ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2020м. ДніпроСправа № 904/221/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панни С.П. за участю секретаря судового засідання Запари М.О.

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю група "МАРКО ПОЛО"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАКТ"

про стягнення 14 904,00 грн.

Без представників.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ГРУПА "Марко Поло" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Такт" про стягнення 14 904,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням усних домовленостей, в частині поставки неякісного товару та його невідповідності сертифікату якості за номером №8-11394 від 31.01.2018 р..

Ухвалою суду від 13.01.2020 позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача надати: докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача та третьої особи (опис вкладеного); надати виправлену позовну заяву з повним найменуванням.У заяві від 20.01.2020 р. позивач надав докази про усунення недоліків позовної заяви. Таким чином, позивачем усунені всі недоліки.

Позивач, у встановлений судом строк усунув визначені судом недоліки позовної заяви та 20.01.2020 р. надав позовну заяву у виправленій редакції.

Ухвалою суду від 21.01.2020 р. прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників, за наявними в матеріалах справи документами.

04.02.2020 р. від позивача надійшли додаткові поясненні у справі.

13.02.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач зазначає що між сторонами не було укладено договору поставки у вигляді двостороннього документу, правовідносини виникли на підставі усного замовлення позивача щодо продажу йому металопродукції без будь-яких спеціальних вимог до товару та мети використання товару. Зазначає також те, що згідно з виписаним рахунком зобов`язання відповідача обмежуються передачею товару на складі постачальника. Також відповідач посилається на те, що повідомлення про виклик його представника для складання протоколу елементного аналізу від позивача надійшло тільки після складання вказаного протоколу.

Відповідач вважає протоколи елементного аналізу зразків №183 від 23.08.2019 р. та №264 від 25.11.2019 р. неналежними та недопустимими доказами, оскільки є невідомим хто та за яких обставин, де саме та у який спосіб були відібрані зразки товару, що ставить під сумнів той факт, що дослідження проводилось щодо одного й того самого товару який позивач отримав від відповідача. Також, відповідач вважає безпідставними доводи позивача з посиланням на Інструкцію П-7 щодо невідповідності якості отриманого товару. Зазначає, що результати приймання за якістю товару не відповідають вимогам вказаної Інструкції. Окрім вказаного, звертає увагу суду на те, що міжнародний стандарт EN 10059 висуває вимоги щодо геометричних параметрів сортового прокату, тоді як жодного доказу невідповідності товару саме цьому міжнародному стандарту не має.

13.02.2020 р. від відповідача надійшли письмові пояснення.

Стосовно залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача у даній справі суд зазначає наступне.

Позивач в вступній частині позовної заяви третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю «Сендлаб».

У відзиві на позовну заяву, від 06.02.20 р. за вих.№12, відповідач зазначає, що у даному спорі відсутні підстави для залучення третьої особи.

Суд, вивчивши матеріали справи, не вбачає підстав для залучення третьої особи до участі у даній справі, оскільки вважає, що прийняте рішення суду не може вплинути на права чи обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю «Сендлаб».

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2019 р. ТОВ «ТАКТ» було надано ТОВ ГРУПА "Марко Поло" рахунок на оплату №СФ-010141 від 30.07.2019 р. на поставку квадрату 55х55 ст С22 (а.с. 13).

Платіжним дорученням №7983 від 30.07.2019 р. на суму 14904,00 грн. позивач перерахував відповідачеві грошові кошти у сумі 14904,00 грн. із призначенням платежу «Оплата за квадрат згідно рахунку №010141 від 30.07.2019 р.» (а.с.15).

08.08.2019 р. відповідачем оформлено видаткову накладну №РН-009223 від 08.08.2019 р., яка підписана відповідачем та позивачем в особі представника за довіреністю водія Кацалапченко О.В. (а.с. 14).

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 180 Господарського кодексу України, якими визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем було досягнуто усної домовленості щодо поставки відповідачем на адресу позивача товару, а саме квадрату 55х55 ст С22, на суму 14904,00 грн., що підтверджується рахунком на оплату №СФ-010141 від 30.07.2019 р., видатковою накладною №РН-009223 від 08.08.2019 р. та платіжним дорученням №7983 від 30.07.2019 р. на суму 14904,00 грн..

На виконання взятих на себе зобов`язань, 08.08.2019 р. відповідачем було поставлено позивачу товар, квадрату 55х55 ст С22.

Вказаний товар було отримано представником позивача на підставі довіреності № лист №08/06 від 08.08.2019, яка до матеріалів справи не долучена.

В силу положень ч.1 ст.75 ГПК України факт отримання представником позивача товару не потребує доведення, оскільки повністю визнається сторонами.

Позивач заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що поставлений відповідачем товар не відповідає марці С22 EN10059, а отже на думку позивача є неякісним товаром.

Як зазначає позивач, поставлений товар повинен був бути використаним для виготовлення ланок для навішування на гак вантажопідйомного крану, та з метою недопущення випадків виробничих аварій при використанні товару у зв`язку із чим, позивач звернувся до ТОВ «Сендлаб» для перевірки відповідності зазначеного товару марці С22 EN10059 (а.с.19) та сертифікату якості №8-11394 від 31.01.2018 р., який був наданий відповідачем разом із товаром.

Позивачем, на адресу відповідача направлено претензію (а.с.17), в якій позивач зазначає, що згідно з висновку лабораторії ТОВ «Сендлаб поставлений товар не відповідає марці матеріалу С22 EN10059, а відтак не може бути використаний у технологічному процесі позивача у зв`язку із чим вимагає повернути сплачені за поставлений товар кошти у розмірі 14904,00 грн..

Відповідач у відповідь на претензію (а.с. 18) зазначає що претензія є необґрунтованою, ТОВ «Сендлаб» не атестовано за міжнародним стандартом ISO 17025, а отже не має права проводити випробування EN ISO та оцінювати марки сталі за міжнародними стандартами. Окрім вказаного, також вказує, що згідно з п.6 (б) «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю П-7» приймання продукції за якістю здійснюється на складі одержувача не пізніше 10 днів після отримання продукції.

Так, відповідно до статті 679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Отже, за загальним правилом відповідальність продавця за недоліки товару може наступати у випадках, якщо недоліки виникли до передання товару покупцеві або якщо їх виникнення обумовлене причинами, що виникли до передачі товару. І відповідно, коли недоліки товару виявлені після переходу до покупця ризику випадкової загибелі та випадкового знищення товару, саме на покупця у такому випадку покладається обов`язок доведення того, що недоліки чи їх причини виникли до передачі йому товару.

При цьому є необхідним зауважити, що під час здійснення приймання-передачі товару, за видатковою накладною №РН-009223 від 08.08.2019 р., позивач будь-яких претензій щодо якісних показників товару відповідачу не надав.

З матеріалів даної справи вбачається, що згідно проведеному ТОВ «Сендлаб» аналізу зразків, за протоколами елементного аналізу зразків №183 від 23.08.2019 р. та №264 від 25.11.2019 р. об`єктом дослідження були зразки матеріалу у вигляді квадрату. Які за вказаними протоколами, не відповідають марці С22 EN10059 (протокол №183 а.с.16) та марці С22 EN10250-2 (протокол №264 а.с.20).

Висновками ТОВ «Сендлаб» є:

1. Протокол елементного аналізу зразків №183 від 23.08.2019 р. (а.с. 16) об`єктом дослідження був зразок матеріалу, згідно сертифікату якості №8-11394 від 31.01.2018 р. у кількості 1 шт. у вигляді квадрату.

2. Протокол елементного аналізу зразків №264 від 25.11.2019 р. (а.с. 20) об`єктом дослідження був зразок матеріалу, згідно сертифікату якості без номеру від 31.01.2018 р. у кількості 1 шт. у вигляді квадрату

Згідно з вказаними протоколами елементного аналізу, надані зразки матеріалу не відповідають марці С22 EN10059.

Інших доказів поставки товару неналежної якості позивачем не надано.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Згідно з ч.4 цієї ж статті кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати докази; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 209 Господарського процесуального кодексу України суд з`ясовує обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та досліджує в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовані.

При цьому суд критично оцінює надані докази невідповідності марки товару, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Необхідно зазначити те, що матеріали справи не містять будь яких доказів того, що висновки лабораторії, ТОВ «Сендлаб», складені особами, які є фахівцями в певній галузі знань, мають достатню кваліфікацію для проведення такого роду досліджень (аналізу) або мають статус експертів. Вказане, в своїй сукупності, позбавляє суд об`єктивної можливості встановити об`єктивні дані щодо повноважень ТОВ «Сендлаб» на проведення елементного аналізу матеріалів та, як наслідок, обґрунтованості наданих ними висновків. Оскільки ані протоколи, ані матеріали справи не містять будь яких фактичних доказів щодо наявності у ТОВ «Сендлаб» повноважень на проведення досліджень (свідоцтва, сертифікату, тощо).

Окрім цього, у зазначених протоколах здійсненого аналізу, склад хімічних елементів визначений згідно ГОСТ 280-89 та ДСТУ775:2015, при цьому не зазначено вимог до такого типу матеріалів марки С22 за стандартами EN10059 та EN10250-2 висновку про невідповідність яким дійшла лабораторія та про що зазначено у долучених до справи протоколах.

Також матеріали справи не містять будь яких фактичних доказів стосовно порядку відібрання зразків матеріалів (акт, протокол тощо). При цьому, протокол елементного аналізу зразків №264 від 25.11.2019 р. містить посилання на те, що представником лабораторії була відібрана проба від квадрату розміром 55х55, № плавки 8-11394 згідно ГОСТ 7565-81 та складений акт відбору проб №2/1 від 18.11.2019 р..

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У зв`язку з викладеним, господарський суд зазначає, що надані протоколи елементного аналізу зразків не є вірогідним та допустимим доказом на підтвердження факту поставки відповідачем неякісної продукції до умов укладеного між сторонами договору.

Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідача про виклик його представника вирішення питання по якості придбаного металевого квадрату 55х55 С22.

При цьому виклик представника відповідача (лист від 25.11.2019 р. за №25/01) оформлений після складання протоколу елементного аналізу зразка №264. Під час проведення елементного аналізу зразків представник відповідача не викликався.

Необхідно також зазначити, що позивач у своїй позовній заяві посилається на наявність сертифікату якості №8-11394 від 31.01.2018 р., який був наданий відповідачем разом із товаром, натомість всупереч вимогам ч.2 ст. 164 ГПК України, відповідно до якої позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, позивач такого доказу суду не надав, клопотання про витребування доказів не заявив.

Суд зазначає, що між сторонами відсутній письмовий договір, викладений у вигляді єдиного двостороннього документу, з якого можливо було б встановити, що сторони при укладенні договору, узгодили поставку позивачу товару, який відповідає стандарту EN10059.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги недоведеними належними та допустимими доказами, що є підставою для відмови в позові повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.03.2020

Суддя С.П. Панна