ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/491/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», 03038, м. Київ,вул. Ямська, 28, літ. А
до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», 61057, м. Харків, вул. Донця - Захаржевського, 6/8
про стягнення 19 825, 94 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився.

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 21 825, 94 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати у розмірі 2102, 00 грн.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року задоволено клопотання позивача про розгляду справи в порядку спрощеного позовного. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/491/20. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 07.04.2020 року.

Ухвалою суду від 16.03.2020 року виправлено описку, допущену в четвертому пункті резолютивної частини ухвали Господарського суду Харківської області від 10.03.2020 року, викладено його в наступній редакції: "4. Судове засідання з розгляду справи по суті призначити на 02.04.2020 року о 16:00 год".

18.03.2020 року від Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 6931 від 18.03.2020 року), в якому останній просив позовні вимоги задовольнити частково та стягнути суму збитків, з урахуванням франшизи, у розмірі 19 825, 94 грн. Вказаний відзив на позовну заяву досліджений судом та долучений до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 02.04.2020 року прийнято заяву позивача (вх. № 7509 від 24.03.2020 року) як заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду. Та подальший розгляд справи визначено вести із її урахуванням.

Позивач в призначене судове засідання 02.04.2020 року не з`явився, явку свого повноважного представника не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про одержання 19.03.2020 року, яке повернулось до суду 25.03.2020 року. Надав клопотання (вх. № 7508 від 24.03.2020 року) про відкладення розгляду справи, у зв`язку з прийняттям постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19».

Відповідач в призначене судове засідання 02.04.2020 року не з`явився, явку свого повноважного представника не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про одержання 20.03.2020 року, яке повернулось до суду 24.03.2020 року. Надав клопотання (вх. № 8194 від 02.04.2020 року) в якому просив суд відкласти розгляд справи на період після закінчення карантинних заходів, або у разі зменшення розміру позовних вимог розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлюють принципи диспозитивності та рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом, беручи до уваги приписи ст. 129 Конституції України, які визначають одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним в межах наданих повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

02.01.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» (позивач, страховик) та Представництвом «Акціонерне Товариство «Нижегородський хіміко - фармацевтичний завод» (страхувальник) укладено Генеральний договір страхування автотранспортних засобів № 1058393/С4.25, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб KIA RIO, д.н. НОМЕР_1 (а.с. 85-100).

З листа Представництва «Акціонерне Товариство «Нижегородський хіміко - фармацевтичний завод» вих. № 057 від 29.12.2018 року вбачається, що транспортний засіб KIA RIO, д.н. НОМЕР_1 перереєстровано на ДП «Стада - Україна» зі зміною д.н. на НОМЕР_2 (а.с. 101-102).

28.02.2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля KIA RIO, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля ВАЗ 21011, д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власникам заподіяна матеріальна шкода, що зафіксовано у повідомленні про дорожньо - транспортну пригоду від 28.02.2019 року. Особою винною у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди є ОСОБА_2 (а.с. 104).

Відповідно до Звіту № 02-04-19-1В про оцінку колісного транспортного засобу від 12.05.2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля KIA RIO складає 28281, 35 грн., а вартість з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 21 825, 94 грн. (а.с. 110-112).

Згідно з рахунком - фактури СТО № АДС - 003702 від 19.04.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля KIA RIO складає 28795, 30 грн. (а.с. 125).

В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди (страхового випадку) позивачем складено страховий акт № 537/19/50ТР25/00/2 від 25.06.2019 року до договору страхування транспортного засобу № 1058393/С4.25 від 02.01.2018 року (а.с. 130).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейський страховий альянс» на підставі п. 2.1. договору доручення № 3-09п від 16.01.2009 року, було сплачено страхове відшкодування у розмірі 28 795, 30 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 51 від 19.07.2019 року на суму 20000, 00 грн. та № 64 від 23.07.2019 на суму 8795, 30 грн. (а.с. 131-138).

Відповідно до лімітів полісу АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» № АМ/003635851 ліміт за шкоду, завдану майну в результаті ДТП становить 100000,00 грн., розмір франшизи становить 2000,00 грн. (а.с. 139).

22.08.2019 року № 450/8 в порядку досудового врегулювання спору позивачем направлено на адресу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» заяву про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації), проте вказана заява з боку відповідача залишилася без відповіді та задоволення (а.с. 140-142).

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів. Страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов`язкове страхування) - ч. 2 ст. 352 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України встановлено, що об`єкти страхування, види обов`язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

За приписами ст. 979 Цивільного кодексу України та ст. 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В силу положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно приписів ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Матеріали справи свідчать, що в результаті настання події, що має ознаки страхового випадку позивачем складено страховий акт № 537/19/50ТР25/00/2 від 25.06.2019 року до договору страхування транспортного засобу № 1058393/С4.25 від 02.01.2018 року та сплачено страхове відшкодування у розмірі 28 795, 30 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 51 від 19.07.2019 року на суму 20000, 00 грн. та № 64 від 23.07.2019 на суму 8795, 30 грн. (а.с. 130-138). Сума з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 21 825, 94 грн.

Згідно приписів ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У цьому випадку існує основне зобов`язання між страхувальником або вигодонабувачем, з одного боку, і особою, відповідальною за збитки, - з іншого. Однак, в даному разі відбувається заміна осіб у зобов`язанні шляхом переходу прав кредитора до іншої особи на підставі закону: страховик заміняє собою страхувальника в його вимогах до особи, відповідальної за збитки. Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Перехід прав страхувальника до страховика після виплати страхового відшкодування здійснюється на підставі договору, за яким страхувальник передає свої права страховику і приймає на себе зобов`язання сприяти останньому в здійсненні його суброгаційних прав. Страхувальник передає свої права на добровільній основі. При цьому, права вимоги передаються в тому ж обсязі, в якому вони могли б бути здійснені самим страхувальником. Право вимоги переходить до страховика в межах виплаченої суми страхового відшкодування. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Таким чином, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як зазначено в п. 1.8. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. А тому при визначенні розміру страхового відшкодування слід використовувати дані, які узгоджені сторонами в страховому полісі.

Відповідно до лімітів полісу АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» № АМ/003635851 ліміт за шкоду, завдану майну в результаті ДТП становить 100000,00 грн., розмір франшизи становить 2000,00 грн. (а.с. 139).

Згідно ст. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем після зменшення розміру позовних вимог, було вирахувано суму франшизи, яка складає 2000,00 грн. на отримання компенсації за шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 19 825, 94 грн.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як вже було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, 22.08.2019 року в порядку досудового врегулювання спору позивачем направлено на адресу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» заяву про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації), проте вказана заява з боку відповідача залишилася без відповіді та задоволення, що свідчить про те, що відповідач у встановлений законом строк заявлену суму страхового відшкодування позивачу не сплатив. (а.с. 140-142).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з виплати позивачеві страхового відшкодування у розмірі 19 825,94 грн.(з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу сума у розмірі 21 825, 94 грн. - 2 000, 00 грн. франшизи).

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 19 825, 94 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача. У зв`язку із чим з відповідача підлягає до стягнення сума у розмірі 2 102, 00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (61057, м. Харків, вул. Донця - Захаржевського, 6/8, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (03038, м. Київ, вул. Ямська, 28, літ. А, ) страхове відшкодування у розмірі 19 825, 94 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102, 00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Реквізити сторін:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» (03038, м. Київ, вул. Ямська, 28, літ. А, ).

відповідач - Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант» (61057, м. Харків, вул. Донця - Захаржевського, 6/8, ).

Повне рішення складено "07" квітня 2020 р.

Суддя О.О. Ємельянова