номер провадження справи 27/54/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.03.2020 Справа № 908/542/20

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Дроздова Світлана Сергіївна, розглянувши заяву Приватного підприємства "Оптторг", м. Бердянськ Запорізької області про забезпечення позову у справі № 908/542/20

За позовом: Приватного підприємства "Оптторг" (71100 Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Вроцлавська, буд. 2-Б, ідентифікаційний код юридичної особи 31071396)

до відповідача: Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (04112 м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 48, ідентифікаційний код юридичної особи 09807856)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Горизонт" (01033 м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 44, оф. 104, ідентифікаційний код юридичної особи 39013897)

про стягнення 6 413 634 грн. 97 коп.

Без участі представників сторін

УСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Оптторг" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача 1 - Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Горизонт" про:

- визнання зобов`язання виконаними за договором про відкриття кредитної лінії № 415-01-17 від 27.08.2007 р. та Іпотечним договором № 02911/0907 від 28.09.2007 р., укладеними між Приватним підприємством "ОПТТОРГ" та Відкритим акціонерним товариством (ПАТ) "БАНК ФІНАНСИ та КРЕДИТ";

- припинення дії Іпотечного договору № 02911/0907 від 28.09.2007 р., укладеного між Відкритим акціонерним товариством (ПАТ) "БАНК ФІНАНСИ та КРЕДИТ" та Приватним підприємством "ОПТТОРГ" у зв`язку з виконанням основного зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії № 415-01-17 від 27.08.2007р.;

- усунення перешкоди у здійсненні права власності шляхом припинення обтяження речового права, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 5748503 на комплекс будівель та споруд, що розташований за адресою : м. Бердянськ, вул. Вроцлавська, буд. 2 "Б", належний на праві власності Приватному підприємству "ОПТТОРГ", що накладене 28.09.2007 р. приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Чуєвою Т.Т. на підставі договору іпотеки № 02911/0907 від 28.09.2007 р., та внесенням відповідних відомостей.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2020 позовні матеріали № 908/542/20 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 04.03.2020 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків терміном не пізніше 23.03.2020.

Ухвалою суду від 19.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду суддею Дроздовою С.С., відкрито провадження у справі 908/542/20, присвоєно номер провадження 27/54/20.

24.03.2020 позивач надав до канцелярії господарського суду Запорізької області заяву про вжиття заходів забезпечення позову, відповідно до якої заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо комплексу будівель та споруд за адресою: м. Бердянськ, вул. Вроцлавська, буд. 2, що належить державним реєстраторам, також будь-яким інших суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відчуження комплексу будівель та споруд, що розташований за адресою: м. Бердянськ, вул. Вроцлавська, буд. 2 «Б », що належить Приватному підприємству «ОПТТОРГ», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.03.2020 заяву про забезпечення позову у справі № 908/542/20 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її задоволення, з наступних підстав.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що в провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа № 908/542/20 за позовною заявою Приватного підприємства «ОПТТОРГ» до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Фінанси та Кредит» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт» про усунення перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання зобов`язання виконаними за договором про відкриття кредитної лінії № 415-01-17 від 27.08.2007 р. та Іпотечним договором № 02911/0907 від 28.09.2007 р., укладеними між Приватним підприємством «ОПТТОРГ» та Відкритим акціонерним товариством (ПАТ) «БАНК ФІНАНСИ та КРЕДИТ».

27.09.2017 р. між Приватним підприємством «ОПТТОРГ» (надалі - Позивач) та ВАТ «ФІНАНСИ та КРЕДИТ» (надалі - Відповідач) було укладено Договір про відновлену кредитну лінію № 415-01-17 (надалі - Кредитний договір).

28.09.2007 р. між ІШ «ОПТТОРГ» та ВАТ «ФІНАНСИ та КРЕДИТ» був укладений Іпотечний договір № 02911/0907, яким згідно п. 1 передано в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно: комплекс будівель та споруд, що розташований за адресою: м. Бердянськ, вул. Вроцлавська, буд. 2 «Б» (надалі - Іпотечний договір).

Відповідно до п. 2 Іпотечного договору, вбачається, що він забезпечує вимогу ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», що випливає з Договору про відновлювальну кредитну лінію № 415-01-07 від 27.09.2007 р.

У 2010 році ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ПП «ОПТТОРГ» про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 415-01-07 від 27.09.2007 р. у сумі 854 880,79 грн.

Рішенням суду у справі № 801/6304/2012 від 12.02.2013 р. було солідарно стягнуто з ПП «ОПТТОРГ», ТОВ «Азовські жниварки» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за Кредитним договором № 415-01-07 в розмірі 854 880,79 грн.

На виконання вищевказаного судового рішення Бердянським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було відкрите виконавче провадження № 42339169.

12.12.2016 року постановою державного виконавця Бердянського ВДВС Данилевською О.П. виконавче провадження № 42339169 було закінчено відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі.

14.02.2020 року на адресу ПП «Оптторг» отримало вимогу від 18.12.2019 від ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» про погашення боргу за договором № 415-01-07 від 27.09.2007 р. яка начебто вже виникла перед вищевказаною компанією у розмірі 2 446 075,96 грн.

Позивач зазначає, що вимога не містить будь-яких посилань на наявність у ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» належних підстав для права вимоги: договір факторингу, цесії, купівлі-продажу права вимоги або інших договорів між ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» та ВАТ «БАНК ФІНАНСИ та КРЕДИТ».

Відповідно до вимоги, у випадку не виконання зазначеної вимоги протягом 30 календарних днів з дня її отримання ТОВ «ФК ГОРИЗОНТ» використає своє право набуття права власності на предмет іпотеки за іпотечним застереженням, на підставі п.11.3. Іпотечного договору від 28.09.2007 № 0911/0907 та звернеться до реєстратора (нотаріуса) з метою реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки.

Враховуючи приписи Закону України «Про нотаріат» та Закону України «Про виконавче провадження» на даний час існують загроза здійснення реєстраційних дій щодо спірного майна без згоди та повідомлення власника, а саме ПП «ОПТТОРГ».

Позивач звертає увагу суду, що ПП «ОПТТОРГ» використовує в своїй господарській діяльності для отримання прибутку спірний об`єкт, у випадку невжиття заходів забезпечення позову, діяльність ПП «ОПТТОРГ» буде «паралізована», у зв`язку з чим здійснення розрахунків з контрагентами, виплати заробітної плати працівникам, а також сплачувати обов`язкові платежі до бюджету буде не можливо, що призведе до вкрай тяжких, невідворотних та непередбачуваних фінансових наслідків для ПП «ОПТТОРГ».

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову перелічені у статті 137 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

У пункті 10 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2 днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

З наведеного вбачається, що сторони мають право вжити заходи до забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За змістом ч. 1 ст. 116 ГПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадках невжиття заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" вказано, що заходи до забезпечення позову застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як передбачає ч. 4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України:

- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів; стаття 86);

- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частини перша, друга і п`ята статті 236);

- мотивувальна частина ухвали суду має містити, зокрема, зазначення мотивів, з яких суд дійшов висновків (частина перша статті 234 ГПК України).

Суд зазначає, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням суду у справі № 801/6304/2012 від 12.02.2013 було солідарно стягнуто з ПП «ОПТТОРГ», ТОВ «Азовські жниварки» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за Кредитним договором № 415-01-07 в розмірі 854 880,79 грн.

На виконання вищевказаного судового рішення Бердянським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було відкрите виконавче провадження № 42339169.

12.12.2016 постановою державного виконавця Бердянського ВДВС Данилевською О.П. виконавче провадження № 42339169 було закінчено відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі.

Належним чином завірена копія постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.12.2016 року міститься в матеріалах даної справи.

14.02.2020р. на адресу ПП «Оптторг» отримало вимогу від 18.12.2019 від ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» про погашення боргу за договором № 415-01-07 від 27.09.2007, яка начебто вже виникла перед вищевказаною компанією у розмірі 2 446 075,96 грн.

Однак, вимога не містить будь-яких посилань на наявність у ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» належних підстав для права вимоги: договір факторингу, цесії, купівлі-продажу права вимоги або інших договорів між ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» та ВАТ «БАНК ФІНАНСИ та КРЕДИТ».

Відповідно до вимоги, у випадку не виконання зазначеної вимоги протягом 30 календарних днів з дня її отримання ТОВ «ФК ГОРИЗОНТ» використає своє право набуття права власності на предмет іпотеки за іпотечним застереженням, на підставі п.11.3. Іпотечного договору від 28.09.2007 № 0911/0907 та звернеться до реєстратора (нотаріуса) з метою реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки.

Будь-яких інших письмових повідомлень про відступлення права вимоги до 14.02.2020 позивач не отримував, що суперечать вимогам ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якого іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням.

З моменту повного виконання зобов`язання позивачем ФГВФО 18 разів розміщував продаж активів АТ «БАНК ФІНАНСИ та КРЕДИТ», серед яких було право вимоги за кредитним № 415-01-17, через електронну торговельну систему, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.03.2020.

Позивач відомості з вищевказаного джерела відносяться до публічної інформації відповідно до ст. 1 ЗаконуУкраїни «Про доступ до публічної інформації», а саме: публічна інформант - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

На даний час існує спір, про можливість розпорядження власністю, поведінка Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Фінанси та Кредит» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт» свідчить про можливість вчинення реєстраційних дій щодо спірного майна, що призведе до неможливості ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача в межах предмета та підстав пред`явленого ним до суду позову, а також істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, постановленого за результатами його розгляду у разі задоволення позову.

Відповідно до п.п. 1, 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухома майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно положень ч. 5 ст. 3 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республік Крим, області, міст Києва та Севастополя.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону державній реєстрації прав підлягають, крім іншого, речові права. похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; іпотека; інші речових права відповідно до закону.

Відповідно до ст. 6 Закону до організаційної системи державної реєстрації прав належать суб`єкти державної реєстрації прав - державні реєстратори прав на нерухоме майно.

До повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить, зокрема, забезпечення проведення державної реєстрації прав та ведення Державного реєстру прав (ч. 1 ст. 9 Закону).

Згідно положень ч. 1 ст. 10 Закону державним реєстратором є: громадянин України, який мас вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; нотаріус; державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

За змістом п. 17 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (з наступним: змінами), у разі надходження до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно реєструє таке рішення чи заяву в базі даних заяв. У разі коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованого рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав зупиняє державну реєстрацію прав з обов`язкова посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду чи заяву власника об`єкта нерухомого майна.

Враховуючи приписи Закону України «Про нотаріат» та Закону України «Про виконавче провадження» на даний час існують загроза здійснення реєстраційних дій щодо спірного майна без згоди та повідомлення власника, а саме ПП «ОПТТОРГ».

ПП «ОПТТОГР» використовує в своїй господарській діяльності для отримання прибутку спірний об`єкт, у випадку невжиття заходів забезпечення позову, діяльність ПП «ОПТТОРГ» буде «паралізована», у зв`язку з чим здійснення розрахунків з контрагентами, виплати заробітної плати працівникам, а також сплачувати обов`язкові платежі до бюджету буде не можливо, що призведе до вкрай тяжких, невідворотних та непередбачуваних фінансових наслідків для ПП «ОПТТОРГ».

Предметом позову у даній справі є:

- визнання зобов`язання виконаними за договором про відкриття кредитної лінії № 415-01-17 від 27.08.2007 р. та Іпотечним договором № 02911/0907 від 28.09.2007 р., укладеними між Приватним підприємством "ОПТТОРГ" та Відкритим акціонерним товариством (ПАТ) "БАНК ФІНАНСИ та КРЕДИТ";

- припинення дії Іпотечного договору № 02911/0907 від 28.09.2007 р., укладеного між Відкритим акціонерним товариством (ПАТ) "БАНК ФІНАНСИ та КРЕДИТ" та Приватним підприємством "ОПТТОРГ" у зв`язку з виконанням основного зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії № 415-01-17 від 27.08.2007р.;

- усунення перешкоди у здійсненні права власності шляхом припинення обтяження речового права, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 5748503 на комплекс будівель та споруд, що розташований за адресою : м. Бердянськ, вул. Вроцлавська, буд. 2 "Б", належний на праві власності Приватному підприємству "ОПТТОРГ", що накладене 28.09.2007 р. приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Чуєвою Т.Т. на підставі договору іпотеки № 02911/0907 від 28.09.2007 р., та внесенням відповідних відомостей.

Отже, позовні вимоги спрямовані на захист порушених прав на вільне володіння та розпорядженням своїми майном.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, при розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує положення міжнародного договору, а саме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що передбачає право на справедливий суд. Під терміном справедливий судовий розгляд розуміється у тому числі забезпечення реального виконання рішення, на що Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу держав - членів Ради Європи. Обов`язок забезпечення механізмів реалізації права на справедливий суд покладено на держави - учасниці. Одним з механізмів забезпечення реального виконання можливого рішення суду є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. Тому вжиття обраних судом заходів до забезпечення позову відповідає вимогам статті 6 Конвенції та зобов`язанням, взятим на себе Україною щодо забезпечення права на справедливе судочинство та виконання судових рішень.

Крім цього, згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту": кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст.13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005р. (заява №38722/02).

З огляду на закріплені в наведених положеннях принципи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування (рішення від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України", від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", від 17.07.2008 у справі "Каіч та інші проти Хорватії") вбачається, що Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет міжнародного договору за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права для вирішення конкретного спору.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про те, що заявлений позивачем такий захід забезпечення позову як заборона суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо комплексу будівель та споруд за адресою: м. Бердянськ, вул. Вроцлавська, буд. 2, що належить державним реєстраторам, також будь-яким інших суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відчуження комплексу будівель та споруд, що розташований за адресою: м. Бердянськ, вул. Вроцлавська, буд. 2 «Б », що належить Приватному підприємству «ОПТТОРГ», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104 є цілком ефективним та обґрунтованим, оскільки у повній мірі захистить його права.

Тобто, вжиття наведених заходів унеможливить необхідність понесення позивачем додаткових витрат (як коштів, так і додаткового часу) задля захисту в судовому порядку своїх порушених прав і інтересів в обраний спосіб, адже в іншому випадку, наприклад, подвійного стягнення заборгованості, відчуження спірного майна під час розгляду даного спору(реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором № 02911/0907), існуватиме необхідність у залученні нових учасників і, можливо, зміні предмету позову (зумовить збільшення строків розгляду такого спору), що в силу приписів чинного Господарського процесуального кодексу України можливе лише на стадії підготовчого провадження, а у випадку такого дій вже на стадії розгляду справи по суті - зумовить необхідність звернення вже з новими позовами до нових учасників спірних правовідносин, чим фактично буде знівельовано ефективність судового захисту в межах даної справи (у випадку визнання доводів позивача обґрунтованими та задоволення його позову).

За таких обставин, вжиття заходів до забезпечення позову це реальна гарантія виконання судового рішення, виходячи з розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Застосування зазначеного заходу пов`язується з обставинами, на які позивач послався в обґрунтування заяви про вжиття заходів до забезпечення позову. Невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду справи відбудеться реєстрація права на нерухоме майно, а саме комплексу будівель та споруд за адресою: м . Бердянськ , вул. Вроцлавська, буд. 2, а також відчуження комплексу будівель та споруд, що розташований за адресою: м. Бердянськ, вул. Вроцлавська, буд. 2 «Б », що належить Приватному підприємству «ОПТТОРГ», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Приватного підприємства "Оптторг".

За вказаних обставин, суд вважає обраний позивачем спосіб захисту цілком ефективним та обґрунтованим, оскільки у повній мірі захистить його права.

З урахуванням вимог статті 74 та статті 136 Господарського процесуального кодексу України, позивач надав суду письмові докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує необхідність застосування заходів до забезпечення позову в господарському процесі. При цьому, заявником доведено, що існує реальна загроза ефективного захисту, що істотно ускладнить виконання рішення господарського суду в частині відновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника.

Керуючись ст.ст. 42,136, 137, 140, 141, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного підприємства "Оптторг" (71100 Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Вроцлавська, буд. 2-Б, ідентифікаційний код юридичної особи 31071396) про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити до вирішення справи по суті суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо комплексу будівель та споруд за адресою: м. Бердянськ, вул. Вроцлавська, буд. 2, що належить державним реєстраторам, також будь-яким інших суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відчуження комплексу будівель та споруд, що розташований за адресою: м. Бердянськ, вул. Вроцлавська, буд. 2 «Б», що належить Приватному підприємству «ОПТТОРГ» (71100 Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Вроцлавська, буд. 2-Б, ідентифікаційний код юридичної особи 31071396), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, набирає законної сили з дати її прийняття та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 25.03.2020 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала господарського суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дати її прийняття.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність встановлену законом (ч. 4 ст. 144 ГПК України).

Повний текст ухвали складено та підписано 25.03.2020.

Суддя С.С. Дроздова