банківського рахунку Позивача. (а.с. 39-124)

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача 367,59 грн. 3% річних, нарахованих за період з 15.02.2015 по 02.02.2016, окремо від суми простроченого платежу по кожному Акту приймання - передачі природного газу.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем оплати вартості природного газу у розмірі 367,59 грн., нарахованих за період з 15.02.2015 по 02.02.2016, окремо від суми простроченого платежу по кожному Акту приймання - передачі природного газу, встановив, що розрахунок Позивача є невірним в частині визнання початку перебігу прострочки Відповідача. Так, Позивачем не враховано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Таким чином, згідно з вірним арифметичних розрахунком, зробленим судом, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 342,73 грн. 3% річних, нарахованих за період з 17.02.2015 по 02.02.2016, окремо від суми простроченого платежу по кожному Акту приймання - передачі природного газу.

Крім того, Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 15.05.2015 по 02.02.2016 у розмірі 5283,02 грн., яка нарахована окремо від суми простроченого платежу по кожному Акту приймання - передачі природного газу .

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)

Відповідно до п. 7.2. Договору від 23.02.2015 у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. Договору він зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов`язання з 15.05.2015 по 02.02.2016 у розмірі 5283,02 грн., нарахованої окремо від суми простроченого платежу по кожному Акту приймання - передачі природного газу,

Щодо заперечень відповідача проти позову з посиланням на відсутність заборгованості, то Суд зазначає, що предметом розгляду у даній справі є стягнення грошових коштів саме за порушення виконання відповідачем його договірного зобов`язання в частині строків оплати газу, погоджених сторонами у п. 6.1. Договору, право вимагати сплату яких встановлено ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України та п.п. 7.1., 7.2. Договору № 2646/15-ТЕ-41 купівлі-продажу природного газу від 23.02.2015, а не стягнення боргу - не сплачену вартість поставленого за договором природного газу. За наведених підстав, заперечення відповідача не приймаються судом до уваги.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «УПРАВДОМ» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підлягає стягненню 5283,02 грн. пені та 342,73 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «УПРАВДОМ» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «УПРАВДОМ» (02081, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЗДОЛБУНІВСЬКА, будинок 9-Б, Ідентифікаційний код юридичної особи 38139151) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6, Ідентифікаційний код юридичної особи 20077720) пеню у розмірі 5283,02 грн (п`ять тисяч двісті вісімдесят три грн. 02 коп.), 3% річних у розмірі 342,73 грн. (триста сорок дві грн. 73 коп.), судовий збір у розмірі 1912,55 грн. (одна тисяча дев`ятсот дванадцять грн. 55коп.)

3. В іншій частині позовну - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 07 квітня 2020 року.

Суддя О.В. Чинчин