ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
Дослідивши матеріали заяви стягувача про видачу судового наказу, судом встановлено наступне.
На підтвердження зазначених вище обставин, до матеріалів заяви стягувачем надано копії видаткових накладних:№8622 від 29.07.2019; № 8788 від 31.07.2019; №8843 від 01.08.2019; №8978 від 05.08.2019; № 9134 від 08.08.2019; №9284 від 12.08.2019; №9464 від 15.08.2019; №9568 від 19.08.2019; №9595 від 20.08.2019; № 9675 від 21.08.2019; акт звірки.
Дослідивши заяву про видачу судового наказу і додані до заяви документи, суд встановив, що її подано з порушеннями вимог п.п 4,5 ч. 2 ст. 150 та п.8 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до п. п. 4 та 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються з переліком доказів на обґрунтування.
За приписами п.8 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Згідно з ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Крім того, права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції оформлюються первинними документами відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Так, з поданих до суду копій видаткових накладних вбачається, що товар який був за ними поставлений - отримано особою Удовенко О.М., за довіреністю від 02.01.2019, однак у матеріалах заяви відсутня така довіреність.
Також, в матеріалах заяви відсутній договір, укладений відповідно до ст. 712 ЦК України, на який посилається стягувач у самій заяві (№137 від 10.11.2018), про що й було Відділом документообігу Господарського суду Донецької області складений відповідний акт від 24.03.2020.
Враховуючи викладене, суд вважає, що заявником не підтверджено укладання договору з боржником, на умовах, зазначених заявником в заяві про видачу судового наказу.
За змістом ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У відповідності до ст. 152 ГПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.
Суд вважає за необхідне роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).
Керуючись ст. 152 Господарського процесуального кодексу України,-

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в Східний апеляційний господарський суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).

Суддя О.М. Сковородіна