Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/129/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Пашкевич І.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ЧЕРНІГІВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" (14033, Чернігівська обл., місто Чернігів, вул. Льотна, будинок 25-Б, )

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (33027, Рівненська обл., місто Рівне, вул. Івана Вишенського, будинок 4, )

про стягнення заборгованості в сумі 13 447,81 грн.

Без виклику сторін.

Обставини справи: У лютому 2020 року ТОВ "ПЕРША ЧЕРНІГІВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про стягнення заборгованості в сумі 13 447,81 грн. Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №13А330-7160-19 від 10.10.2019, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 12 082,32 грн боргу за договором, 1 237,55 грн пені та 127,94 грн - 3% річних. Крім того, просив стягнути на свою користь з відповідача сплачений судовий збір, а також витрати на правову допомогу адвоката в сумі 15 000,00 грн.

Ухвалою суду від 21.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику сторін (без проведення судового засідання).

10.03.2020 від відповідача на адресу суду надійшов відзив у якому останній просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки вважає, що позивачем не направлялись накладні та рахунки-фактури для оплати, як це передбачено умовами укладеного договору (п. 2.2), відтак на переконання відповідача у нього не виникав обов`язок з оплати за отриманий товар. Також відповідач заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки: їх розмір є неспівмірним з ціною позову, до позовної заяви не надано доказів які саме послуги були надані адвокатом, позовна заява не підписувалась адвокатом та відсутні підтвердження що вона складена адвокатом. На підставі викладеного просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу на 95%.

06.03.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначив, що виходячи з умов пунктів 3.4, 2.4, 3.7, 3.10 договору, прийнявши товар без застережень щодо якості, кількості та комплектності як товару так і претензій щодо змісту та комплектності товаросупровідних документів, відповідач отримав з іншими товарно-супровідними документами також і рахунки фактури. Крім того, позивач зазначив, що відповідачем не доведено неспівмірність витрат на послуги адвоката, не надано доказів та обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, обмежившись лише висловлюванням власної думки щодо розміру таких витрат. Просив позов задоволити, судові витрати покласти повністю на відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ЧЕРНІГІВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" (Постачальник) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "РІВНЕГАЗ" (Покупець), було укладено Договір поставки № 13А330-7160-19 (далі Договір, а.с. 11-23), за умовами якого Постачальник зобов`язався передати у встановлений строк товар у власність Покупця для його використання у господарській діяльності, а Покупець, в свою чергу, зобов`язався прийняти товар і сплатити за нього визначену у відповідності до умов Договору суму коштів (п. 1.1. Договору).

Відповідно до пункту 2.3. Договору Покупець здійснює оплату за кожну партію товару згідно наданого Постачальником рахунка-фактури у безготівковій формі на вказаний у Договорі рахунок Постачальника, в термін 10 банківських днів з дня отримання відповідної партії товару Покупцем.

Постачальник зобов`язаний забезпечити відповідність пакування та маркування товару вимогам виробника та/або встановленим законодавством України правилам, можливість для точного визначення кількості товару, наявність правильно та розбірливо оформлених товаросупровідних та/або розрахункових документів тощо (п. 3.3 Договору).

Разом з товаром Постачальник передає всю документацію на товар (транспортні, товаросупровідні документи, рахунки фактури, специфікації, сертифікати відповідності, паспорти виробника, інструкції з експлуатації, накладні, сертифікат про походження - у разі, якщо Постачальник є імпортером товару, тощо). В день прибуття товару, Покупець отримує скановані копії (факсимільні копії) документів, оригінали (після підтвердження отриманої кількості) автоперевізником (кур`єрською службою), або Укрпоштою, за рахунок Постачальника (п.3.4. Договору).

Постачальник зобов`язаний надати рахунок-фактуру разом з іншими документами на товар, відповідно до п.3.3. Договору, якщо інше не погоджено сторонами (п.2.4. Договору).

Пунктом 3.7. Договору сторони погодили, що приймання товару за кількістю, якістю та комплектністю здійснюється Покупцем на підставі товаросупровідних документів, видаткової накладної, специфікації, сертифікатів відповідності, паспортів виробника, державних стандартів тощо.

У випадку, якщо в процесі приймання товару, будуть виявлені недостача товару; недоліки/дефекти товару; некомплектність товару; невідповідність фактично поставленого товару умовам Договору та/або документації на товар; відсутність та/або неналежне, неповне оформлення документів, передбачених п.3.3. Договору; інші порушення умов Договору, Покупець складає відповідний акт про недостачу (недоліки/невідповідність тощо) Товару (п. 3.9 Договору).

Відповідно до п. 3.10 Договору покупець повідомляє постачальника про виявлені в процесі приймання товару порушення умов Договору протягом 2 робочих днів з дня складення відповідного акта про нестачу (недоліки/невідповідність тощо) товару, при складенні акту присутність представника Постачальника, та підпис, обов`язкова. В іншому разі даний акт являється не дійсним і не має жодного юридичного права, лише інформаційне.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2019, а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, визначеного у п. 5.1 Договору (п. 9.1 Договору).

Договір підписаний повноважними представниками постачальника та покупця, а також скріплений відбитками печаток вказаних юридичних осіб, що не заперечується сторонами.

Так, в період дії Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 28 763,40 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи засвідченими копіями видаткових накладних: №1330 від 11.10.2019 на суму 3 912,96 грн, №1341 від 17.10.2019 на суму 5 119,56 грн, №1362 від 22.10.2019 на суму 12 768,12 грн та № 1378 від 29.10.2019 на суму 6 962,76 грн (а.с. 31, 34, 37, 40). Товар був отриманий представником відповідача за довіреностями на отримання матеріальних цінностей №00000562 від 11.10.2019, №00000573 від 21.10.2019, №00000585 від 29.10.2019 належним чином засвідчені копії яких також долучені позивачем до матеріалів справи (а.с. 33, 39).

Відповідачем отримано товар за вищевказаними накладними без зауважень щодо кількості чи якості останнього, а також без зауважень щодо змісту та комплектності товаросупровідних документів, які згідно з п. 3.4 Договору передаються разом з товаром.

Однак, відповідач розрахувався за отриманий ним товар лише частково в сумі 16 681,08 грн згідно платіжних доручень №10167 від 25.11.2019 та №10166 від 25.11.2019, засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 43, 44).

Внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо оплати за отриманий товар на момент звернення з даним позовом до суду за відповідачем утворилась заборгованість перед позивачем за Договором у сумі 12 082,32 грн.

Доказів оплати боргу у вказаному розмірі за Договором відповідач суду не надав.

13.12.2019 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 46 (а.с. 26-29) з вимогою в 10-денний термін погасити існуючу заборгованість, яку відповідач отримав (а.с. 30), однак залишив без відповіді та задоволення.

Слід зазначити, що позивачем також надано засвідчену копію акту звірки взаєморозрахунків між сторонами, підписанням якого відповідач фактично визнав наявну заборгованість в сумі 12 082,32 грн за Договором (а.с. 25).

Згідно позиції Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №916/1727/17 від 04.12.2019 акти звірки взаємних розрахунків, підписані уповноваженою особою відповідача (боржника) є доказами, що свідчать про фактичне визнання відповідачем наявності у нього перед позивачем боргу.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами (доданими до матеріалів позовної заяви копіями видаткових накладних, рахунків-фактур, довіреностей тощо, підтверджуючих здійснення кожної поставки позивачем Товару) свідчить про визнання боржником такого боргу часткової оплати такого товару тощо.

Відтак, твердження відповідача про відсутність у нього обов`язку з оплати за отриманий товар спростовуються вищевикладеним, зокрема, умовами договору, відсутністю у матеріалах справи претензії (акту) щодо ненадання позивачем будь-яких товаросупроводжуючих документів, визначених Договором, визнанням відповідачем боргу у сумі 12 082,32 грн шляхом підписання акту звірки взаєморозрахунків та первинними документами (видатковими накладними в сукупності з довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей).

Частинами 4 та 6 ст. 231 та ч. 6 ст.232 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкцій за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.1. Договору сторони погодили, що у разі порушення Покупцем встановленого п. 2.3 Договору строку оплати вартості товару, Покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи здійснену відповідачем часткову оплату та приймаючи до уваги строк, визначений п.2.3. Договору, за порушення строків оплати, позивач нарахував відповідачу 1 237,55 грн пені (розрахунок на а.с. 45).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом.

Сума 3% річних нарахована до сплати відповідачу становить 127,94 грн (розрахунок на а.с. 45).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з рахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи, що Відповідач в порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов`язання не виконав, за поставлений товар своєчасно не розрахувався, позивач обґрунтовано звернувся з позовом про стягнення несплаченої суми основного боргу, а також нарахованих санкцій.

З огляду на викладене вище позов в частині стягнення основного боргу за договором в сумі 12 082,32 грн є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Судом перевірено розрахунок пені та 3% річних долучений позивачем до справи, та встановлено, що останній є не в повній мірі вірним. Зокрема, позивачем при нарахуванні пені та 3% річних допущено помилки при визначенні кінцевої дати їх нарахування, а саме нараховано пеню та 3% річних в день здійсненої часткової чи повної оплати суми боргу, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Відтак, судом проведено власний розрахунок нарахованої пені (в межах визначених п. 7.1 Договору) та 3% річних, а саме:

- на суму боргу 3 912,96 грн за період з 30.10.2019 по 24.11.2019 сума пені склала 86,41 грн, 3 % річних - 8,36 грн;

- на суму боргу 5 119,56 грн за період з 01.11.2019 по 24.11.2019 сума пені склала 104,35 грн, 3 % річних - 10,10 грн;

- на суму боргу 12 768,12 грн за період з 06.11.2019 по 24.11.2019 сума пені склала 206,04 грн, 3 % річних - 19,94 грн;

- на суму боргу 5 119,56 грн за період з 25.11.2019 по 25.11.2019 сума пені склала 4,35 грн, 3 % річних - 0,42 грн;

- на суму боргу 5 119,56 грн за період з 26.11.2019 по 14.02.2020 сума пені склала 305,64 грн, 3 % річних - 34,03 грн;

- на суму боргу 6 962,76 грн за період з 13.11.2019 по 14.02.2020 сума пені склала 492,56 грн, 3 % річних - 53,72 грн.

Всього за розрахунком суду сума пені складає 1 199,35 грн, сума 3% річних - 126,57 грн.

Відтак, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 199,35 грн пені та 3% річних в сумі 126,57 грн, а у задоволенні позову в частині стягнення 38,20 грн пені та 1,37 - 3% річних суд відмовляє.

Відповідно до пункту 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Пунктами 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірах: 12 082,32 грн основного боргу, 1 199,35 грн пені та 126,57 грн 3% річних. В решті вимог про стягнення 38,20 грн пені та 1,37 - 3% річних суд відмовляє.

На підставі ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 095,76 грн (2102,00 грн х 13 407,92 грн /13 447,81 грн).

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Із наявних у матеріалах справи документів вбачається, що позивач повідомляв про орієнтовний розмір можливих понесених судових витрат, у тому числі на правничу допомогу.

Частинами 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.02.2020 між позивачем та адвокатським об`єднанням "Міжнародний правовий захист" в особі старшого партнера адвоката Костирка Євгенія Святославовича (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН №000616 від 25.01.2019, ордер серія ЧН №074639) був укладений договір про надання юридичних послуг (а.с. 46-48).

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача 15 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд позовної заяви в суді першої інстанції.

На обґрунтування заявленого розміру витрат на правову допомогу, представником позивача подано: оригінал договору б/н про надання юридичних послу від 12.02.2020, акт приймання-передачі наданих послуг від 12.02.2020, оригінал ордеру серія ЧН №074639 від 12.02.2020, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЧН №000616 від 25.01.2019 та оригінал платіжного доручення №311 від 12.02.2020, що підтверджує сплату витрат в сумі 15 000,00 грн за договором б/н про надання юридичних послу від 12.02.2020.

Відповідно до п. 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, відповідач заперечив проти стягнення вказаної суми, посилаючись на неспівмірність понесених витрат з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Також позивач заперечує, що адвокатом належним чином доведено обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про часткове покладення на відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу, з огляду на наступне.

Пунктом 1.2 договору б/н про надання юридичних послу від 12.02.2020 визначено юридичні послуги, що надаються в межах цього договору, а саме:

- підготовка позовної заяви ТОВ "ПЕРША ЧЕРНІГІВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" до АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про стягнення заборгованості за договором поставки №13А330-7160-19 від 10.10.2019, а також за потреби інших процесуальних документів по справі від імені замовника (позивача) (заяв, клопотань, тощо) протягом розгляду справи судом першої інстанції;

- представництво інтересів ТОВ "ПЕРША ЧЕРНІГІВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" у справі за позовом про стягнення заборгованості за договором поставки №13А330-7160-19 від 10.10.2019 в Господарському суді Рівненської області (суді першої інстанції).

Згідно пункту 2.1 договору б/н про надання юридичних послу від 12.02.2020, за послуги, передбачені цим договором, замовником (позивачем) здійснюється попередня оплата у загальному розмірі 15 000,00 грн у строк до 14.02.2020 з наступного розрахунку:

- 7 000,00 грн підготовка позовної заяви ТОВ "ПЕРША ЧЕРНІГІВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" до АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про стягнення заборгованості за договором поставки №13А330-7160-19 від 10.10.2019, а також за потреби інших процесуальних документів по справі від імені замовника (позивача) (заяв, клопотань, тощо) протягом розгляду справи судом першої інстанції;

- 8 000,00 грн представництво інтересів ТОВ "ПЕРША ЧЕРНІГІВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" у справі за позовом про стягнення заборгованості за договором поставки №13А330-7160-19 від 10.10.2019 у суді першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.02.2020 позовну заяву ТОВ "ПЕРША ЧЕРНІГІВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" до АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про стягнення заборгованості за договором поставки №13А330-7160-19 від 10.10.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №918/129/20. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Судом враховано, що судові засідання у справі не проводились, відтак, безпосереднє представництво інтересів позивача у Господарському суді Рівненської області адвокатом не здійснювалось. Крім того, суд погоджується частково з позицією відповідача про недостатнє обґрунтування позивачем витрат понесених на представництво його інтересів в суді, передбачених абзацом 2 п. 1.2 Договору б/н про надання юридичних послуг від 12.02.2020, та відсутність опису проведених робіт з цього приводу.

Відтак, заявлені позивачем судові витрати, на думку суду, є обґрунтованими частково в розмірі 7 000,00 грн , а саме за підготовку позовної заяви ТОВ "ПЕРША ЧЕРНІГІВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" до АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про стягнення заборгованості за договором поставки №13А330-7160-19 від 10.10.2019, а також інших процесуальних документів по справі від імені замовника (позивача) (заяв, клопотань, тощо) протягом розгляду справи судом першої інстанції.

З огляду на викладене, суд, враховуючи клопотання відповідача про зменшення суми витрати на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами у даній справі на підставі п. 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України до 7 000,00 грн.

Також судом враховано, що за ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 6 979,24 грн (7 000,00 грн х 13 407,92 грн /13 447,81 грн) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пропорційно до задоволених позовних вимог, з урахуванням зменшення судом розміру таких витрат.

Керуючись ст. ст. 129, 237- 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ТОВ "ПЕРША ЧЕРНІГІВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" до АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про стягнення заборгованості в сумі 13 447,81 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (33027, Рівненська обл., місто Рівне, вул. Івана Вишенського, будинок 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ЧЕРНІГІВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" (14033, Чернігівська обл., місто Чернігів, вул. Льотна, будинок 25-Б, ) 12 082 (дванадцять тисяч вісімдесят дві) грн 32 коп. основного боргу, 1 199 (одну тисячу сто дев`яносто дев`ять) грн 35 коп. пені, 126 (сто двадцять шість) грн 57 коп. 3% річних, 2 095 (дві тисячі дев`яносто п`ять) грн 76 коп. судового збору та 6 979 (шість тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) 24 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В задоволенні позову в частині стягнення 38,20 грн пені та 1,37 грн - 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Рішення складено та підписано 31.03.2020 року.

Суддя І.О. Пашкевич