ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"26" березня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/794/20

Господарський суд Одеської області у складі судді - Петрова В.С., розглянувши матеріали заяви фізичної особи - підприємця Бадюк Наталії Сергіївни про видачу судового наказу про стягнення з Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "Черьомушки" заборгованості в загальній сумі 166706,00 грн. у порядку ст.147-156 ГПК України, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2020 р. до господарського суду Одеської області надійшла заява фізичної особи - підприємця Бадюк Наталії Сергіївни про видачу судового наказу про стягнення з Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "Черьомушки" заборгованості в загальній сумі 166706,00 грн., у т.ч. за договором від 22.08.2019 р. № 621 в розмірі 52240,00 грн.; за договором від 20.09.2019 р. № 624 в розмірі 68246,00 грн., від 21.10.2019 р. № 628 в розмірі 46220,00 грн.

В обґрунтування заяви ФОП Бадюк Наталія Сергіївна посилається на порушення боржником умов вищенаведених договорів про надання послуг, за якими заявник виконав прийняті на себе зобов`язання в повному обсязі, але боржник оплату наданих послуг за договорами не здійснив.

Згідно ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

В ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як встановлено судом, додана заявником до поданої заяви квитанція по сплату судового збору № 21522 від 20.02.2020 р. на суму 210,20 грн. не може бути належним доказом сплати судового збору за подачу даної заяви, оскільки сплачений за вказаною квитанцією судовий збір був зарахований по іншій справі № 916/641/20, про що свідчить довідка суду від 26.03.2020 р.

Відповідно до положень ст. 151 ГПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Наразі судом з`ясовано, що у справі № 916/641/20 господарським судом Одеської області за заявою ФОП Бадюк Н.С. був виданий судовий наказ про стягнення з Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "Черьомушки" заборгованості по іншим договорам. Отже, сплачений заявником судовий збір за подачу заяви про видачу судового наказу у справі № 916/641/20 не може бути зарахований за подачу заяви у даній справі.

В свою чергу вказане свідчить про ненадання заявником доказів сплати судового збору за подану заяву у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі фізичної особи - підприємця Бадюк Наталії Сергіївни судового наказу, оскільки таку заяву подано заявником з порушенням вимог ч. 3 ст. 150 ГПК України.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків, а також не позбавляє заявника права звернутися до суду із відповідною позовною заявою.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити фізичній особі - підприємцю Бадюк Наталії Сергіївні у видачі судового наказу за поданою заявою про стягнення з Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "Черьомушки" заборгованості в загальній сумі 166706,00 грн.

2. Повідомити заявника, що відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя В.С. Петров