ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

щодо забезпечення позову

"25" березня 2020 р.Справа № 922/659/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву (вх. № 7473 від 24.03.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "Маре Груп" про забезпечення позову

матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маре Груп", м. Київ
до 3 - я особа, яка не 1. Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків, 2. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, м. Харків 3. Державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування", м. Харків заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорєв", м. Харків
про визнання протиправним та скасування наказу
ВСТАНОВИВ:

03 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Маре Груп" звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Харківській області; Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та до Державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування", в якій просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 25.04.2019 р. № 809 "Про затвердження протоколу про результати електронного аукціону № UA-PS-2019-03-22-000020-1". Також просить суд стягнути з Відповідачів на користь Позивача судові витрати.

Ухвалою суду від 06.03.2020 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЕ ГРУП" залишено без руху, надано позивачу строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом надання до суду доказів - сплати судового збору у встановленому законом порядку.

18 березня 2020 року на адресу суду надійшла заява (вх. № 6959) про усунення недоліків з додатком, на підставі чого судом постановлено ухвалу від 19.03.2020 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначенням підготовчого засідання на "14" квітня 2020 р. о 12:00.

Також зазначеною ухвалою було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорєв".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маре Груп" звернулось до суду з заявою (вх. № 7473 від 24.03.2020) про забезпечення позову шляхом: - заборони Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області, Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та Товариству з обмеженою відповідальністю "Хорєв" виконувати договір №1364 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - Державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" датованого 27.05.2019 в тому числі, але не виключно заборонити: здійснювати та приймати платежі на виконання договору №1364 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" датованого 27 травня 2019 року, підписувати акт приймання-передачі до набрання законної сили рішення у цій справі;

- зупинення перебігу строків на здійснення оплати за договором №1364 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" датованого 27.05.2019 року та укладання акту приймання-передачі до набрання законної сили рішення у цій справі.

Обґрунтовуючи заяву (вх. № 7473 від 24.03.2020) Позивач (заявник) посилається на те, що для відновлення порушених його прав, як учасника аукціону з продажу об`єкта малої приватизації - Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування», , м. Харків, проспект Московський, 151 (надалі об`єкт приватизації), який був умисно дезінформований 1-м Відповідачем - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області, щодо умов аукціону і цим позбавлений можливості запропонувати найвищу ціну і стати переможцем даного аукціону, тобто на думку заявника було саме грубе порушення щодо інформування умов приватизації.

Згідно інформації із веб-сайту https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2019-03-22-000020-1, Регіональне відділення Фонду державного майна України наказом від 25.04.2019 №809 «Про затвердження протоколу про результати електронного аукціону №UA-PS-2019-03-22-000020-1» затвердило протокол про результати електронного аукціону, який сгенеровано електронною торговою системою про результати електронного аукціону №UA-PS-2019-03-22-000020-1 від 19.04.2019 й відбувся тієї ж дати, і як на думку заявника, було грубо порушено права Позивача як учасника на отримання повного, своєчасного та достовірного інформування про об`єкт приватизації.

У зв`язу з чим, між переможцем аукціону ТОВ «Хорєв» та органом приватизації Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області був підписаний договір від 27.05.2019 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Державне підприємство «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» за адресою: м. Харків, проспект Московський, 151 (Договір купівлі-продажу).

Подаючи заяву на участь в аукціоні, Позивач був допущений і прийняв участь в аукціоні з продажу Об`єкту приватизації, де отримав від Відповідача неправдиву інформацію про суттєві умови договору купівлі продажу (умови щодо суми погашення кредиторської заборгованості), а отже мав помилкову уяву про кінцеву вартість Об`єкту приватизації з урахуванням обов`язкової до сплати кредиторської заборгованості, що стало безпосередньою причиною програшу Позивача в аукціоні.

Таким чином, оскільки Позивач (заявник) був умисно дезінформований 1-м Відповідачем щодо умов аукціону та був позбавлений можливості запропонувати найвищу ціну і стати переможцем даного аукціону, звернувся до суду, для відновлення порушених свого права як учасника аукціону, про визнання протиправним та скасованим незаконного наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України від 25.04.2019 №809 «Про затвердження протоколу про результати електронного аукціону №UA-PS-2019-03-22-000020-1»., оскільки не в змозі домогтися відновлення своїх порушених прав на участь в аукціоні з продажу Об`єкта приватизації аніж в судовому порядку.

Так, в заяві про забезпечення позову, заявник зазначає, що 20.03.2019 Відповідачем оприлюднене інформаційне повідомлення про приватизацію шляхом продажу на аукціоні об`єкта малої приватизації - Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування», прийом пропозицій до 18.04.2019, дата проведення аукціону 19.04.2019 (https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2019-03-22-000020-1).

Оскільки даний Об`єкт приватизації відчужується на аукціоні з умовами, Позивачем було ретельно вивчено умови продажу з метою визначення власної максимальної цінової пропозиції, за якої Позивач вважає придбання рентабельним і готовий придбати об`єкт. Позивач ознайомився із текстом інформаційного повідомлення про аукціон з продажу Об`єкта приватизації, подав документи на участь в аукціоні і був допущений до участі в аукціоні.

В оголошенні про аукціон https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2019-03-22-000020-1, містилося посилання на Інформаційне повідомлення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області про проведення продажу на аукціоні об`єкта малої приватизації - Державне підприємство «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування», , за адресою: м. Харків, проспект Московський, 151 (надалі Інформаційне повідомлення).

Відповідно до Інформаційного повідомлення Об`єкт приватизації продавався зокрема із наступними умовами:

Погашення кредиторської заборгованості підприємства, в тому числі: із заробітної плати; перед бюджетом та Пенсійним фондом в сумі, яка складеться на дату укладання договору купівлі-продажу об`єкта відповідно до офіційної інформації податкового органу та Пенсійного фонду; іншої заборгованості, протягом 36 місяців з дня підписання договору купівлі-продажу.

Погашення заборгованості у розмірі 4,2 млн.грн. перед ТОВ «ЛІГА-ОЛБІ-КЛАС» протягом 12 місяців з дня підписання договору купівлі-продажу (виконавче провадження в АСВП №57900081 від 11.12.2018).

Також в Інформаційному повідомленні містились основні показники господарської діяльності Об`єкта приватизації за останні три роки. Відповідно до таблиці основних показників господарської діяльності в Інформаційному повідомленні, кредиторська заборгованість Об`єкта приватизації станом на 31.12.2018 становить 5 357 тис. грн.

В той же час в умовах аукціону з продажу Об`єкта приватизації є два окремі пункти із обов`язками щодо погашення переможцем аукціону кредиторської заборгованості:

Погашення кредиторської заборгованості підприємства, в тому числі: із заробітної плати; перед бюджетом та Пенсійним фондом в сумі, яка складеться на дату укладання договору купівлі-продажу об`єкта відповідно до офіційної інформації податкового органу та Пенсійного фонду; іншої заборгованості, протягом 36 місяців з дня підписання договору купівлі-продажу.

Погашення заборгованості у розмірі 4,2 млн.грн. перед ТОВ «ЛІГА-ОЛБІ-КЛАС» протягом 12 місяців з дня підписання договору купівлі-продажу (виконавче провадження в АСВП №57900081 від 11.12.2018).»

Причому різні строки погашення кредиторської заборгованості за кожним із двох пунктів умов приватизації Об`єкта є логічною ознакою, що мова йде про різні заборгованості.

З метою усунення неоднозначного розуміння суттєвих умов аукціону з продажу Об`єкту приватизації, на веб-сторінці (https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2019-03-22-000020-1) Відповідачу було задане питання: «В Інформаційному повідомленні Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області про проведення продажу на аукціоні об`єкта малої приватизації - Державне підприємство «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування», , за адресою: м. Харків, проспект Московський, 151 зазначено, що кредиторська заборгованість ДП «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» станом на 31.12.2018 року склала 5357 тис. грн, при цьому однією із умов продажу об`єкта приватизації є погашення заборгованості у розмірі 4,2 млн. грн перед ТОВ «ЛІГА-ОЛБІ-КЛАС» протягом 12 місяців з дня підписання договору купівлі-продажу (виконавче провадження в АСВП №57900081 від 11.12.2018), прошу надати роз`яснення чи входить сума заборгованості у розмірі 4,2 млн. грн перед ТОВ «ЛІГА-ОЛБІ-КЛАС» до суми кредиторської заборгованості ДП «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» станом на 31.12.2018 року у розмірі 5,357 млн. грн.»

1-м Відповідачем на тій же веб-сторінці було надано наступну відповідь: «До складу кредиторської заборгованості підприємства станом на 31.12.2018 у розмірі 5357 тис. грн. не входить заборгованість у розмірі 4,2 млн. грн.»

Виходячи із вищенаведеної інформації Відповідача, Позивач дійшов логічного висновку, що переможець аукціону зобов`язаний погасити кредиторську заборгованість Об`єкта приватизації в сумі 5357 тис. грн та 4,2 млн. грн., тобто всього разом в сумі 9 557 000,00 грн.

З урахуванням зазначеного, Позивач розрахував свою максимальну цінову пропозицію на аукціоні в розмірі 23 млн. грн. Отже коли цінові пропозиції інших учасників аукціону перевищили розмір 23 млн. грн., Позивач не став більше підвищувати свою цінову пропозицію, оскільки Позивач був переконаний Відповідачем про обтяження Об`єкта приватизації обов`язковою умовою виплати неназваним кредиторам додатково 5,357 млн. грн. окрім заборгованості перед ТОВ «Ліга-Олбі-Клас» в сумі 4,2 млн. грн.

Після проведення аукціону 19.04.2019 і розкриття цінових пропозицій Позивачу стало відомо, що в аукціоні перемогло ТОВ «Хорєв» із ціновою пропозицією 24 000 100,00 грн.

А з вищезазначеного Договору купівлі-продажу, Позивачу стало відомо, що за текстом такого договору в обов`язки Покупця ввійшло лише зобов`язання із погашення кредиторської заборгованості у розмірі 4,2 млн. грн. перед ТОВ «ЛІГА-ОЛБІ-КЛАС», а сума кредиторської заборгованості Об`єкта приватизації в розмірі 5,357 млн. грн. взагалі в тексті Договору купівлі-продажу відсутня, що дає припущення вважати про умисне введення в оману учасників аукціону, щодо суттєвих умов приватизації шляхом подання Інформаційного повідомлення із нечіткою та суперечливою інформацією щодо обсягу зобов`язань переможця аукціону та через надання недостовірної інформації під час відповіді на запитання щодо всього обсягу кредиторської заборгованості на веб-сторінці https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2019-03-22-000020-1.

Так, з заяви Позивача вбачається, що він не будучи введений 1-м Відповідачем в оману щодо поданої до нього недостовірної інформації про необхідність оплачувати додатково 5 357тис.грн., Позивач мав би змогу підвищити свою цінову пропозицію на даному аукціоні 19.04.2019 ще щонайменше на 5 мільйонів гривень і таким чином запропонувати 28 млн. грн. за Об`єкт приватизації, що значно перевищує цінову пропозицію переможця аукціону.

На переконання позивача у випадку незастосування заходів забезпечення позову, відповідач та третя особа у справі здійснять розрахунки за Об`єкт приватизації, підпишуть акт приймання-передачі, а отже завершать процес приватизації. При цьому переможець аукціону (ТОВ «Хорєв») із високою вірогідністю може здійснити повторне відчуження Об`єкта приватизації, тому з метою додаткового ускладнення його повернення у державну власність та проведення повторного аукціону з його продажу вже без допущення порушень вимог чинного законодавства України, позивач і просить застосувати заходи щодо забезпечення позову.

Приписами ст. ст. 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Так, з огляду на вищевикладені норми процесуального законодавства метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є, зокрема, уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача. В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд, зокрема, має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Позивач, у свої заяві (вх. № 7473 від 24.03.2020) та доповненні до заяви (вх. № 7541 від 24.03.2020) про забезпечення позову не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки така заява віднесена до характеру спору, який носить не майновий спір та не можуть нанести Відповідачу майнову шкоду, посилаючись при цьому на постанову Касаційного господарського суду Верховного Суду від 25.02.2019 у справі № 924/789/18, де Верховний Суд у своїй постанові дійшов висновку, що розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням наведених норм законодавства та не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України щодо дотримання справедливості, викладеною у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частини перша і третя статті 137).

Відповідно до частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Враховуючи положення частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах № 906/824/17 (ухвала від 07.08.2018) та № 902/483/18 (постанова від 21.01.2019).

Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру (визнання протиправним та скасування наказу), дослідженню підлягає така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Дослідивши подану Позивачем заяву, суд вважає її такою, підлягає задоволенню з підстав доведеності та обґрунтованості щодо належності своїх доказів, враховуючи викладені Позивачем своїх припущень та побоювань щодо у разі невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ТОВ «Маре Груп».

Так, суд надаючи належну правову оцінки обґрунтованості доводів Позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та предметом позову, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову зазначає наступне.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Статтею 140 ГПК України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9).

Окрім того, судом враховано, що за жодних умов заходи забезпечення позову не можуть бути використані як санкція для відповідача або як спосіб примусити відповідача діяти певним чином під загрозою заподіяння збитків шляхом вжиття заходів забезпечення позову, а також не можуть бути наслідком зловживання позивачем своїми правами на шкоду відповідачеві з санкціонованого дозволу суду.

Застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд не завжди може знати про реальний стан речей та наслідки вжиття заходу для відповідача, проте суд діє на підставі доказів та фактів, наданих позивачем.

Під час вирішення питання про забезпечення позову, також слід врахувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками вжиття заходів забезпечення позову для інших заінтересованих осіб.

Аналогічної правової позиції дотримується Північний апеляційний господарський суд у Постанові №910/12355/19 від 11.10.2019.

Оскільки у даному разі Позивач звернутися до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку, за переконанням суду, не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічний висновок щодо застосування норми права (ст.ст.136-137 ГПК України) до спірних правовідносин викладений у Постанові Об`єднаної Палати КГС від 16.08.2018 р. у справі №910/1040/18, який цілком враховується господарським судом при винесенні відповідної ухвали.

У даному випадку, суд дійшов висновку, що обраний заявником захід забезпечення позову щодо заборони Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області, Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та Товариству з обмеженою відповідальністю "Хорєв" виконувати договір №1364 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - Державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" датованого 27.05.2019 в тому числі, але не виключно заборонити: здійснювати та приймати платежі на виконання договору №1364 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" датованого 27 травня 2019 року, підписувати акт приймання-передачі до набрання законної сили рішення у цій справі, а також зупинення перебігу строків на здійснення оплати за договором №1364 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" датованого 27.05.2019 року та укладання акту приймання-передачі до набрання законної сили рішення у цій справі є співмірним та відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності.

При цьому, забезпечено збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, і наявний прямий зв`язок між обраними заявником заходом забезпечення позову і предметом майбутнього позову, а саме обрані заходи спроможні забезпечити ефективний захист прав та інтересів заявника.

Суд погоджується з доводами заявника, що у випадку невжиття заявлених заходів забезпечення позову та в разі задоволення його позову та визнання протиправним та скасування наказу Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 25.04.2019 р. № 809 "Про затвердження протоколу про результати електронного аукціону № UA-PS-2019-03-22-000020-1", обраний ним спосіб захисту і поновлення порушених прав та інтересів буде неефективним та фактично унеможливить виконання судового рішення зі спору.

Як наслідок, заявник не зможе захистити порушені права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Таким чином, заявником було належним чином обґрунтовано та доведено за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів наявність обставин, з якими Господарський процесуальний кодекс України пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити заяву (вх. № 7473 від 24.03.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "Маре Груп" про забезпечення позову з урахуванням правових підстав для зупинення перебігу строку на здійснення оплати за договором №1364, оскільки, по-перше, обраний заявником захід забезпечення у цій частині узгоджується з положеннями пунктів 1 - 9 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, а по-друге, вжиття вищевказаного заходу забезпечення позову, за висновком суду, буде достатньо для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених прав та інтересів заявника.

Заходи забезпечення позову, які застосовуються судом, за змістом не є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.

Але при цьому, у відповідності до ст. 137 ГПК України суд, не забороняє проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства; участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору. Не зупиняє рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії.

При вжитті заходів забезпечення позову судом спір не вирішується по суті.

У даному конкретному випадку, судом не вживаються заходи забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру (ч. 12 ст. 137 ГПК).

Вживані судом заходи забезпечення позову стосуються виключно договору купівлі-продажу який є наслідком проведення та завершення аукціону і не стосується самих процедур передбачених ч. 12 ст. 137 ГПК України.

Крім того, вжиті даною ухвалою заходи до забезпечення позову не мають наслідком повного припинення господарської діяльності сторін у справі та вжиті даною ухвалою заходи до забезпечення позову - є пов`язаними з предметом позову, а внаслідок їх вжиттям не порушуються будь-які права та інтереси осіб, що не є учасниками судового процесу.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 136-140, 234-235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву (вх. № 7473 від 24.03.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "Маре Груп" про забезпечення позову - задовольнити.

2. Заборонити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області (; 61057, Харківська обл., м. Харків, майдан Театральний, 1), Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (; 61057, Харківська обл., м. Харків, майдан Театральний, 1) та Товариству з обмеженою відповідальністю «Хорєв» (; 61013, Харківська обл., м. Харків, вул. Шевченка, 98) виконувати договір №1364 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Державне підприємство «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» за адресою: м.Харків, проспект Московський, 151, датованого 27.05.2019 в тому числі, але не виключно заборонити: здійснювати та приймати платежі на виконання договору №1364 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Державне підприємство «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» за адресою: м.Харків, проспект Московський, 151, датованого 27.05.2019, підписувати акт приймання-передачі до набрання законної сили рішення у цій справі.

3. Зупинити перебіг строків на здійснення оплати за договором №1364 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Державне підприємство «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» за адресою: м.Харків, проспект Московський, 151, датованого 27.05.2019 та укладення акту приймання-передачі до набрання законної сили рішення у цій справі.

4. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановляння. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання

5. Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років: до 26.03.2023

6. Стягувачем за даною ухвалою є - Товариство з обмеженою відповідальністю "Маре Груп" (, 04111, м. Київ, вул. Щербаківського Данила, 72, офіс 82).

Боржником за даною ухвалою є - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (, 61057, м. Харків, майдан Театральний, 1).

Боржником за даною ухвалою є - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (; 61057, Харківська обл., м. Харків, майдан Театральний, 1).

Боржником за даною ухвалою є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хорєв» (; 61013, Харківська обл., м. Харків, вул. Шевченка, 98).

7. Питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду, протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали, відповідно до ст. 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 25 березня 2020 року.

Суддя І.П. Жигалкін