УХВАЛА

м. Київ

19.03.2020Справа № 910/1399/19

За скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик";

до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління у місті Києві;

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

За позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Славкіної М.А.;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріел деліверіз";

про стягнення 2 303,23 грн. заборгованості з орендної плати та 317,77 грн. за час прострочення.

Суддя О.В. Мандриченко

Представники:

Від стягувача: не з`явилися;

Від боржника: не з`явилися;

Від ВДВС: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Славкіної М.А. звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріел деліверіз" 2 303,23 грн. заборгованості з орендної плати та 317,77 грн. за час прострочення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.04.2019 позов задоволено повністю, а саме стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріел деліверіз" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" 2 303 грн. 23 коп. боргу. 317 грн. 77 коп. пені та 1 921 грн. судового збору.

На виконання вищевказаного рішення 14.05.2019 видано відповідний наказ.

Від Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця, в якій скаржник просить:

- визнати бездіяльність Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2019 у справі № 910/1399/19, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Індастріел Деліверіз" (код юридичної особи за ) на користь ПАТ "КБ "Хрещатик" 2303,23 грн. боргу, 317,77 грн. пені та 1921 грн. судового збору.

- зобов`язати Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві здійснити у виконавчому провадженні ВП № 59722316 визначені Законом України "Про виконавче провадження" заходи з виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2019 у справі № 910/1399/19, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Індастріел Деліверіз" (код юридичної особи за ) на користь ПАТ "КБ "Хрещатик" 2303,23 грн. боргу, 317,77 грн. пені та 1921 грн. судового збору, зокрема, але не виключно:

- здійснити проводити перевірку майнового стану ТОВ "Індастріел деліверіз", а надалі не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника та, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника;

- за наслідками виконання попереднього пункту з виявлення активів та майна Боржника у виконавчому провадженні, здійснити їх арешт та за необхідності - стягнення для задоволення інтересів ПАТ "КБ "Хрещатик" як стягувача у виконавчому провадженні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2020 розгляд скарги призначено на 05.03.2020.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 21.02.2020 р. та від 05.03.2020 р. слухання скарги відкладалися, у зв`язку з нез`явленням у судове засіданні представників сторін та ВДВС.

У судове засідання 17.03.2020 р. представники сторін та ВДВС не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши скаргу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, господарський суд міста Києва встановив наступне.

06.08.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59722316 з виконання наказу № 910/1399/19 від 14.05.2019 року, виданого Господарським судом міста Києва.

Відповідно до статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону встановлено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, законодавчо закріплено імперативний обов`язок державного виконавця (усіх рівнів відповідно до визначеної структури) дотримуватись вимог Закону під час здійснення заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

З наданих копій виконавчого провадження № ВП 59722316 вбачається, що:

- державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника 26.02.2020;

- державним виконавцем відправлено виклик керівника юридичної особи боржника на прийом до державного виконавця 27.02.2020;

- державним виконавцем 27.02.2020 відправлено запити до Державної служби статистики України, Регіонального сервісного центру МВСУ в м.Києві, Державної служби України з питань праці, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, ГУ Держгеокадастру у м. Києві, Київське міське бюро технічної інвентаризації, Державна фіскальна служба України, Державна служба морського та річкового транспорту України щодо надання інформації про наявність будь-якого майна боржника.

З вищевикладеного слідує, що заходи примусового виконання рішення були вжиті державним виконавцем лише через пів року після відкриття виконавчого провадження та звернення скаржника з даною скаргою до суду. Вказана бездіяльність державного виконавця порушує права стягувача на своєчасне і повне виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009 Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно статті 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необгрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (див. рішення Суду у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Суду у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, ст. 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення відповідно до цього кодексу, порушено їхні права.

Отже, з викладеного слідує недотримання при виконанні наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/1399/19 наведених вище вимог законодавства щодо засад виконавчого провадження, обов`язків виконавця у зв`язку з чим суд вважає доводи скаржника обґрунтованими і правомірними, а подану скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню в частині визнання бездіяльності Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2019 у справі № 910/1399/19.

Вимоги скаржника, якими він просить суд зобов`язати орган виконання судових рішень: проводити перевірку майнового стану ТОВ «Індастріел деліверіз», а надалі не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника та, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника; за наслідками виконання попереднього пункту з виявлення активів та майна боржника у виконавчому провадженні, здійснити їх арешт та за необхідності - стягнення для задоволення інтересів ПАТ «КБ «Хрещатик як стягувана у виконавчому провадженні, судом відхиляються, як такі, що виходять за межі повноважень господарського суду, оскільки задоволення описаних вимог скаржника видається втручанням у діяльність державного органу, оскільки вчинення конкретних виконавчих дій, вибір виконавчої дії тощо, є компетенцією і прерогативою органів Державної виконавчої служби, а не суду. При вчиненні кожної виконавчої дії, державний виконавець має враховувати ряд обставин і спеціальних вимог законодавства, про що не йдеться в Господарському процесуальному кодексі України.

На підставі викладеного, скарга Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" задовольняється судом частково.

Керуючись ст.ст. 234, 343 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною бездіяльність Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2019 у справі № 910/1399/19.

3. У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя О.В. Мандриченко