ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/17483/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І. С. - головуючого, Міщенка І. С., Сухового В. Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «Ратмир-Соло»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019

(у складі колегії суддів: Дідиченко М. А. (головуючий), Мартюк А. І.,

Майданевич А. Г.)

та на рішення Господарського суду Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 (суддя Смирнова Ю. М.)

у справі № 910/17483/18

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія ?Київводоканал?»

до Приватного підприємства «Ратмир-Соло»

про стягнення 653 436,38 грн,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія ?Київводоканал?» (далі - позивач, ПрАТ «АК ?Київводоканал?») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Ратмир-Соло» (далі - відповідач, ПП «Ратмир-Соло») про стягнення 653 436,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПП «Ратмир-Соло», порушуючи місцеві Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879 (далі - Правила № 1879), у період з 01.05.2015 по 31.03.2018 (далі - спірний період) здійснював скид стічних вод до мережі міської каналізації без отримання Умов на скид стічних вод, що є обов`язковим для скидання стічних вод у міську каналізацію, а тому має сплатити за цей період плату у розмірі 653 436,28 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019, позов задоволено повністю. Стягнуто з ПП «Ратмир-Соло» на користь ПрАТ «АК ?Київводоканал?» грошові кошти за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод у розмірі 653 436,38 грн та 9 801,55 грн судового збору.

Судові рішення обґрунтовані тим, що оскільки ПП «Ратмир-Соло» не виконало обов`язку щодо отримання або подовження Умов на скид стічних вод, встановленого умовами договору від 31.03.2006 № 06504/5-03 та Правилами №1879, відповідачу може бути нарахована сума, кратна розміру тарифу на послугу з водовідведення, передбачена Правилами № 1879 та умовами договору від 31.03.2006 № 06504/5-03, за весь період відсутності у ПП «Ратмир-Соло» Умов на скид стічних вод у розмірі 653 436,28 грн.

Разом з тим суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що ПрАТ «АК ?Київводоканал?» не пропущено строк позовної давності на звернення до суду із позовом про стягнення 653 436,28 грн, оскільки строк позовної давності для звернення ПрАТ «АК ?Київводоканал?» до суду за захистом порушеного права починає відлік з моменту спливу десятиденного строку, зазначеного у листі-попередженні від 24.04.2018 для добровільної оплати відповідачем 653 436,38 грн за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод, тобто з 02.06.2018.

Не погоджуючись з постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 та рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2019, у січні 2020 року ПП «Ратмир-Соло» звернулось до Касаційного господарського суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду апеляційної інстанції від 15.10.2019 та рішення суду першої інстанції від 27.06.2019, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування касаційної скарги ПП «Ратмир-Соло» зазначило, що:

судами не надано належної оцінки чинності Правил № 1879, через що помилково застосовано ці Правила для обґрунтування судових рішень та вирішення спору по суті, оскільки розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 166-р було скасовано, зокрема, наказ Держбуду України від 19.02.2002 № 37 «Про затвердження Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України» (далі - Правила № 37), відповідно до яких було розроблено Правила № 1879, тому положення Правил № 1879 в частині, скасованій у Правилах № 37 (щодо нарахування плати за порушення правил та отримання умов на скид стічних вод), є недіючими. З огляду на таке твердження відповідач поставив під сумнів дійсність договору від 31.03.2006 № 06504/5-03;

розрахунок санкцій ПрАТ «АК ?Київводоканал?» за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод здійснений із порушенням порядку, підстав та формули нарахування. Зокрема, всупереч умов договору від 31.03.2006 № 06504/5-03 та Правил № 1879, позивачем при розрахунку застосовано чотирикратний, а не п`ятикратний розмір тарифу на послугу з водовідведення, чим порушено права та інтереси відповідача, а також застосовано невірний об`єм стічних вод;

ПрАТ «АК ?Київводоканал?» не довело факту здійснення відповідачем скиду стічних вод у каналізацію міста без наявності Умов на скид стічних вод у період з 01.05.2015 по 31.03.2018. Натомість ПП «Ратмир-Соло» надало докази на підтвердження реалізації усього отриманого від позивача у спірний період об`єму води третій особі без скиду стічних вод у каналізацію міста;

ПрАТ «АК ?Київводоканал?» не надано доказів наявності у нього дійсної у 2015-2019 р.р. ліцензії на діяльність у сфері централізованого водопостачання та водовідведення;

суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що у період з 2012 року по квітень 2018 року ПрАТ «АК ?Київводоканал?» не вимагало від ПП «Ратмир-Соло» отримання або подовження Умов на скид стічних вод;

суди попередніх інстанцій не обґрунтували відмову у задоволенні клопотань ПП «Ратмир-Соло» від 20.03.2019 та 08.10.2019 про призначення судової економічної експертизи;

судами попередніх інстанцій невмотивовано відхилено заперечення відповідача щодо позовних вимог ПрАТ «АК ?Київводоканал?» та надано перевагу доводам позивача.

Ухвалою Верховного Суду від 24.01.2020 поновлено ПП «Ратмир-Соло» строк на касаційне оскарження судових рішень у справі № 910/17483/18, відкрито касаційне провадження у справі № 910/17483/18. Ухвалено здійснити перегляд оскаржуваних судових рішень без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. Зупинено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 у справі № 910/17483/18 до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

ПрАТ «АК ?Київводоканал?» не скористалося своїм правом відповідно до ст. 295 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України у редакції, чинній до 08.02.2020) та не подало до суду касаційної інстанції письмового відзиву на касаційну скаргу протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження від 24.01.2020.

08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31.03.2006 між ВАТ «АК ?Київводоканал?» (нова назва - ПрАТ «АК ?Київводоканал?») (постачальник) та ПП «Свічколап Трейдінг» (нова назва - ПП «Ратмир-Соло») (абонент) укладено договір №06504/5-03 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднанні мережі (далі - договір від 31.03.2006 № 06504/5-03), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред`явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізацій м. Києва приймати від нього стічні води у систему каналізацій м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м.Києва, а абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65 (далі - Правила № 65), Правилами № 37, а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

У договорі від 31.03.2006 № 06504/5-03 сторони погодили, зокрема, такі умови:

абонент забезпечує наявність та своєчасне подовження дозволу на скид стічних вод згідно з вимогами місцевих правил приймання, а також забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин (п.1.5);

кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показанням лічильників стічних вод або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об`ємів стоків у відповідності до р. 21 Правил № 65 та Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва (п. 2.1.4);

облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов`язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця та в інші строки (за письмовою вимогою постачальника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг (за встановленою постачальником формою) та проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноваженими особами акта звіряння розрахунків. У разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими абонентом (п.2.1.6);

постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів (п. 2.2.1);

у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, абонент зобов`язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документа до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акта. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною (п. 2.2.4);

абонент зобов`язується сплачувати вартість наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору та своєчасно подовжувати у встановленому порядку дозвіл на скидання стічних вод у каналізаційну мережу постачальника (п. 3.3.5, 3.3.11);

у разі порушення абонентом п. 1.1, 1.5 цього договору плата за скид стічних вод без чинного дозволу нараховується у п`ятикратному розмірі тарифу відповідно до вимог Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м.Києва (п. 4.9);

усі питання, не передбачені цим договором, регулюються чинним законодавством України. Умови цього договору застосовуються до відносин між постачальником та абонентом, які виникли до його укладення (п. 5.3);

внесення змін до умов цього договору відбувається шляхом підписання обома сторонами додаткової угоди (п. 5.11);

цей договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін не повідомить іншу сторону про його припинення. Відносини сторін до укладення нового договору регулюються даним договором (п. 7.1).

Згідно з дислокацією об`єктів водоспоживання та водовідведення (споживачів) об`єкт водоспоживання та водовідведення (адміністративно-промислова будівля) ПП «Ратмир-Соло» знаходиться за адресою: м. Київ, вул.Червоногвардійська, 13-А (нова назва вулиці з 19.02.2016 - Г. Хоткевича).

Сторонами протягом спірного періоду (з 01.05.2015 по 31.03.2018) складались та підписувались акти про зняття показань з приладу обліку постачання води, в яких відображався поточний стан приладу обліку та фіксувались показники постачання води.

У зв`язку з виявленим ПрАТ «АК ?Київводоканал?» (Департаментом екологічного нагляду) порушенням ПП «Ратмир-Соло» Правил № 1879 щодо здійснення скиду стічних вод за наявності Умов на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва, позивач звернувся до відповідача з листом-попередженням від 24.04.2018, направив відповідачеві розрахунок від 24.04.2018 № 15/ВУ-Ф-08/117-03-2018р. на оплату за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод у розмірі 653 436,38 грн та запропонував оплатити його протягом десяти днів з дати отримання цього листа-попередження.

Лист-попередження від 24.04.2018 з розрахунком № 15/ВУ-Ф-08/117-03-2018р. отримано ПП «Ратмир-Соло» 22.05.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ПП «Ратмир-Соло» протягом десяти днів з дати отримання листа-попередження від 24.04.2018 (до 02.06.2018) не сплатило 653 436,38 грн згідно з розрахунком № 15/ВУ-Ф-08/117-03-2018р., що стало підставою для звернення ПрАТ «АК ?Київводоканал?» з позовом до господарського суду про стягнення з відповідача 653 436,38 грн плати за скид стічних вод без отримання (подовження) Умов на скид стічних вод у період з 01.05.2015 по 31.03.2018.

Суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на встановлення факту порушення ПП «Ратмир-Соло» умов договору від 31.03.2006 № 06504/5-03 та Правил № 1879 щодо отримання або подовження Умов на скид стічних вод у період з 01.05.2015 по 31.03.2018.

Переглянувши оскаржувані постанову суду апеляційної інстанції від 15.10.2019 та рішення суду першої інстанції від 27.06.2019 у касаційному порядку в межах доводів касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при ухвалені оскаржуваних судових рішень, Касаційний господарський суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Згідно зі ст. 626, 627, ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Положеннями ст. 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У п. 4.9 договору від 31.03.2006 № 06504/5-03 сторони погодили, що у разі порушення абонентом зобов`язань за договором у частині наявності та своєчасного подовження дозволу (Умов) на скид стічних вод згідно із вимогами місцевих правил приймання (п.1.5) плата за скид стічних вод без чинного дозволу нараховується у п`ятикратному розмірі тарифу відповідно до вимог Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879 затверджено Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва.

У п. 2.2, 2.4, 3.3 Правил № 1879 встановлено, що водоканал має право надавати абонентам Умови на скид згідно з цими Правилами. Абоненти зобов`язані отримати Умови на скид та укласти договір з водоканалом відповідно до статей 19, 20 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання». Для отримання Умов на скид абонент повинен звернутись до водоканалу для їх оформлення та надати відповідні документи. Умови на скид видаються на один рік. Якщо абонентом заявлено про відсутність змін у його водовідведенні Умови на скид на наступний рік подовжуються. Абонент повинен звернутися до водоканалу із письмовим запитом про подовження Умов на скид за один місяць до закінчення строку їх дії.

Пунктом 8.1 Правил № 1879 передбачено, що абонент не має права скидати стічні води без одержання Умов на скид. За скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії абонент сплачує в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності.

Відповідно до п. 8.6 Правил № 1879 при порушенні цих Правил водоканал має право розглядати весь обсяг стічних вод (за розрахунковий період) як такий, що перевищує договірний, і плата за його скидання встановлюється в п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення у разі, зокрема, відсутності у абонента Умов на скид чи закінчення строку їх дії.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підтвердження обсягів скинутих відповідачем стічних вод без діючих Умов на скид стічних вод ПрАТ «АК ?Київводоканал?» надано акти зняття показань з приладу обліку постачання води за спірний період, підписані як позивачем, так і відповідачем.

Натомість наявність доказів отримання (подовження) ПП «Ратмир-Соло» Умов на скид стічних вод у період з 01.05.2015 по 31.03.2018 або наявність будь-яких доказів вжиття відповідачем заходів для отримання Умов на скид стічних вод у спірний період судами попередніх інстанцій не встановлено.

Надавши оцінку листам ПП «Ратмир-Соло» від 24.05.2018 № 21 та від 01.06.2018 №23, у яких відповідач просить позивача подовжити дію Умов на скид стічних вод, господарські суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що ці звернення не стосуються нарахування плати за скид стічних вод без отримання Умов на скид стічних вод за спірний період (з 01.05.2015 по 31.03.2018). А наданий позивачем лист від 25.11.2014 № 15, в якому ПП «Ратмир-Соло» повідомляло ПрАТ «АК ?Київводоканал??» про те, що з 01.01.2015 не буде здійснювати скид стічних вод в систему каналізації міста було відхилено господарськими судами, оскільки встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази надсилання та отримання цього листа ПрАТ «АК ?Київводоканал?».

Таким чином, при розгляді спору у цій справі судами попередніх інстанцій було встановлено, що ПП «Ратмир-Соло» було порушено п. 1.5 (у сукупності із п. 3.11) договору від 31.03.2006 № 06504/5-03 та положення Правил № 1879 щодо здійснення скиду стічних вод у систему каналізації міста Києва без отримання Умов на скид стічних вод за адресою: м. Київ, вул. Червоногвардійська, 13-А (зараз - вул. Г.Хоткевича) у період з 01.05.2015 по 31.03.2018.

Встановивши відсутність доказів наявності у ПП «Ратмир-Соло» Умов на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва у період з 01.05.2015 по 31.03.2018, а також доказів оплати ПП «Ратмир-Соло» розрахунку від 24.04.2018 № 15/ВУ-Ф-08/117-03-2018р., враховуючи умови договору від 31.03.2006 №06504/5-03 та положення Правил № 1879, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про правомірність нарахування суми, передбаченої п. 8.1 Правил №1879 та п. 4.9 договору від 31.03.2006 № 06504/5-03, а відтак задоволення позову про стягнення з відповідача 653 436,38 плати за скид стічних вод за весь період відсутності у відповідача Умов на скид стічних вод.

Доводи ПП «Ратмир-Соло» в касаційній скарзі про те, що суди не надали належної оцінки чинності Правил № 1879 і помилково використали їх для обґрунтування судового рішення та вирішення спору по суті, оскільки скасування з 21.05.2017 Правил № 37, на підставі яких було прийнято Правила № 1879, має своїм наслідком втрату чинності Правил № 1879, не приймаються судом касаційної інстанції з огляду на те, що суди попередніх інстанцій дійшли висновку про обґрунтованість нарахування суми з огляду на умови договору від 31.03.2006 № 06504/5-03 та чинність Правил № 1879.

Як вбачається з п. 1.1 Правил № 1879, ці Правила були прийняті не лише на підставі Правил № 37, які з 21.05.2017 втратили чинність, а й відповідно до положень Водного кодексу України, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Основних напрямків державної політики України у галузі охорони довкілля, використання природних ресурсів та забезпечення екологічної безпеки, затверджених постановою Верховної Ради України від 05.03.1998 № 188/98-ВР, Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1999 № 465, Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (на підставі яких втратили чинність Правила № 65).

Зважаючи на встановлену ст. 204 ЦК України і не спростовану ПП «Ратмир-Соло» при вирішенні цієї справи презумпцію правомірності укладеного між ПрАТ «АК ?Київводоканал?» та ПП «Ратмир-Соло» договору від 31.03.2006 № 06504/5-03, суд касаційної інстанції відхиляє твердження відповідача у касаційній скарзі про недійсність договору від 31.03.2006 № 06504/5-03.

Аргументи касаційної скарги про те, що наданий позивачем розрахунок від 24.04.2018 № 15/ВУ-Ф-08/117-03-2018р. за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод є неправомірним, здійснений із порушенням порядку, підстав та формули нарахування, не можуть бути прийняті судом касаційної інстанції до уваги, оскільки цей розрахунок відповідає умовам договору від 31.03.2006 №06504/5-03 та Правилам № 1879.

Застосування ПрАТ «АК ?Київводоканал?» у розрахунку від 24.04.2018 № 15/ВУ-Ф-08/117-03-2018р. тарифу на послугу з водовідведення у розмірі меншому, ніж передбачено умовами договору від 31.03.2006 № 06504/5-03 та Правилами №1879 (чотирикратного, а не п`ятикратного тарифу) не свідчить про порушення прав та інтересів відповідача.

Оскільки ПП «Ратмир-Соло» за відсутності лічильника стічних вод, зобов`язаний оплатити позивачу обсяг стічних вод, який визначається за кількістю води, що надходить з мереж централізованого водопостачання, що не суперечить п. 8.1 Правил № 1879 та п. 2.1.4 договору від 31.03.2006 № 06504/5-03, суди попередніх інстанцій вірно вказали, що акти про зняття показань з приладів обліку постачання води, які підписані сторонами у спірний період, є належними та допустимими доказами кількості стічних вод відповідача у спірний період.

Посилання ПП «Ратмир-Соло» у касаційній скарзі на те, що ним було передану (реалізовано) весь об`єм поставленої позивачем у спірний період води третій особі, що свідчить про відсутність факту скиду ним стічних вод у каналізацію міста, відхиляються судом касаційної інстанції з огляду на зміст договору від 01.01.2015 №2015-1 про надання послуг, укладений між ПП «Ратмир-Соло» та ПП «Авадан», якому суди попередніх інстанцій надали оцінку, та на те, що сторонами договору від 31.03.2006 № 06504/5-03 не було внесено змін щодо відсутності обов`язку відповідача оплачувати за скид стічних вод в систему каналізації у зв`язку з фактичною відсутністю таких скидів у порядку, передбаченому умовами договору (п.5.11 договору від 31.03.2006 № 06504/5-03).

Доводи у касаційній скарзі про те, що ПрАТ «АК ?Київводоканал?» не надано доказів на підтвердження права на здійснення ним у 2015-2019 р.р. діяльності у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, а саме копії ліцензії на господарську діяльність «Питна вода (централізоване постачання та водовідведення)», не заслуговують на увагу, оскільки судами попередніх інстанцій встановлено наявність такої ліцензії у позивача. Переоцінка цих обставин не входить до компетенції Верховного Суду, як суду права, в силу положень ст. 300 ГПК України.

Касаційний господарський суд відхиляє як безпідставні аргументи касаційної скарги про те, що ПрАТ «АК ?Київводоканал?» повинно було звернутись до відповідача з вимогою про отримання чи подовження Умов на скид стічних вод, оскільки ані Правилами № 1879, ані умовами договору від 31.03.2006 №06504/5-03 не передбачено обов`язку ПрАТ «АК ?Київводоканал?» повідомляти абонента про необхідність отримання Умов на скид стічних вод або нагадувати про їх подовження, а обов`язок забезпечувати наявність та своєчасно подовжувати Умови на скид стічних вод покладено саме на абонента (відповідача у справі) (п. 1.5, 3.11 договору від 31.03.2006 № 06504/5-03).

Зі змісту оскаржуваних постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції вбачається, що як суд першої інстанції, розглядаючи клопотання відповідача від 20.03.2019, так і суд апеляційної інстанції, розглядаючи клопотання відповідача від 08.10.2019, врахувавши дійсні обставини справи та характер спірних правовідносин, встановивши, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, не потрібні, дійшли висновку про відсутність процесуальних підстав для призначення у цій справі судової економічної експертизи, а тому доводи у касаційній скарзі про те, що суди не обґрунтували відмову у задоволенні клопотань від 20.03.2018 та 08.10.2019 відповідача є безпідставними.

Аргументи касаційної скарги ПП «Ратмир-Соло» про те, що судами попередніх невмотивовано відхилено заперечення відповідача щодо позовних вимог не знайшли свого підтвердження в ході касаційного перегляду, оскільки зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що як доводи позивача, так заперечення відповідача були предметом дослідження судів попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, що відповідає вимогам ст. 236 ГПК України.

Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Загалом доводи касаційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги, а обґрунтування касаційної скарги стосується повторного дослідження обставин, що вже були встановлені судами попередніх інстанцій під час розгляду справи, та переоцінки тих доказів, які вже оцінювалися господарськими судами в процесі розгляду цієї справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (ст.300 ГПК України).

Інших належних доводів, які б свідчили про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, ПП «Ратмир-Соло» у касаційній скарзі не наводить.

Разом із тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків апеляційного господарського суду, суд касаційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують установленого судами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ГПК України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи те, що доводи касаційної скарги ПП «Ратмир-Соло» про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень не знайшли свого підтвердження, Касаційний господарський суд, переглянувши оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційної скарги, вважає, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 прийняті з додержанням норм процесуального та матеріального права, а відтак підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст.129 ГПК України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 08.02.2020), Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства «Ратмир-Соло» залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 та рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 у справі №910/17483/18 залишити без змін.

3. Поновити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 у справі № 910/17483/18.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді: І. С. Міщенко

В. Г. Суховий