ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2020м. ДніпроСправа № 904/607/20

Суддя Бондарєв Е.М., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Строймонтаж" (49049, м. Дніпро, провулок Добровольців, буд. 15, кв. 3, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудтехнології ЛТД" (49041, м. Дніпро, вул. Стартова, буд. 7, оф. 403, )

про стягнення 100 000,00 грн. передоплати, 230,00 грн. 3% річних та 2 012,93 грн. пені

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Строймонтаж" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом вих.№22/01 від 29.01.2020 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудтехнології ЛТД" заборгованості на загальну суму 102 042,93 грн., з яких:

- 100 000,00 грн. передоплата;

- 230,00 грн. 3% річних за період з 01.01.2020 по 29.01.2020;

- 2 012,93 грн. пеня за період з 01.01.2020 по 29.01.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором субпідряду №17/10-2019-01 від 17.10.2019 в частині виконання робіт з ліквідації основних засобів об`єктів на території ПАТ "ДКХЗ".

Також позивач просить суд здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду 04.02.2020 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до суду докази відправлення копії позовної заяви на адресу відповідача.

До суду 12.02.2020 надійшла заява позивача про усунення недолік разом з доказами направлення відповідачу позовної заяви з доданими до неї матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2020 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Строймонтаж" та відкрито проводження у справі за правила спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними в матеріалах справи документами. Крім того, було встановлено строк учасникам справи для подання своєї правової позиції по справі.

Однак, відповідач відзив, а також докази погашення заборгованості до суду не надав, про відкриття провадження у справі 904/607/20 повідомлявся належним чином, кореспонденція суду направлена на адресу відповідача була повернута відділенням поштового звязку "Укрпошта" з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Строймонтаж" (далі - генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбудтехнології ЛТД" (далі - субпідрядник) укладено договір субпідряду №17/10-2019-01 відповідно до п. 1.1. якого генпідрядник доручає, а субпідрядник бере на себе виконання робіт по ліквідації основних засобів об`єктів ПАТ "ДКХЗ". Детальний перелік робіт визначається специфікацією (додаток №1 до цього договору).

Згідно з п.1.2. договору строк виконання субпідрядником робіт встановлюється відповідним строком (додаток №1 до цього договору).

Генпідрядник зобов`язаний оплатити виконанні роботи в розмірі, строки та в порядку, передбаченим цим договором.

Субпідрядник зобов`язаний виконати роботи належної якості в об`ємі, обумовленим даним договором, і здати виконані роботи генпідряднику в строки передбачені специфікацією п.п. 2.1.3. 2.2.1. договору.

Відповідно до п. 3.1. договору вартість робіть визначається специфікацією.

Згідно з п. 6.2. договору в разі порушення строків виконання робіт, передбачених умовами даного договору субпідрядник сплачує генпідряднику неустойку за кожен день прострочи в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період порушення зобов`язання, від вартості невиконаних в строк робіт.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

Так, на виконання умов договору сторони уклали специфікацію №1 (далі - специфікація) якою узгодили: найменування, кількість та ціну робіт.

Відповідно до п. 2. специфікації строк виконання робіт - до 31.12.2019.

Згідно з п.3 специфікації умови оплати:

- передоплата до початку виконання робіт в розмірі 30 000,00 грн.;

- по спливу 10 робочих днів після початку робіт оплата в розмірі 70 000,00 грн.;

- по спливу 25 робочих днів після початку робіт оплата в розмірі 70 000,00 грн.;

- в подальшому оплата актів виконаних робіт по спливу 14 робочих днів після підписання, за вирахуванням попередніх оплат.

Таким чином, на виконання умов договору та специфікації до нього Товариство з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Строймонтаж" здійснило оплату згідно платіжних доручень №1935 від 21.10.2019 на суму 30 000,00 грн.; №1970 від 05.11.2019 у сумі 70 000,00 грн.

Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо виконання робіт з ліквідації основних засобів об`єктів на території ПАТ "ДКХЗ" не виконав, чим порушив умови договору та специфікації.

19.12.2019 позивач надіслав на адресу відповідача претензію №1435/12 від 18.12.2019 в якій просив останнього повернути передоплату в тридцяти дений строк. Однак, зазначена претензія відповідачем була залишена без відповіді.

Відтак, з урахуванням умов п. 2. специфікації строк виконання робіт до 31.12.2019 сплинув.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання в строки погоджені умовами специфікації, позивач просить стягнути з відповідача сплачену ним передоплату в розмірі 100 000, грн.

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині своєчасного виконання робіт за договором субпідряду, факт оплати позивачем зазначених робіт.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

В силу ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 837 Господарського процесуального кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 854 Господарського процесуального кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідачем не надано доказів виконання робіт у повному обсязі та у передбачені специфікацією строк, як і не надано доказів повернення суми перерахованої попередньої оплати у розмірі 100 000,00 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 100 000,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач в порядку п.6.2. договору за не виконання передбачених робіт, нарахував та просить стягнути пеню в розмірі 2 012,93 грн. за період 01.01.2020 по 29.01.2020.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені здійснений позивачем господарський суд визнав його таким, що здійснено правильно, а вимогу такою, що підлягає задоволенню повністю в розмірі 2 012,93 грн.

Також позивач нарахував у відповідності до 625 Цивільного кодексу України суму 230,00 грн. 3% річних за період 01.01.2020 по 29.01.2020.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, господарський суд визнав його таким, що підлягає задоволенню.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудтехнології ЛТД" (49041, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Стартова, буд. 7, оф. 403, ідентифікаційний код 41620794) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Строймонтаж" (49049, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Добровольців, буд. 15, кв. 3, ідентифікаційний код 38677589) 100 000,00 грн. передоплати, 2 012,93 грн. пені, 230,00 грн. 3% річних та 2 108,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Е.М. Бондарєв