ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.04.2020 Справа № 908/901/20

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни, розглянувши матеріали позовної заяви № 011-0274 від 01.04.2020 (вх. № 995/08-07/20 від 06.04.2020)

за позовом акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 15)

до відповідача фізичної особи-підприємця Денисенка Андрія Вікторовича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення грошових коштів.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» з позовом до відповідача фізичної особи-підприємця Денисенка Андрія Вікторовича про:

- визнання договору оренди № ЗАлК-Д-2019-101 від 14.06.2019, укладеного між АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» та фізичною особою-підприємцем Денисенко А.В. недійсним;

- витребування у ФОП Денисенко А.В. на користь АТ «ЗАлК» майна, а саме Бази відпочинку «Радісна», за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Федотова, 107, яке отримане на підставі договору оренди № ЗАлК-Д-2019-101 від 14.06.2019.

Підставою для звернення з позовом до суду зазанчена відсутність погодження Наглядової ради та/чи Загальних зборів АТ «ЗАлК» рішення про узгодження вказаного договору оренди. В свою чергу пунктом 20.3 Статуту АТ «ЗАлК» погоджено, що у разі неприйняття Наглядовою радою рішення про надання згоди на вчинення значного правочину питання про вчинення такого правочину може бути винесено на розгляд загальних зборів. Втім, питання про надання згоди на укладання з відповідачем спірного правочину не розглядалось, відповідного рішення не приймалося. На думку позивача, договір оренди № ЗАлК-Д-2019-101 від 14.06.2019 укладений з відповідачем є недійсним, оскільки пунктом 20.1.1 Статуту договір оренди № ЗАлК-Д-2019-101 від 14.06.2019 віднесено до категорії значних правочинів. Дирекція АТ «ЗАлК» не наділена повноваженнями приймати рішення про вчинення (укладення, підписання) значних правочинів, договорів про передачу майна підприємства в оренду. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на ст. ст. 203, 215, 256, 509, 525, 526 ЦК України, ст. ст. 173, 193, 283 ГК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2020 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статей 163, 164 цього Кодексу, що є підставою для залишення позовної заяви без руху відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Пунктом 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. визначено, що статтею 55 ГПК України, яка кореспондується зі ст. 163 ГПК України в чинній редакції, передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

В порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України ціна позову у позові не зазначена.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

В пункті 1.3 договору сторони зазначили, що загальна ринкова вартість об`єкту оренди становить 6 013 571,00 грн. без ПДВ.

Отже, судовий збір за розгляд позовних вимог про витребування майна має справлятися як із позову майнового характеру, виходячи з вартості спірного майна.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до норм ч. 1, пп. пп. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VІ «Про судовий збір» судовий збір за розгляд немайнових вимог складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за розгляд майнових вимог - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року в розмірі 2102,00 грн.

Згідно п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях (у тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов`язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК).

Аналіз викладених у позові обставин та доданих до позову документів свідчить про пред`явлення позивачем вимог як немайного характеру так і майнового характеру (віндикаційний позов). Суд дійшов такого висновку виходячи з того, що позов заявлено на підставі ст. ст. 216, 217 Цивільного кодексу України і обґрунтовано правом власника витребувати у відповідача майно, передане на виконання недійсного договору. Таким чином, позивач, приймаючи до уваги положення Закону України «Про судовий збір», повинен був сплатити судовий збір у відповідному розмірі (як за немайнову вимогу, так і за майнову).

До позову додана квитанція № 48686432 від 02.04.2020 про сплату судового збору в розмірі 4204,00 грн. (2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Інших доказів сплати судового збору суду не надано.

Таким чином, позивачем не дотримано положень п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Виявлені судом недоліки позовної заяви є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

При цьому суд враховує, що Законом України № 540-IХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких закон актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» доповнено розділ Х «Прикінцеві положення» ГПК України пунктом 4, відповідно до якого строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019).

З огляду на це суд встановлює строк для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви у десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, який продовжується на строк карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019). У зв`язку з цим докази на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху мають бути надані протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, але не пізніше десяти днів з дня, наступного за днем закінчення цього карантину.

Керуючись статтями 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» № 011-0274 від 01.04.2020 (вх. № 995/08-07/20 від 06.04.2020) залишити без руху.

2. Позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, але не пізніше десяти днів з дня, наступного за днем закінчення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019):

- письмові пояснення щодо ціни позову;

- документальне підтвердження щодо вартості об`єкта оренди;

- докази сплати судового збору в установлених законом розмірі та порядку;

- докази надсилання вищеперелічених документів на адресу відповідача (оригінали відправки надати суду для приєднання до матеріалів справи).

3. Роз`яснити позивачу, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала набрала законної сили 08.04.2020 та не підлягає оскарженню.

Суддя О.В. Федорова