ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2020 р. Справа № 922/587/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК Енергозберігаючі технології 2010", м. Київ
до Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Курорт Березівські мінеральні води" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", с. Березівське, Дергачівський р.-н, Харківська обл.
про стягнення 26878,59 грн.
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІК Енергозберігаючі технології 2010", м. Київ (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Курорт Березівські мінеральні води" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", . Березівське, Дергачівський р.-н, Харківська обл. (далі за текстом - відповідач) 26878,59 грн., з яких:

25033,20 грн. основної суми боргу;

1703,63 грн. пені;

141,76 грн. 3% річних.

Позов обґрунтовано з посиланням на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором № 215 від 15.08.2019 щодо своєчасного та повного проведення розрахунків за надані позивачем послуги.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.02.2020 відкрито провадження у справі № 922/587/20; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом трьох днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом трьох днів з дня отримання відповіді на позов.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію вищевказаної ухвали від 27.02.2020.

Копії зазначеної ухвали сторони отримали, про що свідчать залучені до матеріалів справи зворотні поштові повідомлення, згідно з якими направлялась поштова кореспонденція (а. с. 35-36).

Відповідач не скористався правом щодо подачі відзиву на позовну заяву у порядок і строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 27.02.2020.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 15.08.2019 між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено договір № 215 (далі за текстом - договір; а. с. 9-11), за умовами якого (п. 1.1.) замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати такі послуги: послуги з гідродинамічного очищення піскоуловлювачів на території очисних споруд ДП "Клінічний санаторій "Курорт Березівські мінеральні води". ДК 021:2015 - 90913200 - 2 послуги з очищення резервуарів.

Згідно з п. 1.2. договору, замовник зобов`язується своєчасно прийняти і оплатити послуги, які визначені у п. 1.1 цього договору.

За змістом п. 2.1 договору загальна сума договору складає: 25033,20 грн. (двадцять п`ять тисяч тридцять три грн. 20 коп.).

Відповідно до п. п. 3.1-3.3. договору за надані послуги згідно п. 1.1 договору замовник сплачує виконавцю суму, яка буде визначена актом (актами) здачі-прийняття наданих послуг. Оплата здійснюється протягом 10 календарних днів після підписання замовником та виконавцем актів здачі-прийняття наданих послуг у безготівковій формі шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця. Сторони погодились, що кінцевий термін оплати замовником наданих і прийнятих послуг з урахуванням п. 3.2 здійснюється не пізніше 30 листопада 2019 року.

Згідно з п. 6.4 договору при несвоєчасній оплаті замовником вартості наданих послуг, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день перевищення терміну сплати від суми не перерахованих коштів.

Пунктом 12.1 договору передбачено, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині виконання взятих на себе зобов`язань - до повного їх виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання умов договору виконав обумовлені договором роботи та надав відповідні послуги, що підтверджується підписаним між сторонами акт приймання виконаних будівельних робіт б/н від 19.08.2019 на суму 25033,20 грн. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за серпень 2019 (а. с. 12-16).

Однак, відповідач взятих на себе зобов`язань щодо оплати виконаних робіт (спожитих послуг) не виконав.

З метою досудового врегулювання спору, позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості № 5 від 16.01.2020 (а. с. 17-19), однак, зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Зазначені обставини стали підставами для звернення позивача до суду з позовом в межах даної справи.

Крім того, в зв`язку з простроченням відповідачем своїх зобов`язань з оплати, позивачем на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України, також нараховано до стягнення з відповідача 141,76 грн. 3 % річних та 1703,63 грн. пені за період прострочення з 01.12.2019 по 07.02.2020.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, зокрема передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт надання позивачем на користь відповідача послуг (виконання робіт) з гідродинамічного очищення піскоуловлювачів на території очисних споруд ДП "Клінічний санаторій "Курорт Березівські мінеральні води". ДК 021:2015 - 90913200 - 2 послуги з очищення резервуарів та їх вартість підтверджуються матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується.

Строк виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг визначений умовами договору (п. п. 3.2.- 3.3) та є таким, що настав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 25033,20 грн. заборгованості за договором № 215 від 15.08.2019.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань зі сплати спожитих послуг (виконаних робіт), оскільки не виконав його в строк, визначений умовами договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Прострочення виконання зобов`язань з боку відповідача надає право позивачу на нарахування 3% річних за весь період прострочення. Позивачем в позовній заяві нараховано до стягнення з відповідача 141,76 грн. 3% річних за період прострочення з 01.12.2019 по 07.02.2020.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних суд приходить до висновку, що його здійснено арифметично вірно.

За таких обставин, позов у зазначеній частині також підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені суд зазначає наступне.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вже зазначено вище, п. 6.4 договору передбачено відповідальність відповідача, а саме: при несвоєчасній оплаті замовником вартості наданих послуг, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день перевищення терміну сплати від суми не перерахованих коштів.

Прострочення виконання зобов`язань з боку відповідача надає право позивачу на нарахування пені за весь період прострочення, проте з урахуванням обмежень визначених вищевказаними положеннями Закону. Позивачем в позовній заяві нараховано до стягнення з відповідача 1703,63 грн. пені за період прострочення з 01.12.2019 по 07.02.2020.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені суд приходить до висновку, що його здійснено з певними арифметичними помилками.

Здійснивши відповідний розрахунок за допомогою інструменту «Калькулятор» системи інформаційно-правового забезпечення «Ліга Закон» та з урахуванням відповідних формул розрахунку, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1282,88 грн. пені за період прострочення з 01.12.2019 по 07.02.2020.

В решті позову про стягнення пені слід відмовити в зв`язку з безпідставністю її нарахування до стягнення.

Згідно з п. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 2069,09 грн. судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Курорт Березівські мінеральні води" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (адреса: 62363, Харківська обл., Дергачівський р.-н, с. Березівське; ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "ІК Енергозберігаючі технології 2010" (адреса: 01133, м. Київ, пров. Лабораторний, буд. 1, к. 242; ; на р/р НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», м. Київ, , МФО 380805, МНРБ (IBAN) UA НОМЕР_2 ):

25033,20 грн. основної суми боргу за договором № 215 від 15.08.2019;

1282,88 грн. пені;

141,76 грн. 3% річних;

2069,09 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак