ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" березня 2020 р. м. ХарківСправа № 922/4327/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

у справі

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корт-07», м. Ізюм
про стягнення коштів у сумі 185 940,00 грн.,-
ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області, в порядку загального позовного провадження, перебуває справа № 922/4327/19 за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця до Товариства з обмеженою відповідальністю Корт-07 про стягнення коштів у сумі 185 940,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/4327/19; розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. При цьому, суд ухвалюючи про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд виходив з предмета позову (стягнення коштів у розмірі 185 940,00 грн.), норм частин 1 та 5 статті 12, частини 1 статті 247 та частини 7 статті 250 ГПК України.

19 лютого 2020 року суд, з огляду на активні дії сторін з формування матеріалів справи поза межами встановленого строку (тобто без додержання відповідної процесуальної процедури), з метою надання можливості сторонам реалізації своїх процесуальних прав і обов`язків та забезпечення рівності і змагальності сторін, застосовуючи концепцію справедливого судочинства відповідно до практики Європейського суду з прав людини, на підставі частини 6 статті 250 ГПК України, з власної ініціативи прийшов до висновку про доцільність подальшого розгляду справи за правилами загального позовного провадження та про початок у справі № 922/4327/19 підготовчого провадження з призначенням підготовчого засідання. Суд, користуючись правом наданим Господарським процесуальним законом, встановив учасникам даної справи строк на подання заяв по суті справи.

Так, на момент постановлення даної ухвали, стороні в повному об`ємі реалізували своє право на подання заяв по суті справи та сформували свої позиції шляхом подання до суду позову, відзиву, відповіді на відзив та заперечень, які ухвалами суду прийняті до розгляду. Крім того, суд не вбачає необхідності застосувати під час розгляду даної справи правовий механізм, визначений частиною 5 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, як-то надання дозволу учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання.

Як встановлено з матеріалів справи, під час підготовчого провадження судом проведено відповідні дії, які передбачені главою 3 Господарського процесуального кодексу України, та сторони в повному обсязі використали процесуальний механізм, який регулює порядок та черговість подання заяв по суті справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

В пункті 31 Рішення Європейського суду з прав людини від 01 лютого 2007 року у справі "Макаренко проти України" суд вказує, що "розумний" строк проваджень має визначатись відповідно до обставин справи (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02 травня 2013 року, Папазова та інші проти України від 15 квітня 2012 року).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Водночас, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 року, Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 року, Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

З огляду на реалізацію сторонами своїх прав щодо формування заяв по суті справи на стадії підготовчого провадження та виходячи з дати звернення позивача з даним позовом до суду - 24 грудня 2019 року, враховуючи те, що судом з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи; з`ясовані заперечення проти позовних вимог; визначені обставини справи, які підлягають встановленню та зібрані відповідні докази; вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України, та призначення справи до судового розгляду по суті (призначення справи по суті на іншу дату, в межах строків, внормованих ст. 177 та ст. 195 ГПК України).

Згідно з частиною 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до статті 8 Конституції України та статті 11 ГПК України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними.

Право на життя захищається у статті 2 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. При цьому, згідно зі сталою практикою ЄСПЛ це право вважається порушеним не тільки у разі позбавлення життя, але і при серйозних пошкодженнях організму людини, які не спричинили його смерть, але представляли серйозну загрозу його життю. Держава повинна не тільки утримуватися від умисного позбавлення людини життя, але і дотримуватися позитивного зобов`язання захищати життя людини від посягань третіх осіб або від ризику хвороби, яка може спричинити смерть.

Статтею 3 Конституції України, встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року № 215, продовжено до 24 квітня 2020 року на усій території України карантин та заборонено, зокрема, проведення всіх масових заходів, а також регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями), перевезення пасажирів метрополітенами мм. Києва, Харкова і Дніпра та залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому) тощо.

Україна є членом Всесвітньої організації охорони здоров`я - спеціалізованої установи ООН, яка 12 березня 2020 року оголосила про початок пандемії COVID-19 (http://www.euro.who.int/ru/health-topics/health-emergencies/coronavirus-covid-19/news/news/2020/3/who-announces-covid-19-outbreak-a-pandemic).

У рішенні Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", введеному в дію Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87 констатовано, що епідемічна ситуація в Україні у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, набула надзвичайно загрозливого характеру.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17 березня 2020 року № 530-ІХ, серед інших заходів передбачено адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення карантину, правил та норм, встановлених для запобігання епідемічним та іншим інфекційним захворюванням і боротьби з ними.

У заяві Голови Ради суддів України щодо карантинних заходів, яка була розміщена 11 березня 2020 року на офіційному вебсайті Ради суддів України (http://rsu.gov.ua) висловлено прохання щодо утримання від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін та щодо утримання від відвідин суду, якщо у громадян є ознаки будь-якого вірусного захворювання.

Згідно із статтею 4 Закону України "Про Основи законодавства України про охорону здоров`я" основними принципами охорони здоров`я в Україні є, зокрема, гуманістична спрямованість, забезпечення пріоритету загальнолюдських цінностей над класовими, національними, груповими або індивідуальними інтересами.

У статті 5 цього Закону визначено, що охорона здоров`я - загальний обов`язок суспільства та держави. Державні, громадські або інші органи, підприємства, установи, організації, посадові особи та громадяни зобов`язані забезпечити пріоритетність охорони здоров`я у власній діяльності, не завдавати шкоди здоров`ю населення і окремих осіб, у межах своєї компетенції надавати допомогу хворим, особам з інвалідністю та потерпілим від нещасних випадків, сприяти працівникам органів і закладів охорони здоров`я в їх діяльності, а також виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.

Судом, також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених у статтях 2, 4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Господарський суд звертає увагу на те, що на даний час в Україні досить нестабільна ситуація пов`язана з поширенням смертельно небезпечного вірусу. При цьому, дистанціювання громади може суттєво зменшити випадки зараження.

З огляду на викладене, беручи до уваги позицію Європейського суду з прав людини та статтю 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, яка визначає, що право на доступ до правосуддя не може бути обмежене водночас кожен має право на розгляд справи впродовж розумного строку та враховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", з метою недопущення розповсюдження коронавірусу COVID-19, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема представників учасників справи та працівників суду, з метою забезпечення всіх прав учасників процесу та наявність в матеріалах справи всіх заяв по суті справи, які охоплені розділом 1 главою 1 розділу ІІІ ГПК України, суду вважає за необхідне з`ясувати питання щодо безпосередньої участі суб`єктного складу представників учасників процесу у зв`язку з чим прохає учасників даної господарської справи у триденний строк, з моменту отримання даної ухвали суду, надати суду інформацію щодо необхідності безпосередньої участі під час судового засідання по розгляду справи по суті або про можливість розгляду спору без присутності учасників справи, за наявними у справі письмовими документами.

За наслідками поданої сторонами інформації щодо безпосередньої участі під час судового засідання по розгляду справи по суті або про можливість розгляду спору без присутності учасників справи за наявними у справі письмовими документами, суд вирішить подані сторонами клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № № 681 та 7603).

Окремо, суд звертає увагу сторін на те, що останні можуть реалізувати надане процесуальним законом право на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції шляхом скерування до суду заяви, в порядку статті 197 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 177, 181, 182, 185, 195, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Закрити підготовче провадження та призначити справу № 922/4327/19 до судового розгляду по суті на 21 квітня 2020 року о 10:30 год. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, майдан Свободи 5, 8-й під`їзд, 2-й поверх, зал № 228.

Запропонувати учасникам даної господарської справи надати суду у триденний строк, з моменту отримання даної ухвали, інформацію щодо необхідності безпосередньої участі під час судового засідання або про можливість розгляду спору без присутності учасників справи, за наявними у справі письмовими документами.

Явку сторін у судове засідання по розгляду справи по суті визнати не обов`язковою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвалу підписано 30 березня 2020 року.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/4327/19