ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2759/19

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до Комунального підприємства "Борщагівка", Київська обл., с. Петропавлівська Борщагівка

про стягнення 1 173 948 грн. 53 коп.

Представники:

Позивача Трегубова А.В.;

Відповідача не з`явився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача повернути в натурі природний газ в обсязі 87, 837 тис. куб. метрів та стягнути 586 974 грн. 26 коп. вартість безпідставно набутого майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було безпідставно набуто з газотранспортної системи у лютому 2017 року 87,837 тис.куб.м. природного газу, який належить позивачу.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив суд належним чином, відзив на позов не надав, а просив долучити до матеріалів справи копію рішення господарського суду Київської області у справі № 911/1159/18 як доказ та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 26.02.2020 року по 11.03.2020 року для підготовки вступної та резолютивної частини.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що у лютому 2017 КП "Борщагівка" безпідставно набуло з газотранспортної системи - 87,837 тис. куб. м. природного газу, власником якого є AT «Укртрансгаз».

Для відбору Відповідачем у лютому 2017 р. природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є Позивач, через газорозподільну систему, оператором якої є ПАТ «Київоблгаз», Відповідач повинен був мати постачальника відповідних обсягів природного газу, а за його відсутності Відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання як це передбачено абз. 2 п. 3 глави 5 розділу VI Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493, та п. 10 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496.

Однак, Відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з Позивачем здійснив відбір в обсязі 87,837 тис. куб. м. природного газу, що підтверджується звітом ПАТ «Київоблгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за лютий 2017, в якому в графі «Фактично спожитий обсяг за місяць Всього» по рядку «Категорія/Назва постачальника» вказано фактично відібраний Відповідачем з газотранспортної системи в лютому 2017 обсяг природного газу в розмірі 87,837 тис. куб. м. природнього газу.

Виходячи з такого, оскільки Відповідачу в лютому 2017 не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 87,837 тис. куб. м. природного газу Відповідачем був здійснений з обсягів природного газу Позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС, що підтверджується довідкою Головного бухгалтера AT «Укртрансгаз».

На думку позивача відповідач набув природний газ Позивача у лютому 2017 в обсязі 87,837 тис. куб. м. без будь-якої підстави.

Дослідивши наведені в позові доводи та наявні в матеріалах справи докази суд зазначає таке:

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та згідно з ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Перелік способів захисту, зазначений в ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, не є вичерпним, та суду надано право захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч.3 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення ст.1212 Цивільного кодексу України, які визначають умови задоволення вимог у кондикційних зобов`язаннях, обов`язковою умовою для повернення майна передбачають одночасну сукупність трьох елементів:

- збільшення (набуття) майна у набувача (або збереження такого майна) з одночасним зменшенням майна у потерпілого у відповідному розмірі (або не збільшення такого майна);

- збільшення (збереження) майна у набувача за рахунок потерпілого;

- первісна відсутність правових підстав для збільшення (збереження) майна у набувача, або відпадіння таких підстав у подальшому (як у даному випадку стверджує позивач).

Встановлення сукупності зазначених умов є предметом доказування для позивача та, відповідно, оцінки для суду за результатами дослідження поданих сторонами в обгрунтування своїх вимог чи заперечень до суду документів.

Як встановлено судом, відповідач не підключений безпосередньо до газової мережі позивача, таким чином не є "прямим споживачем" у розумінні термінів п.5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, тобто фізичне отримання газу відповідачем у позивача виключається.

Доводи позивача спростовують подані ним же звіти ПАТ "Київоблгаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за лютий 2017 року, з якого вбачається, що з мереж УМГ ПАТ "Укртрансгаз" у лютому 2017 року КП "Борщагівка" було отримано 87.837 тис. куб. м. газу.

Тобто подані позивачем докази не доводять, що відповідач безпідставно набув з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, в лютому 2017 року природний газ в загальному обсязі 87,837 тис.куб.м, який належить позивачу.

Відповідно до положень Кодексу газотранспортної системи одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування, які є складовими послуги транспортування природного газу, здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Аргументом позивача щодо безпідставності набуття відповідачем природного газу за текстом позовної заяви є відсутність у відповідача постачальника природного газу у відношенні цього газу. Разом з тим, з наданих позивачем реєстрів обсягів газу вбачається, що відповідний обсяг природного газу був використаний відповідачем як споживачем за договором з НАК "Нафтогаз України" через газорозподільні мережі ПАТ"Київоблгаз".

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову у даній справі, витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 26.03.2020 року.

Суддя Л.Я. Мальована