ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2020 Справа № 904/3442/19

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І. Л.,

суддів Подобєда І.М., Чус О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2019 у справі №904/3442/19 (суддя Манько Г.В., повне рішення складено 05.12.2019)

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфатех", с.Слобожанське, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

про стягнення 34 494 грн 44 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2019 у справі №904/3442/19 Акціонерному товариству (далі-АТ)"Укргазвидобування" відмовлено в задоволенні позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) "Торговий дім "Альфатех" 34494грн 44коп. пені за прострочення поставки товару;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що підстава затримки поставки товару відповідачем є форс-мажорною обставиною, яка безпосередньо вплинула на можливість вчасного виконання умов договору поставки №УГВ 10247/30-18 від 27.07.2018, з того, що позивач під час приймання товару та протягом шестимісячного терміну після поставки товару не пред"являв претензій до відповідача з приводу затримки та нарахування пені, у зв"язку з чим, у відповідача були відсутні підстави звертатися до торгово-промислової палати для засвідчення цих обставин, з того, що відповідачем дотримані умови договору, а також з того, що у відповідача відсутнє грошове зобов"язання перед позивачем за спірними правовідносинами, у зв"язку з чим, стягнення з нього пені на підставі п.7.10 спірного договору суперечить приписам Цивільного кодексу України;

- не погодившись з прийнятим рішенням, АТ"Укргазвидобування" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення господарським судом норм процесуального права та неправильне застосування ним норм матеріального права просить це рішення скасувати, ухвалити нове рішення та позов задовольнити;

- у поданій скарзі йдеться про помилкові висновки суду відносно можливості стягнення пені лише за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання, про те, що відповідно до норм Цивільного кодексу України сторони договору не позбавлені права забезпечувати у господарському договорі пенею виконання будь-якого зобов"язання, про те, що п.7.10 спірного договору сторонами передбачена сплата пені за прострочення поставки товару і вказаний пункт договору не оспорювався відповідачем, про відсутність підстав вважати, що затримка поставки товару, у даному випадку, відбулася під дією форс-мажорних обставин, про те, що у відзиві відповідачем безпідставно зазначено про затримку поставки товару через дії свого контрагента - ТОВ"НК", оскільки недодержання обов"язків контрагентом боржника не вважається випадком непереборної сили, про те, що відповідачем не дотримано умов розділу 8 вказаного договору, в якому передбачені дії сторін, у разі настання таких обставин, про те, що сертифікат Дніпропетровської торгово-промислової палати, наданий відповідачем засвідчує форс-мажорні обставини лише у термін 26.12.2018, тобто саме на день граничного строку поставки товару, при цьому доказів непереборних обставин у період з 28.07-25.12.2018 період, встановлений договором для поставки товару останнім не надано, про те, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення ним письмового повідомлення позивача про дії обставин непереборної сили, при цьому зазначені відповідачем обставини не є такими, що унеможливлюють належне виконання ним зобов"язань за договором і мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності, про те, що відзив на позовну заяву відповідачем було надано з простроченням на два тижні без зазначення поважних причин пропуску відповідного строку і суд мав вирішити справу за наявними матеріалами, а також про те, що після закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті відповідач подав до суду заяву про долучення документів до матеріалів справи, не надавши при цьому доказів надсилання цих документів позивачу і суд не мав права приймати останні до розгляду;

- 18.02.2020 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання АТ"Укргазвидобування", в якому товариство, з посиланням на пропуск ТОВ"Торговий дім "Альфатех" процесуального строку, встановленого судом для подання відзиву на апеляційну скаргу просить застосувати наслідки такого пропуску та залишити цей відзив без розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.01.2020 відкрито провадження за апеляційною скаргою АТ"Укргазвидобування" та ухвалено розглянути скаргу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.07.2018 ТОВ"Торговий дім "Альфатех" (постачальником) та АТ"Укргазвидобування" (покупцем) укладено договір поставки (закупівлі товару за власні кошти) №УГВ 10247/30-18, на підставі п.1.1 якого постачальник зобов"язався поставити покупцю товар, зазначений у специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець ? прийняти і оплатити такий товар.

Згідно з п.1.2 договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару вказується у специфікації.

Відповідно до п.5.1 договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації до цього договору.

Згідно з п.5.3 договору датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної, (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

П.5.11 договору встановлено, що відповідальність за правильність та повноту оформлення товаросупровідних документів і наслідки, пов"язані із затримками при постачанні товару приймає на себе постачальник.

П.6.3.1 договору унормовано, що постачальник зобов"язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором та специфікацією.

П.7.10 договору встановлена відповідальність постачальника у разі невиконання взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у специфікації до даного договору, у вигляді сплати покупцю пені в розмірі 0,1 процента від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення.

П.8.1 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Відповідно до п.8.2 договору сторона, що не може виконувати зобов"язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Згідно з п.8.3 договору доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом.

П.10.1 встановлено, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, за умови надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов"язань по договору і діє до повного виконання сторонами зобов"язань.

27.07.2018 сторонами підписана специфікація №1 до вказаного договору, в якій зазначені загальна вартість товару, що складає 68 988 888грн 72 коп., строк поставки товару протягом 120 календарних днів з дати укладання договору, умови та строки оплати оплата за поставлений товар здійснюється протягом 30 календарних днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної.

11.12.2018 АТ"Укргазвидобування" (покупцем) та ТОВ"Торговий дім "Альфатех" укладено додаткову угоду №1 до договору, в якій сторони домовилися продовжити термін поставки товару, у зв`язку з чим, пункт 3 специфікації № 1 викладено в наступній редакції: Строк поставки товару: граничний строк поставки товару ? 26.12.2018 p..

Виходячи з умов договору, відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 34494444 грн 36 коп..

Між тим, поставка товару здійснена відповідачем з порушенням строків, встановлених додатковою угодою №1 від 11.12.2018 .

Видаткова накладна №10995 від 26.12.2018, що підтверджує факт поставки підписана зі сторони покупця 28.12.2018.

22.05.2019 позивачем на адресу відповідача направлена претензія №30.1-022-3629 з вимогою сплатити 34494грн 44коп. пені, нарахованої останньому за прострочення строків поставки товару.

Відповідачем надано відповідь на претензію, в якій зазначено, що транспортування товару здійснювалося за маршрутом: Дніпропетровський район, територія Підгородненської ради, Смуга автодороги, М04 Знам`янка-Луганськ-Зварине, 227км+580м. - вул.Українська,45, м.Красноград, Харківська область, протяжність маршруту - 120 кілометрів спеціалізованим підприємством - перевізником і за даними Українського гідрометеорологіческого центру та Державної патрульної служби України на день транспортування внаслідок складних погодних умов у період 26.12-28.12.2018, було ускладнено рух автомобільного транспорту.

Обставини щодо неналежного виконання зобов"язань по своєчасній поставці товару за договором №УГВ 10247/30-18 від 27.07.2018 стали визначальними для звернення АТ "Укргазвидобування" з позовом до господарського суду про стягнення з ТОВ"Торговий дім "Альфатех" пені в сумі 34494грн 44коп..

Відмовляючи в позові господарський суд зазначив про наявність форс-мажорних обставин, що призвели до порушення відповідачем строків поставки товару за спірним договором, а також послався на те, що у відповідача відсутнє безпосереднє грошове зобов"язання перед позивачем за спірними правовідносинами, у зв"язку з чим, відсутні й підстави для стягнення з нього пені.

Колегія суддів не погоджується з вищенаведеними висновками господарського суду, оскільки вважає ці висновки зробленими при порушенні норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1, 6 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Ст.663 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Ст.ст.525, 526 Кодексу передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ч.1 ст.530 Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.610 Кодексу порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ч.3 ст.611 Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.617 Кодексу особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Одночасно слід зазначити, що відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у розі порушення боржником зобов"язання.

За приписами ч.1 ст.199 Господарського кодексу України за погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Відповідно до ч.1 ст.230 Кодексу штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.4 ст.231 Кодексу якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

З наведених норм випливає, що сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити в договорі неустойку, яка стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення.

В п.7.10 спірного договору передбачена відповідальність за порушення строків поставки товару у вигляді пені в розмірі 0, 1 відсотка від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення.

При цьому вказаний пункт договору не оспорювався відповідачем, в зв`язку з чим, в силу вимог ст.204 Цивільного кодексу України презюмується правомірність вказаного правочину.

Крім того, згідно з ст.118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ч.9 ст.165 Кодексу передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.178 Кодексу у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Щодо досліджуваної справи, то ухвалою господарського суду про відкриття провадження у справі від 12.08.2019 відповідачу встановлено строк до 03.09.2019 для надання відзиву на позов.

З матеріалів справи вбачається, що відзив на позовну заяву відповідач надав 17.09.2019 без обґрунтування поважних причин пропуску вказаного строку.

Враховуючи викладене, господарський суд мав вирішувати справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч.6 ст.165 Господарського процесуального кодексу України до відзиву додаються, у тому числі, докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідно до ч.3, 4 ст.80 названого Кодексу відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Як зазначено вище, п.8.2, 8.3 договору поставки передбачено обов"язок сторін у разі настання обставин непереборної сили повідомити іншу сторону про настання таких обставин та надати відповідні документи на їх підтвердження у конкретно визначені договором строки, а саме не пізніше 7 днів з моменту виникнення цих обставин.

У даному випадку, відповідач повинен був у вказані вище строки звернутися до позивача з повідомленням про наявність обставин непереборної сили та до Торгово-промислової палати України для їх засвідчення, але докази звернення або докази в обґрунтування неможливості такого звернення в матеріалах справи відсутні.

При цьому відповідь на претензію направлена відповідачем на адресу позивача 27.06.2019, через шість місяців після настання подій непереборної сили, а сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №1200-19-0317 складений Дніпропетровською торгово-промисловою палатою 16.10.2019, тобто також після спливу строку, встановленого п.8.2 спірного договору.

Також, ч.9 ст.80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що копії доказів (крім речових доказів), які подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступним

Звертаючись до господарського суду з заявою №11-19 від 11.11.2019 про долучення до матеріалів справи копії сертифікату Дніпропетровської торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини №1200-19-0317, відповідач не надав докази надсилання останнього на адресу позивача.

З огляду на викладене господарський суд помилково прийняв до уваги зазначений доказ, дійшов неправильних висновків про те, що причиною затримки поставки товару є форс-мажорні обставини, про дотримання відповідачем умов договору і про наявність підстав для звільнення його від відповідальності, передбаченої договором.

Враховуючи обставини щодо порушення відповідачем зобов"язань в частині своєчасної поставки товару позовні вимоги слід визнати такими, що підлягають задоволенню.

Отже, позовні вимоги слід визнати такими, що підлягають задоволенню.

Тому рішення господарського суду слід скасувати.

Твердження господарського суду про те, що під час приймання товару та протягом шестимісячного терміну після поставки товару позивач не пред"являв претензій відповідачу з приводу затримки поставки товару чи нарахування пені, у зв"язку з чим, у відповідача були відсутні підстави звертатися до торгово-промислової палати є невірним, оскільки відповідні дії позивача не звільняють відповідача від обов"язку доведення форс-мажорних обставин в порядку та строки, встановлені договором .

Відзив відповідача на апеляційну скаргу залишено апеляційним судом без розгляду з підстав, передбачених ст.118 Господарського процесуального кодексу України внаслідок подання його з пропуском строку, встановленого ухвалою про відкриття апеляційного провадження від 20.01.2020 без обґрунтування обставин щодо наявності поважних причин такого пропуску.

Керуючись ст.269, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2019 у справі №904/3442/19 скасувати;

- прийняти нове рішення;

- позов задовольнити;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфатех" на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" 34 494грн 44 коп. пені та 1921грн судового збору, видати наказ;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфатех" на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" 2881грн 50коп. судового збору за апеляційною скаргою, видати наказ;

- видачу наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови з підстав, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України;

- повна постанова складена 25.03.2020

Головуючий суддя І. Л. Кузнецова

Суддя І. М.Подобєд

Суддя О. В.Чус