ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.03.2020р. Справа №905/38/20

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, )

до відповідача: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, )

про стягнення 14320,83 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 14320,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час здійснення перевезення за залізничною накладною №41042110 від 25.07.2019р., перевізником було допущено на шляху прямування незбереження вантажу, про що складено комерційні акти №482803/137 від 28.07.2019р., №482803/138 від 28.07.2019р. Наявність вказаних обставин, за твердженням Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», є підставою для стягнення з перевізника вартості нестачі вантажу у розмірі 14320,83 грн.

Ухвалою суду від 14.01.2020р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/38/20, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві №2022/86 від 23.01.2020р. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що представлений до матеріалів справи рахунок №92708436 від 25.07.2019р., виданий не вантажовідправником, а іншою особою - Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», внаслідок чого, в порядку ст.115 Статуту залізниць України, не є належним доказом, який засвідчує кількість і вартість відправленого за спірною поставкою вантажу.

Крім того, відповідач вказував на наявність арифметичних недоліків у здійсненому позивачем розрахунку вартості нестачі.

Надаючи відповідь №11/10/110 від 30.01.2020р. на відзив, позивач вказував, що вантажовідправником вугілля є Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний», який є експедитором та діє в якості вантажовідправника за дорученням власника вантажу (на момент укладення договору перевезення - Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча») в порту та першим постачальником відвантаженої на адресу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» вугільної продукції, вартість якої визначається у договірному порядку між постачальником та покупцем за договором поставки №1428 від 16.07.2018р. та підтверджується виставленим постачальником рахунком на оплату.

Одночасно, за твердженням позивача, з огляду на те, що поставка товару здійснювалась на умовах FCA порт Южний, перехід права власності на вантаж відбувся у момент його передачі перевізнику; акт прийому-передачі №92708436 від 25.07.2019р., складений на момент передачі від постачальника товару покупцеві в порту. Оскільки втрата вантажу сталась під час перевезення (тобто, після передачі вантажу), у акті прийому-передачі відповідно факт втрати вантажу під час перевезення відображення не знайшов.

Разом з цим, у наданій позивачем відповіді Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» клопотав перед судом про зменшення розміру позовних вимог. В обґрунтування свого звернення заявник посилався на наявність арифметичних помилок при здійсненні власного розрахунку та просив суд стягнути з відповідача суму збитків у вигляді нестачі у розмірі 14313,38 грн.

Виходячи з того, що нормами п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України встановлено право позивача до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, зменшити або збільшити розмір позовних вимог, судом розглядається позов Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» з урахуванням вказаного клопотання.

Заперечення на відповідь на відзив, подання яких в силу норм ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов`язком відповідача, до господарського суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

25.07.2019р. за залізничною накладною №41042110 Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» (вантажовідправник) зі станції відправлення Берегова (експ.) Одеської залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці відвантажило в адресу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажоодержувач), зокрема, у вагонах №64049646, №64093420 вугілля кам`яне, імпорт (високо-летюче коксівне вугілля Carter-Roag (країна походження США). Виходячи зі змісту відомості вагонів накладної №41042110 маса нетто у вагоні №64049646 - 69550 кг, у вагоні №64093420 - 69500 кг.

Під час прибуття вагону на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць України була проведена перевірка та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, з посиланням на складені станцією Покровськ Донецької залізниці акти загальної форми №28435 від 27.07.2019р., №28434 від 27.07.2019р. була проведена перевірка маси вантажу у вагонах №64049646, №64093420, про що складені комерційні акти №482803/137 від 28.07.2019р., №482803/138 від 28.07.2019р., відповідно до яких встановлено наступне:

- вагон №64049646: брутто - 91400 кг, тара - 23400 кг, нетто - 68000 кг, що менше документу на 1550 кг;

- вагон №64093420: брутто - 89750 кг, тара - 23400 кг, нетто - 66350 кг, що менше документу на 3150 кг.

У комерційному акті №482803/137 від 28.07.2019р. (вагон №64049646) також відображено, що вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно закриті, течі вантажу немає; поверхня вантажу нижче рівня бортів на 10-15 см, розрівняна; по документу значиться маркування вапном, в наявності - маркування відсутнє; плівкою проти видування не вкривалось; є скоси до торців над 1 і 7 люками, над 1 - 3 люками праворуч - виїмка 450 см * 140 см * 40 см.

У комерційному акті №482803/138 від 28.07.2019р. (вагон №64093420) визначено, що вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно закриті, течі вантажу немає; поверхня вантажу нижче рівня бортів на 20-30 см, розрівняна; по документу значиться маркування вапном, в наявності - маркування відсутнє; плівкою проти видування не вкривалось; є скоси до торців над 1 і 7 люками, над 1 - 3 люками праворуч - виїмка 450 см * 180 см * 40 см; над 1 - 4 люками ліворуч виїмка 600 см * 80 см * 30 см.

Переваження вантажу у вагонах №64049646, №64093420 здійснювалось на справних 100 т вагах вантажоодержувача, приписаних до станції Авдіївка Донецької залізниці та повірених 22.04.2019р. При повторному переваженні недостача підтвердилась.

Суд приймає до уваги встановлені комерційними актами сліди доступу до вантажу, поглиблення та виїмки над люками у спірних вагонах, ознаки втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п.10 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційні акти повинні підписати три працівники залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційних актів й інших працівників залізниці.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018р. у справі №910/3930/17, від 18.06.2018р. у справі №910/11397/17.

Комерційні акти підписані ДС Балачіовим Б.Ю., комерційним агентом Стаценко О.В., в.о. інженера Ткаченко О.М., прийомоздавальником Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» Штевніною Н.В.

Таким чином, за висновками суду, вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, внаслідок чого приймаються судом в якості належних доказів на підтвердження факту незбереження вантажу під час його перевезення.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні за змістом приписи містяться у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідачем в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду, що недостача вантажу відбулась не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

В силу норм ч.ч.1, 2 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

За змістом п.2.7 роз`яснення №04-5/601 від 29.05.2002р. Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Як зазначалось, у відзиві №2022/86 від 23.01.2020р. на позовну заяву, відповідач вказував, що представлений до матеріалів справи рахунок №92708436 від 25.07.2019р., виданий не вантажовідправником, а іншою особою - Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», внаслідок чого, в порядку ст.115 Статуту залізниць України, не є належним доказом, який засвідчує кількість і вартість відправленого за спірною поставкою вантажу.

Щодо посилань відповідача, суд зазначає про наступне:

Виходячи зі змісту позовної заяви, власником вантажу, відправленого у вагонах №64049646, №64093420 є Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», внаслідок чого при здійсненні розрахунку недостачі, позивач керувався рахунком-фактурою №92708436 від 25.07.2019р. цього товариства.

Як зазначав позивач, спірне перевезення відбулось на виконання договору поставки №1428 від 16.07.2018р., укладеного між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (продавець).

Згідно з п.1.1 вказаного правочину продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, вказану у специфікаціях на умовах, викладених в цьому договорі.

За змістом розділу 2 укладеного продавцем та покупцем договору якість, кількість та номенклатура продукції вказуються у специфікаціях до цього договору. Кожна із специфікацій з моменту підписання є невід`ємною частиною договору.

Поставка продукції здійснюється видами транспорту, вказаними у специфікаціях. Продавець зобов`язується поставити продукцію на умовах поставки, вказаних у специфікаціях у відповідності до Міжнародних правил комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року. Строки поставки вказуються у специфікаціях. Продавець зобов`язується надати покупцю, зокрема, рахунок на оплату продукції (п.п.3.1 - 3.3 договору поставки №1428 від 16.07.2018р.).

Відповідно до п.п.4.1, 5.1 договору №1428 від 16.07.2018р. ціна на продукцію, що постачається за цим договором, вказується у специфікаціях. Оплата покупцем продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця, який вказано у договорі.

На виконання договору №1428 від 16.07.2018р. сторони підписали специфікацію №103 від 23.07.2019р., внаслідок чого погодили, що продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити, у липні 2019 року, зокрема, високо-летюче коксівне вугілля Carter-Roag (країна походження США) навалом у кількості 9700,70 тн (+/- 10%) (6215,64 грн без ПДВ за 1 тн) на загальну суму 72355270,74 грн з ПДВ на умовах поставки FCA зі ст.Берегова Одеської залізниці (порт Південний) (станція відправлення) у відповідності до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Відповідно до п.п.5, 10 специфікації №103 від 23.07.2018р. вантажоодержувачем є Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод»; постачання погодженої партії продукції оформлюється актом приймання-передачі, який підписується продавцем та покупцем.

На підставі акту прийому-передачі №92708436 від 25.07.2019р. до договору №1428 від 16.07.2018р., складеного Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (продавець), його підписантами було засвідчено прийом-передачу концентрату вугільного, відправка якого була здійснена, в тому числі, за залізничною накладною №41042110.

Того ж дня, Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» виставило Приватному акціонерному товариству «Авдіївський коксохімічний завод» рахунок-фактуру №92708436 від 25.07.2019р. на оплату продукції, постачання якого здійснювалось за ціною 6215,64 грн без ПДВ за 1 тн.

За таких обставин, приймаючи до уваги зміст договору поставки №1428 від 16.07.2018р., специфікації №103 від 23.07.2018р., акту прийому-передачі №92708436 від 25.07.2019р., рахунку-фактури №92708436 від 25.07.2019р. на оплату продукції, за висновками суду, матеріалами справи підтверджується кількість і вартість відправленого вантажу, з огляду на яку підлягає визначенню сума недостачі.

При цьому, посилання відповідача у відзиві на відсутність доказів оплати вантажу відхиляються судом з огляду на те, що предметом розгляду цієї справи є вимога про стягнення з відповідача вартості недостачі вугілля у зв`язку із незбереженням останнім вантажу при перевезенні, тоді як здійснення оплати спірного вантажу не входить до предмету доказування у розглядуваному випадку. До того ж, Статут залізниць України не передбачає обов`язкового додання до позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу (п.2.7 роз`яснень №04-5/225 від 29.09.2008р. Президії Вищого господарського суду України «Про внесення змін та доповнень до роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею»).

Таким чином, представлений до матеріалів справи рахунок-фактури №92708436 від 25.07.2019р. Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» приймається судом як належний та допустимий доказ, який відображує вартість відправленого вантажу за спірними поставками.

В силу норм ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За розрахунком позивача, здійсненого з урахуванням норми недостачі (суми норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) на рівні 2% маси, зазначеної в перевізних документах, розмір збитків у вигляді нестачі за відправкою у вагонах №64049646, №64093420 (з урахуванням змісту клопотання позивача, викладеного у відповіді на відзив) становить 14313,38 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001р. №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001р. за №798/5989).

За змістом п.2.1 вказаних Правил відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

За приписами наведеного вище додатку Правил оформлення перевізних документів у графі 20 залізничної накладної «Найменування вантажу» вказується, зокрема, найменування вантажу відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів (ЄТСНВ) та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному та іншому вигляді).

При цьому, за змістом відомостей, які наявні у графі 20 залізничної накладної №41042110, вантаж розміщено насипом, вугілля кам`яне, не зазначено в алфавіті, високо-летюче коксівне вугілля Carter-Roag (країна походження США), код ГНГ 27011900; ЕТСНГ 161202, вологість вантажу - 8, 35%; вантаж марковано вапном, розміщено відповідно до п.3.1 глави 14 додатку 3 СМГС, імпорт.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для мінерального палива, до якого відноситься вугілля кам`яне, становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Одночасно, відомостей щодо розміщення та перевезення спірного вантажу в сирому (свіжому) або у вологому стані, залізнична накладна №41042110 від 25.07.2019р. не містить.

Одночасно, господарський суд зауважує, що вологість вугілля є критерієм визначення його якості, який характеризує умови видобутку та використання і не є тотожним з поняттям вантаж, який передається до перевезення у вологому стані.

Таким чином, розмір збитків у вигляді нестачі за відправками у вагонах №64049646, №64093420 становить 24684,80 грн, виходячи з наступного розрахунку:

- вагон №64049646: 69550 кг * 1% = 695,50 кг; 1550 кг - 695,50 кг = 854,50 кг; 854,50 кг : 1000 = 0,8545 тн; 0,8545 тн * 7458,77 грн = 6373,52 грн, де:

69550 кг - маса нетто у вагоні №64049646,

1550 кг - розмір недостачі за комерційним актом №482803/137 від 28.07.2019р.,

695,50 кг - норма природної втрати,

7458,77 грн - вартість 1 тн спірного вантажу з ПДВ відповідно до довідки рахунку-фактури №92708436 від 25.07.2019р.;

- вагон №64093420: 69500 кг * 1% = 695 кг; 3150 кг - 695 кг = 2455 кг; 2455 кг : 1000 = 2,455 тн; 2,455 тн * 7458,77 грн = 18311,28 грн, де:

69500 кг - маса нетто у вагоні №64093420,

3150 кг - розмір недостачі за комерційним актом №482803/138 від 28.07.2019р.,

695 кг - норма природної втрати,

7458,77 грн - вартість 1 тн спірного вантажу з ПДВ відповідно до довідки рахунку-фактури №92708436 від 25.07.2019р.

При цьому, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, позовні вимоги підлягають задоволенню на визначену позивачем суму (з урахуванням клопотання про зменшення позовних вимог), а саме 14313,38 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 14313,38 грн підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1921 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.46, 86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) збитки у вигляді нестачі у розмірі 14313,38 грн, а також судовий збір в сумі 1921 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 16.03.2020р.

Повний текст рішення складено та підписано 23.03.2020р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця