УХВАЛА

м. Київ

02.04.2020Справа № 910/3443/20

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши

позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Завод «Кузня на Рибальському»

до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк

України»

про зміну правовідносин шляхом зміни договору,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Завод «Кузня на Рибальському» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - відповідач) про зміну правовідносин шляхом зміни договору.

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами на предмет наявності правових підстав для відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

В даному випадку, подана Приватним акціонерним товариством «Завод «Кузня на Рибальському» позовна заява не відповідає вимогам статті 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою господарського суду міста Києва від 11.03.2020 залишена без руху на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України «Про судовий збір»).

Статтею 2 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з приписами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру, при зверненні до суду з даним позовом він мав сплатити судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до приписів статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» складає 2 102, 00 грн.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення № 882 від 05.03.2020 про сплату судового збору в сумі 2 002, 00 грн., тобто в меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

В ухвалі господарського суду міста Києва від 11.03.2020 заявнику було встановлено строк усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а також встановлено спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду оригіналу платіжного документа про сплату судового збору в сумі 100, 00 грн.

Копія означеної ухвали була направлена судом на юридичну адресу заявника, вказану як у позовній заяві, так і в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 04176, м. Київ, вулиця Електриків, будинок 26.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з трек-номером 020 копія ухвали господарського суду міста Києва від 11.03.2020 про залишення позовної заяви без руху була отримана заявником 16.03.2020 року.

Частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи з вищевикладеного заявник повинен був усунути недоліки у строк до 26.03.2020 року включно.

Враховуючи визначені Нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового, суд вважає, що у заявника було достатньо часу на виконання вимог ухвали суду від 11.03.2020, однак останній їх не виконав. При цьому, жодних заяв та клопотань щодо неможливості усунути недоліки у встановлений судом строк заявник на адресу суду не направив.

Частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

У відповідності до частин 6, 7 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

З огляду на те, що заявником не усунуто недоліків позовної заяви у визначений судом строк, суд, керуючись частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку про необхідність повернення Приватному акціонерному товариству «Завод «Кузня на Рибальському» даної позовної заяви з додатками.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно з ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Завод «Кузня на Рибальському» вважати неподаною та повернути заявникові.

2. Звернути увагу заявника, що згідно з положеннями частини 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя В.С. Ломака