ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"31" березня 2020 р. Справа № 911/482/20

Господарський суд Київської області в особі судді Лопатіна А.В. розглянувши матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніт мобіл переробка плюс",

Київська область, м. Вишгород

до Приватного виконавця Говорова Павла Володимировича, Київська область,

м. Ірпінь

про визнання права власності на майно, зняття арешту з майна

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Граніт мобіл переробка плюс" (позивач) звернулось до суду з позовом до Приватного виконавця Говорова Павла Володимировича (відповідач) про визнання права власності на майно, а саме: на екскаватор гусеничний Caterpillar 320 D, марка № НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , держномер, НОМЕР_3 ; екскаватор гусеничний Caterpillar 365 С, марка НОМЕР_7 двигун НОМЕР_8, держномер, НОМЕР_4 ; зняття арешту, накладного приватним виконавцем Говоровим П.В. з екскаватора гусеничного Caterpillar 320 D, марка НОМЕР_9 двигун НОМЕР_2 , держномер, НОМЕР_5 ; екскаватора гусеничного Caterpillar 365 С, марка НОМЕР_7 двигун НОМЕР_8, держномер, НОМЕР_6 .

Вказану заяву згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.03.2020 р. передано для розгляду судді Лопатіну А.В. в межах провадження у справі № 911/482/20 про затвердження плану санації Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар`єр" до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно з частиною першої статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частиною першою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до приписів частини другої вказаної статті Кодексу господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України.

Згідно з приписами частини першої статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини першої ст. 172 ГПК України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

В якості доказів надіслання відповідачу копії заяви та доданих до неї документів позивачем надано опис вкладення в цінний лист, поштову накладну та фіскальний чек.

З опису вкладення в цінний лист вбачається, що відповідачу надіслано копію заяви та частину доданих до неї документів на адресу: Київська область, м. Буча, Нове шосе, 3.

Водночас, згідно відомостей наявних в Єдиному реєстрі приватних виконавців України, інформація з якого є відкритою, офіс приватного виконавця Говорова Павла Володимировича знаходиться за адресою: 08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Соборна, 193, оф. 7. Належні докази наявності іншої адреси Говорова Павла Володимировича позивачем не надано.

Таким чином, вищевказані документи, подані на підтвердження відправлення відповідачу копії заяви з доданими до неї документами, не можна вважати належними доказами виконання положень ст. 164, 172 ГПК України.

Крім того, враховуючи встановлені вище обставини відносно адреси офісу відповідача, судом встановлено, що позивачем також в порушення приписів ст. 162 ГПК України в реквізитах заяви невірно вказано місцезнаходження відповідача.

Окрім наведеного, відповідно до приписів частини другої статті 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв`язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором.

Порядок засвідчення копій документів передбачений пунктом 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55. Згідно з вказаним стандартом відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Разом з тим, долучені до позовної заяви, на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, копії документів не засвідчені у відповідності до норм законодавства, оскільки на таких копіях не вказано дату їх засвідчення.

Неправильно засвідчені або незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи та є підставою для скасування судового рішення у справі (постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2018 р. у справі № 904/8549/17).

Окрім наведеного, в якості доказів сплати судового збору позивачем надано платіжне доручення від 25.03.2020 р. № 641 на суму 4500,00 грн.

Як вже зазначалось, позивачем заявлено вимоги про визнання права власності на майно, а саме: на екскаватор гусеничний Caterpillar 320 D, марка № НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , держномер, НОМЕР_3 ; екскаватор гусеничний Caterpillar 365 С, марка НОМЕР_7 двигун НОМЕР_8, держномер, НОМЕР_4 ; зняття арешту, накладного приватним виконавцем Говоровим П.В. з екскаватора гусеничного Caterpillar 320 D, марка НОМЕР_9 двигун НОМЕР_2 , держномер, НОМЕР_5 ;екскаватора гусеничного Caterpillar 365 С, марка НОМЕР_7 двигун НОМЕР_8, держномер, НОМЕР_6 , тобто вимогу немайнового характеру та вимогу майнового характеру.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до статті 163 ГПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Разом з тим, позивачем у заяві не вказано ціну позову, яка має визначатись вартістю майна, на яке він просить визнати право власності.

Як вже зазначалось, відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 становить 2102,00 грн.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України "Про судовий збір").

Виходячи з вищенаведених обставин встановлених судом, позивачем всупереч наведеним вище нормам законодавства не визначено у позові ціну за позовною вимогою про визнання права власності на майно з посиланням на відповідні докази, та, відповідно, не наведено розрахунок сплачено судового збору за цією позовною вимогою як зі спору майнового характеру. Дані обставини, перешкоджають встановленню дотримання вимог законодавства щодо здійснення сплати судового збору в порядку та розмірі встановленому Законом за подання позивачем позову про визнання права власності (вимога майнового характеру) та скасування арешту (вимога немайнового характеру).

Згідно з частиною першою статті 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Судом встановлено, що позивачем, звертаючись до суду з заявою про визнання права власності та зняття арешту не дотримано вимог статей 162, 164, 172 ГПК України, що відповідно до статті 174 вказаного Кодексу є підставою для залишення вказаної заяви без руху

Способами усунення недоліків заяви ТОВ "Граніт мобіл переробка плюс" визначається подання до суду:

- заяви з зазначенням в її реквізитах, у відповідності до приписів статті 162 ГПК України, вірної інформації місцезнаходження відповідача та ціни позову;

- належні докази направлення на адресу офісу відповідача, а саме: 08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Соборна, 193, оф. 7, копії заяви та доданих до неї всіх документів;

- належні докази сплати судового збору у порядку та розмірі встановленому Законом за подання позову майнового характеру (у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та позову немайнового характеру (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб), з урахуванням вже сплаченого судового збору у розмірі 4500,00 грн.;

- копії доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги засвідчені у відповідності до вимог законодавства.

Поряд з цим, суд звертає увагу позивача на те, що згідно з частиною четвертою ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. ст. 91, 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України та Кодексом України з процедур банкрутства, суд

ухвалив:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніт мобіл переробка плюс" б/д, б/н (вх. № 750/20, 26.03.2020 р.) до Приватного виконавця Говорова Павла Володимировича про визнання права власності на майно, зняття арешту з майна залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Граніт мобіл переробка плюс" в строк до десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху усунути недоліки заяви шляхом надання суду документів, на підтвердження дотримання вимог статей 162, 164, 174 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 2 ст. 235, ч. 2 ст. 254, ст. 255 ГПК України.

Дата підписання 31.03.2020 р.

Суддя А.В. Лопатін