УХВАЛА

30 березня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/7039/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ?Зернопоставка-М?

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ"

до Національного банку України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк",

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю ?Зернопоставка-М? на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 у справі № 910/7039/18, подана 10.03.2020 через Північний апеляційний господарський суд.

08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".

Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Оскільки наведену касаційну скаргу подано 10.03.2020, тобто після набуття чинності Законом України від 15.01.2020 № 460-IX, перевіряти матеріали цієї скарги слід, зважаючи на приписи Господарського процесуального кодексу України у редакції від 08.02.2020 року (далі - у редакції, чинній з 08.02.2020).

За наслідками перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі № 910/7039/18 і в обґрунтування цієї відмови зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2019 у справі № 910/7039/18 позовну заяву як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та додані до неї документи повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Приватофис".

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2019 скасувати та передати позовну заяву на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" залишено без руху з підстав, що до матеріалів апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та доказів направлення копії апеляційної скарги іншим сторонам у справі. Вказаною ухвалою надано скаржнику строк, не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 Товариству з обмеженою відповідальністю "Приватофис" направлено за вказаною ним в апеляційній скарзі адресою (49044, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 14), проте вказане відправлення повернулось з відміткою Укрпошти "про відсутність особи за адресою місцезнаходження", що підтверджується відміткою у повідомленні про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором № 046.

За таких обставин, днем вручення ухвали суду є 28.12.2019, отже недоліки Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", повинно було усунути у строк до 08.01.2020 (оскільки 07.01.2020 є вихідним днем).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" повернуто з тих підстав, що скаржником у строк, встановлений судом, не було усунуто недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду про залишення скарги без руху від 10.12.2019, а саме - не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та доказів направлення копії апеляційної скарги іншим сторонам у справі.

За правилами пункту 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За змістом пункту 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Не погодившись з ухвалою апеляційного суду, Товариство з обмеженою відповідальністю ?Зернопоставка-М? звернулося до касаційного суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 про повернення апеляційної скарги, а справу передати на розгляд суду апеляційної інстанції для подальшого розгляду.

Оцінивши доводи скаржника, Верховний Суд вважає, що судом апеляційної інстанції правильно застосовано частину 4 статті 174 та приписи статті 260 Господарського процесуального кодексу України шляхом повернення апеляційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Приватофис".

Відповідно до частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 08.02.2020) у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" заява № 52854/99).

Не можна розглядати перегляд, як замасковану апеляцію. Відступи від цього принципу виправдані лише тоді, коли вони необхідні за обставин суттєвого та неспростовного характеру.

В контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ?Зернопоставка-М? на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 у справі № 910/7039/18 та відмову у відкритті касаційного провадження, адже у цій справі правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Разом з тим, Суд враховує численні недоліки поданої касаційної скарги та вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Керуючись статтями 233, 234, 235, частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ?Зернопоставка-М? на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 у справі № 910/7039/18.

2. Матеріали касаційної скарги на 4 (чотирьох) аркушах повернути скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

К. М. Пільков