номер провадження справи 15/246/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 Справа № 908/3574/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова Ігоря Сергійовича, за участю секретаря судового засідання Осоцького Д.І. розглянувши матеріали

за позовом Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, пл. Єдності, 2

до відповідача Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж, 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Морська, 65/97

про стягнення коштів

за участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: Забарін А.Ф,, довіреність № 01-0030/48-1 від 08.01.2020;

від відповідача: Дігтяренко В.С., адвокат, довіреність № б/н від 03.01.2020.

Суть спору

24.12.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, Запорізька область, м. Бердянськ до відповідача Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж, Запорізька область, м. Бердянськ про стягнення орендної плати та пені за Договором оренди майнового комплексу теплових мереж від 14.01.2010 в розмірі 1 296 648,78 грн.

24.12.2019 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 26.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3574/19, присвоєно справі номер провадження 15/246/19. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Судове засідання призначено на 20.01.2020.

Ухвалою суду від 20.01.2020 підготовче засідання відкладено на 04.02.2020.

Ухвалою суду від 04.02.2020 підготовче засідання відкладено на 25.02.2020.

Ухвалою суду від 25.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу № 908/3574/19 до судового розгляду по суті на 12.03.2020.

Обґрунтовуючи позов позивач вказує, що через невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань, у останнього виникла заборгованість за період з 01.09.2019 по 31.12.2019 за договором оренди майнового комплексу підприємства теплових мереж від 14.01.2010. Направлена на адресу відповідача претензія з вимогою сплатити заборгованість, була залишена останнім без задоволення. За доводами позивача, порушення відповідачем грошового зобов`язання є підставою для покладення на останнього відповідальності у вигляді пені, передбаченої п 3.3 укладеного між сторонами договору. Посилаючись на приписи статей 525, 610 Цивільного кодексу України, п. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 12.03.2020 підтримав заявлені позовні вимоги з підстав зазначених у позові № 01-2871/48-1 від 21.12.2019, відповіді на відзив № 01-0371/48-1 від 31.01.2020.

Відповідач проти позову заперечив з підстав зазначених у відзиві на позов № 105 від 17.01.2020. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачем не враховано здійснені відповідачем в період 23.12.2019 - 28.01.2020 оплати на загальну суму 170 000,00 грн. Звернув увагу суду, що позивачем в розрахунку пені (в період строку позовної давності) невірно визначено розмір пені, оскільки застосовується невірні коефіцієнти. А також, в жовтні 2019 року невірно визначено період нарахування пені, оскільки останній день оплати припадає на вихідний день, а тому останній день сплати орендної плати за жовтень 2019 року є 21.10.2019 року. Тобто пеня повинна розраховуватись з 22.10.2019 року. Також зазначив що скрутний фінансовий стан, збитковість, обмеженість матеріальних ресурсів позбавляє підприємство можливості погашення існуючої заборгованості у повному обсязі перед позивачем. Крім того, заявив клопотання про застосування строку позовної давності до розрахунку пені.

31.01.2020 до суду від відповідача надійшла заява про розстрочку виконання рішення та заява про закриття провадження у справі.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме програмно апаратного комплексу Оберіг.

В судому засіданні 12.03.2020 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд установив.

14.01.2010 Територіальною громадою міста Бердянська в особі Бердянської міської ради (позивач, орендодавець) та Закритим акціонерним товариством Бердянське підприємство теплових мереж (орендар, правонаступником якого є відповідач у справі) укладено у новій редакції договір оренди майнового комплексу теплових мереж.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майновий комплекс теплових мереж.

Згідно з п. 2.1 договору оренди орендар вступає у користування майновим комплексом у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та Акта приймання-передачі майнового комплексу.

Пунктами 3.1 та 3.2 Договору оренди (в редакції додаткової угоди від 28.12.2016) сторонами узгоджено, що орендар має сплачувати орендну плату у розмірі 221 770,78 грн до 20 числа поточного місяця з урахуванням індексу інфляції з початку оренди.

Пунктом 5.2 договору оренди визначено, що орендар зобов`язався вчасно та в повному обсязі вносити орендну плату.

Відповідно до п. 11.1 договору оренди цей договір укладено строком на 20 років, що діє з 14 січня 2010 року до 14 січня 2030 року, включно.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань станом на 20.04.2017 відповідач має прострочену заборгованість з орендної плати за період з 01.09.2019 по 31.12.2019 у розмірі 1 127 565,64 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 1961 від 13.11.2019 з проханням перерахувати заборгованість.

Відповідач на претензію повідомив, що станом на 13.11.2019 у підприємства відсутня прострочена заборгованість за листопад 2019 року, а з наданої довідку розрахунку пені не можливо встановити порядок її розрахунку.

Систематичне неналежне виконання відповідачем умов договору щодо внесення орендної плати за користування майновим комплексом у обумовлених розмірі і строки, стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

На підтвердження передачі майна в оренду та користування ним відповідачем до матеріалів справи позивачем надано засвідчені копії наступних документів, а саме: договір оренди майнового комплексу підприємства теплових мереж від 14.01.2010; додатковий договір про внесення змін до нової редакції договору оренди майнового комплексу підприємства теплових мереж, посвідченого 14.01.2010 приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Вержиковського О.П., за реєстром № 1, акти здачі-приймання комунального майна від 23.12.2010; додатковий договір про внесення змін до нової редакції договору оренди майнового комплексу підприємства теплових мереж від 01.03.2012; акт приймання передачі від 01.03.2012; акт здачі-приймання комунального майна від 01.03.2012; акт приймання передачі від 01.03.2012; акт здачі-приймання № 1 від 04.01.2012; додатковий договір про внесення змін до нової редакції договору оренди майнового комплексу підприємства теплових мереж від 29.08.2013; акт здачі-приймання комунального майна від 29.08.2013; додатковий договір про внесення змін до нової редакції договору оренди майна комунального підприємства теплових мереж від 31.03.2014; акт здачі-приймання комунального майна від 31.03.2014; додатковий договір про внесення змін до нової редакції договору оренди майнового комплексу підприємства теплових мереж від 28.11.2014; акт здачі-приймання комунального майна від 28.11.2014; додатковий договір про внесення змін до нової редакції договору оренди майнового комплексу підприємства теплових мереж від 29.10.2015; акт здачі-приймання комунального майна від 29.10.2015; акт здачі-приймання майна від 16.10.2015; додатковий договір про внесення змін до нової редакції договору оренди майнового комплексу підприємства теплових мереж від 28.12.2016; акти здачі-приймання комунального майна від 28.12.2016.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України, згідно з якою господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до умов статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму... Плата за користування майном може вноситься за вибором сторін у грошовій або натуральній формі... Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором ...

Виходячи з предмету оренди за договором оренди 14.01.2010 р., правовідносини сторін щодо порядку користування майновим комплексом регулюються приписами Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна встановлено, що орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За таких обставин, оскільки однією із кваліфікуючих ознак договору найму є його оплатний характер, за користування найманим майном з наймача обов`язково стягується орендна плата.

Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності (ч. 1 ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна).

З приписів п. 5.2 договору оренди вбачається, що орендар зобов`язався своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідачем до відкриття провадження у справі 26.12.2019 (але після надсилання позовної заяви до суду 21.12.2019) було сплачено за оренду цілісного майнового комплексу підприємства теплових мереж на підставі рахунку № 2052 від 11.11.2019 року: 20 000,00 грн за листопад 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням № 6874 від 23.12.2019; під час розгляду справи 50 000,00 грн за листопад 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням № 6999 від 16.01.2020; 50 000,00 грн за листопад 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням № 7082 від 22.01.2020; 50 000,00 грн за листопад 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням № 7144 від 28.01.2020. На загальну суму 170 000,00 грн.

За приписами ч. 2 п. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості в розмірі 957 565,64 грн підлягають задоволенню, а провадження у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 170 000,00 грн підлягає закриттю за відсутності предмета спору.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача пеню за період з 21.04.2017 по 30.11.2019 в сумі 169 083,14 грн.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із п. 3.3 договору оренди, у випадку неперерахування орендної плати або перерахування її після останнього банківського дня поточного місяця, або не в повному обсязі, орендодавцем нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті грошового зобов`язання, а також порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені нормативно обґрунтовані.

Одночасно, відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

За приписами ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253 255 цього Кодексу.

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ч. 1 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Статтею 235 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Отже, враховуючи наведені приписи законодавства, а також те, що у зв`язку з порушенням умов договору відповідачем було допущено прострочення виконання зобов`язання зі сплати орендної плати та зверненням позивача до суду з даним позовом 24.12.2019 (вхідний штамп канцелярії суду, позов надіслано поштою до суду 21.12.2019 про що свідчить конверт), суд дійшов висновку, що строк позовної давності нарахування пені на прострочену заборгованість з орендної плати за період квітень 2017 року по листопад 2018 року, сплив.

З огляду на викладене, судом застосовується позовна давність та наслідки її спливу до позовних вимог щодо заявленої до стягнення пені та відповідно, суд вважає доведеним та належним чином обґрунтованим періодом нарахування пені за прострочення сплати орендних платежів є 21.02.2019 по 30.11.2019, у зв`язку із чим, в задоволенні нарахованої пені у сумі 137 937,36 грн суд відмовляє.

Стягненню підлягає пеня за прострочення сплати орендних платежів за період грудень 2018 року листопад 2019 року, в межах періоду з 21.02.2019 по 30.11.2019 у розмірі 31 145,78 грн.

Також, відповідачем надано заяву про розстрочення виконання рішення по справі № 908/3574/19 на 12 місяців.

Представник позивача щодо розстрочення виконання рішення суду заперечив, зазначивши, що надання розстрочки виконання рішення призведе до знецінення грошових коштів які відповідач повинен сплатити на користь позивача та це призведе до надання збитків територіальній громаді міста Бердянськ, оскільки кошти не можливо буде направити на виконання запланованих міських програм.

Щодо розстрочення виконання рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Судом враховано, що підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому, надання заявникові розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, і закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання розстрочки.

Отже, визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Законодавець визначає, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Необхідність надання розстрочки виконання судового рішення, відповідач обґрунтовує наступними обставинами:

На сьогоднішній день у відповідача існують обставини, що ускладнять виконання рішення суду, а діяльність підприємства знаходиться у повній залежності від державної політики в сфері регулювання послуг з теплопостачання. Скрутний фінансовий стан, збитковість, обмеженість матеріальних ресурсів позбавляє підприємство можливості погашення існуючої заборгованості у повному обсязі перед позивачем, в тому числі і за рішенням суду. Відповідач є єдиним надавачем послуг з теплопостачання у м. Бердянськ. Основним споживачем послуг є населення (близько 90% від загальної кількості), іншими споживачами є бюджетні установи та госпрозрахункові підприємства. Несвоєчасна сплата населенням за послуги з теплопостачання не дала можливість підприємству своєчасно розрахуватися за оренду майнового комплексу підприємства теплових мереж. В той же час наявність заборгованості перед відповідачем населення, недостатність фінансування бюджетних установ на оплату за теплову енергію призводить до несвоєчасних розрахунків перед позивачем. Інших джерел погашення відповідач не має. Станом на 01.01.2020 заборгованість населення за послуги з теплопостачання перед ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» становить 64542,5 тис. грн. Приймаються всі зусилля передбачені чинним законодавством України з метою стягнення заборгованості з населення. Станом на 30.09.2019 невиконаних рішень суду по населенню на суму 6532 тис. грн, подано до суду на суму 2680 тис.грн. Відповідач є сезонним підприємством, оскільки надає послуги з централізованого опалення лише в період жовтень - квітень. та працює в умовах дії постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 «Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу», згідної якої всі кошти, що надходять на спеціальні рахунки теплопостачальних підприємств підлягають обов`язковому розподілу у відсотковому відношенні на рахунки АТ «НАК «Нафтогаз України» та поточний рахунок Відповідача (довідки з банку додаються). Розподіл відбувається автоматично уповноваженим банком на підставі реєстру затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Отже відповідач не може впливати на встановлений державою порядок розрахунків, оскільки кошти від споживачів надходять на спеціальні рахунки, розподіляються і одразу перераховуються банком на рахунки АТ «НАК «Нафтогаз України», незалежно від його волі і дій. Відповідач не може в достатній мірі користуватися коштами, оскільки вони не попадають в його розпорядження до здійснення розподілу. Тоді як надходження від споживачів теплової енергії це єдині надходження для відповідача. Як вбачається з балансу підприємства, то станом на 01.01.2018 кредиторська заборгованість відповідача (зобов`язання) становить 108 338 тис. грн, в той же час дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги складає 33 251 тис. грн, на 31.12.2018 - кредиторська заборгованість становить 117 772 тис. грн, дебіторська заборгованість становить 54 894 тис. грн. Збитки від провадження господарської діяльності станом на 01.01.2018 становили 9 354 тис. грн, на 31.12.2018 становили 15 323 тис. грн, на 30.09.2019 вже становлять 29 747 тис. грн, станом на 01.11.2019 становлять -35 083 тис. грн. Отже, як вбачається діяльність відповідача є постійно збитковою, за 2017 рік отримано збитки у розмірі 8 186 тис. грн, за 2018 рік отримано збитки у розмірі 5 929 тис. грн, а за 9 місяців 2019 року отримано збиток у розмірі 14 337,7 тис. грн, за 10 місяців 2019 року збиток вже становить 19 674 тис. грн. Головною причиною збитковості є те, що тарифи не покривають фактичні витрати підприємства по наданню послуг з теплопостачання, і покриття становило лише 68,7 % від собівартості. Відповідач забезпечує теплом як населення так і підприємства м. Бердянськ, в зв`язку з чим не може зупиняти свою діяльність, яка має важливе соціальне значення для мешканців міста.

Проаналізувавши матеріали справи, суд констатує існування об`єктивних обставин, які ускладнюють виконання рішення. Судом враховано вищенаведені обставини, надано оцінку на предмет реальної можливості виконання судового рішення при наданні відстрочки, враховано, що відстрочка виконання рішення не порушить баланс інтересів сторін, а саме досягнення мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора.

За таких обставин, суд вважає за можливе скористатися наданим ст. 331 Господарського процесуального кодексу України правом та частково задовольнити клопотання відповідача, надавши розстрочку виконання рішення строком на 6 місяці із щомісячною сплатою коштів рівними частинами до 30 числа кожного місця починаючи з березня по липень 2020 року по 164 785,25 грн, у серпні 2020 року 164 785,17 грн.

Доказів оплати наявної заборгованості та штрафних санкцій відповідач суду не надав, викладені в позові обставини не спростував.

У відзиві на позов відповідач зазначає про необхідність зменшення пені, оскільки в діях відповідача відсутня вина, яка необхідна для покладення на нього відповідальності за порушення зобов`язання. Позивачем не надано доказів спричинення збитків несвоєчасною сплатою орендних платежів та заявлена до стягнення пеня значно перевищує показник збитків. Необхідність врахування особливості здійснення господарської діяльності у сфері постачання та реалізації енергоносіїв, неможливість самостійно впливати на своєчасність розрахунків за оренду.

З приводу можливого зменшення розміру пені суд зазначає, що така можливість передбачена вимогами ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України за умови, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Позивачем розрахунок пені здійснено з урахуванням умов договору та вимог чинного законодавства України, у т.ч. Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

З урахуванням заяви відповідача відповідно до ст.. 267 ЦК України, судом до вимог про стягнення пені застосовано наслідки спливу позовної давності та зроблено висновок про часткове задоволення в цій частині позовних вимог. Крім того, судом з урахуванням доводів наведених відповідачем в обґрунтування надання розстрочки виконання рішення частково задоволено таку заяву та надано розстрочення виконання рішення суду у даній справі на 6 місяців.

За наведених обставин, суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені, яка заявлена позивачем до стягнення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж, 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Морська, 65/97; ідентифікаційний код 05541120) на користь Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, пл. Єдності, 2; ідентифікаційний код 20525153) заборгованість орендної плати в розмірі 957 565,64 грн (дев`ятсот п`ятдесят сім тисяча п`ятсот шістдесят п`ять гривень 64 коп), пеню у розмірі 31 145,78 грн (тридцять одна тисяча сто сорок п`ять гривень 78 коп.), судовий збір у розмірі 15 002,24,00 грн (п`ятнадцять тисяч дві гривні 00 коп.). Видати наказ.

Розстрочити виконання рішення щодо основної заборгованості та пені строком на 6 місяці із щомісячною сплатою коштів рівними частинами до 30 числа кожного місця починаючи з березня по липень 2020 року по 164 785,25 грн, у серпні 2020 року 164 785,17 грн.

В частині стягнення 170 000,00 грн основного боргу провадження у справі закрити за відсутністю предмету спору.

В частині стягнення пені у розмірі 137 937,36 грн, відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 23 березня 2020 року.

Суддя І. С. Горохов