ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 квітня 2020 року Справа № 925/404/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В., розглянувши матеріали

за позовом акціонерного товариства "Таскомбанк", м. Київ

до фізичної особи-підприємця Погорянова Дмитра Володимировича,

м. Черкаси

про стягнення 53 673 грн. 48 коп.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулося акціонерне товариство "Таскомбанк" до фізичної особи-підприємця Погорянова Дмитра Володимировича про стягнення з відповідача 53 673 грн. 48 коп., а саме: 45 000 грн. 00 коп. заборгованість по кредиту (в тому числі прострочена), 0,02 грн. заборгованість по відсоткам (в тому числі прострочена), 5 790 грн. 43 коп. заборгованість по комісії (в тому числі прострочена), 529 грн. 95 коп. штраф та 2 353 грн. 08 коп. пеня, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору від 05 грудня 2018 року №ІD5690262.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 ГПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то в силу ч. 1 ст. 247 ГПК України дана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на те, що дана справа є малозначною і до суду не надходило клопотань про її розгляд з повідомленням учасників справи, а відтак для повного та всебічного встановлення обставин справи відсутня необхідність у проведенні судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, тому з метою економії процесуального часу учасників справи та виконання завдань господарського судочинства, визначених у ст. 2 ГПК України, в тому числі щодо забезпечення своєчасного вирішення судом спору, суд на підставі ч. 5 ст. 252 ГПК України вирішує розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, а саме:

1/2 частку нежитлової будівлі, загальною площею 974,1 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2;

1/3 частку квартири, загальною площею 44,6 кв. м., житловою площею 27,7 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначав, що відповідач навмисно протягом тривалого часу не здійснює виконання зобов`язань за кредитним договором щодо погашення суми боргу, процентів за його користування, діє недобросовісно, ухиляється від виконання обов`язків, покладених кредитним договором.

В зв`язку з чим, на думку позивача, існує обґрунтована ймовірність неможливості виконання рішення суду про стягнення коштів із боржника за рахунок наявного у нього майна через недобросовісність позичальника, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду з даною заявою про забезпечення позову та накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року за № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" визначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача боргу по кредитному договору.

Водночас, до заяви про забезпечення позову не додано належних та допустимих доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, зокрема, не додано доказів, що відповідачем вчиняються будь-які дії, які спрямовані на відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб, а також не надано суду доказів того, що у відповідача відсутні грошові кошти в розмірі достатньому для виконання судового рішення (за умови задоволення судом позову).

Крім того, нерухоме майно не є предметом спору по даній справі, а тому в даному випадку відсутній зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Отже, в заяві не наведено належного обґрунтування того, що в разі невжиття судом таких заходів є загроза утруднення виконання або загроза невиконання рішення господарського суду.

Враховуючи вищенаведене, заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає як необґрунтована.

Керуючись п. 1 ч. 5 ст. 12, ст. ст. 140, 176, ч. 1 ст. 234, ст.ст. 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

3. Заяву акціонерного товариства "Таскомбанк" від 26 березня 2020 року про забезпечення позову залишити без задоволення.

4. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч. 7 ст. 252 ГПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач може подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

5. Запропонувати відповідачу у строк встановлений ч.1 ст.251 ГПК України надати суду:

- відзив на позов, складений з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на чинне законодавство та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення, якщо такі докази не надані позивачем;

- докази направлення відзиву позивачу.

6. Роз`яснити відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

7. Запропонувати позивачу у строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов надати суду відповідь на відзив на позов, а також докази направлення відповіді на відзив відповідачу.

8. Визначити відповідачу строк для подання заперечення на відповідь на відзив (якщо таке буде подане) з доказами його направлення позивачу -протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

9. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України та в частині відмови у забезпеченні позову може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Суддя А.В.Васянович