ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" квітня 2020 р. Cправа № 902/1608/14

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали по справі

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Цант+" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Хімекс"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні"

про банкрутство

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦАНТ+" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ХІМЕКС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" про банкрутство.

Провадження у даній справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

Ухвалою суду від 10.12.2019 року задоволено заяву арбітражного керуючого Оверчука Д.О. № 02-03/266 від 08.11.2019 року (вх. № 02.1-36/667/19) про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі №902/1608/14 з врахуванням уточнення № 02-03/290 від 06.12.2019 року, повністю. Затверджено винагороду арбітражного керуючого Оверчука Д.О. за період з 12.09.2018 року по 30.11.2019 року по справі № 902/1608/14 в сумі 232 065,85 грн. та витрати в сумі 911 347,96 грн. Стягнуто, зокрема, з ПАТ "Банк Кредит Дніпро": на користь арбітражного керуючого Оверчука Д.О. 9 798,51 грн. - витрат та 22 333,22 грн. - винагороди за виконання обов`язків ліквідатора в справі № 902/1608/14 про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні"; на користь арбітражного керуючого Бойка О.В. 22 754,19 грн. - винагороди та витрат за виконання обов`язків ліквідатора в справі № 902/1608/14 про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні".

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2020 року ухвалу Господарського суду Вінницької області від 10.12.2019 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора Оверчука Д.О. про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат відмовлено.

07.04.2020 року до суду від представника АТ "Банк Кредит Дніпро" надійшла заява б/н від 01.04.2020 року (вх.№ 01-36/232/20) про поворот виконання рішення, в якій заявник просить суд: відповідно до ч.8. ст. 333 ГПК України вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту: на майно Оверчука Д.О. в межах суми 35 613,90 грн. та на майно Бойка О.В. в межах суми 25 298,60 грн.; здійснити поворот виконання ухвали Господарського суду Вінницької області від 10.12.2019 року у справі № 902/1608/14.

Відповідно до ч.ч. 5, 9, 10 ст. 333 ГПК України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Враховуючи викладене, вказану заяву слід призначити до розгляду в судовому засіданні.

Крім того, судом розглянуто клопотання АТ "Банк Кредит Дніпро", що міститься в прохальній частині заяви стосовно вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Оверчука Д.О. та Бойка О.В. , відповідно до ч.8. ст. 333 ГПК України.

Так, заявник в прохальній частині заяви про поворот виконання рішення суду просить відповідно до ч. 8. ст. 333 ГПК України вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту: на майно Оверчука Д.О. в межах суми 35 613,90 грн. та на майно Бойка О.В. в межах суми 25 298,60 грн.

В силу ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУ з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 8 ст. 333 ГПК України, при вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Питання щодо забезпечення позову врегульовано главою 10 розділу І ГПК України.

Так, за змістом ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, передбачається, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, питання щодо застосування заходів до забезпечення позову, висвітлено також у постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011 року (далі - постанова), яка на даний час є чинною.

Згідно п. 1, п. 3 постанови, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, за змістом п. 7.2. постанови, арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, звертає увагу на те, що підставами для забезпечення позову є істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, як вбачається зі змісту заяви, АТ "Банк Кредит Дніпро" звертаючись до суду з вимогою про вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Оверчука Д.О. та Бойка О.В. , заявником жодним чином не обґрунтовано та не надано відповідних доказів щодо необхідності вжиття таких заходів забезпечення, окрім посилання на положення ч. 8 ст. 333 ГПК України; крім того у заяві не конкретизовано, на яке саме майно необхідно накласти арешт.

З огляду на наведені вище обставини та положення закону, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви в частині вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Оверчука Д.О. та Бойка О.В .

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно Наказу Міністерства юстиції України № 621/5 від 20.02.2020 року анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 06.12.2016 року № 1776, видане Оверчуку Д.О., у зв`язку зі смертю.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 12, 18, 73-79, 86, 136, 140, 232, 233, 234-326, 333 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву АТ "Банк Кредит Дніпро" б/н від 01.04.2020 року (вх. № 01-36/232/20) про поворот виконання рішення у справі № 902/1608/14 призначити до розгляду в судовому засіданні на 22.04.2020 року - 11:00 год., в приміщенні Господарського суду Вінницької області (вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018).

2. Відмовити в задоволенні заяви в частині вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Оверчука Д.О. та Бойка О.В .

Згідно ч.2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 08.04.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, пп. 17.5 п. 17 ч. 1 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ТОВ "ЦАНТ+" - 40007, Сумська обл., м. Суми, вул. Охтирського, 1;

3 - ТОВ "ТД ХІМЕКС" - 04136, м. Київ, вул. Стеценка, буд. 3, кв. 31;

4 - ТОВ "Подільські цукроварні" - 24600, Вінницька обл., смт. Крижопіль, вул.Чкалова, 16Б;

5 - ПАТ "Банк Кредит Дніпро", адвокат Борейко Н.О. - 49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 17;

6 - арбітражний керуючий Бойко О.В. - АДРЕСА_1.