ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.04.2020 Справа № 908/889/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Cуддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л. розглянувши заяву ТОВ «Біохімінвест» від 01.04.20 про забезпечення позову у справі

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Біохімінвест», 22400, Вінницька обл., м. Калинівка, вул. В. Нестерчука

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «МФК», 69123, м. Запоріжжя, бул. Будівельників, буд. 23, кв. 75

про стягнення 500 000,00 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області від товариства з обмеженою відповідальністю «Біохімінвест» (надалі ТОВ «Біохімінвест») надійшла позовна заява від 01.04.20 з вимогами про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «МФК» (надалі ТОВ «ВП «МФК», відповідач) заборгованості у розмірі 500 000,00 грн. за не виконання зобов`язань за договором зворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 160518-Д від 16.05.18.

Разом із позовною заявою ТОВ «Біохімінвест» подано заяву від 01.04.20 про забезпечення позову.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 908/889/20 між суддями вказану позовну заяву разом із заявою про забезпечення позову визначено для розгляду судді Корсуну В.Л.

Із змісту прохальної частини заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач просить суд застосувати захід забезпечення позову ТОВ «Біохімінвест» шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми стягнення у розмірі 500 000,00 грн., що належать ТОВ «ВП «МФК» і знаходяться (обліковуються) на банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України.

В обґрунтування вказаної вимоги про забезпечення позову заявник зазначив наступне.

На виконання умов договору зворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 16.05.18 № 160518-Д ТОВ «Біохімінвест» перераховано на рахунок ТОВ «ВП «МФК» грошові кошти на загальну суму 8 174 500,00 грн. Разом з тим, відповідач, всупереч умовам вказаного вище договору, не виконує взятих на себе зобов`язань (відповідно до умов договору - повернення грошових коштів мало відбутися до 12.04.19). Як вказує заявник, відповідно до інформації, яка міститься у виписці з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.03.18 та у витязі з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.02.20, засновником та керівником ТОВ «ВП «МФК» був (на момент формування витягу) ОСОБА_1, місцезнаходженням ТОВ «ВП «МФК» було (на момент формування витягу): АДРЕСА_1 Разом з тим, згідно із витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 24.03.20, на думку заявника вбачається, що ТОВ «ВП «МФК» вчиняються дії, спрямовані на ухилення від виконання та унеможливлення виконання зобов`язань з повернення позивачу грошових коштів за договором. Так, зокрема, 24.03.20 відповідачем було здійснено:

- зміну складу засновників ТОВ «ВП «МФК» з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 ,

- зміну місцезнаходження ТОВ «ВП «МФК» з 22400, Вінницька обл., м. Калинівка, вул. В. Нестерчука, буд. 1 на 69123, м. Запоріжжя, бул. Будівельників, буд. 23, кв. 75 ,

- зміну керівника ТОВ «ВП «МФК» з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .

У зв`язку із викладеним позивач стверджує, що ТОВ «ВП «МФК» своїми діями намагається уникнути виконання зобов`язань за договором зворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 160518-Д від 16.05.18 та, як наслідок, унеможливити повернення боргу оскільки зміна місцезнаходження, складу засновників товариства, керівника товариства може свідчити, на думку ТОВ «Біохімінвест», про намагання боржника вивести грошові кошти з рахунків в банківських установах.

Крім того, заявник звертає увагу суду, що за інформацією з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до запиту від 30.03.20, у боржника відсутнє нерухоме майно.

Розглянувши заяву ТОВ «Біохімінвест» від 01.04.20 про забезпечення позову з наданими до неї документами судом враховано наступне.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (ч.ч.1, 2 ст. 20 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно із ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Судом враховано, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, у т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним ін. осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Вбачається, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

На підтвердження виникнення у заявника (позивача) підстав для того, щоб просити суд забезпечити позов, до матеріалів заяви від 01.04.20 про забезпечення позову ТОВ «Біохімінвест» надано:

- Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.04.19 (а не від 22.03.18, як помилково вказано заявником в додатках до вказаної заяви);

- Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.02.19;

- Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.03.20.

Відповідно до інформації, яка міститься у Витязі з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформований на запит від 11.02.19 за № , станом на 11.02.19, місцезнаходження ТОВ «ВП «МФК» було: 22400, Вінницька обл., м. Калинівка, вул. В. Нестерчука, буд. 1, а його керівником зазначено ОСОБА_1 .

Як вбачається із Виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка видана 03.04.19, місцезнаходження ТОВ «ВП «МФК» було: 22400, Вінницька обл., м. Калинівка, вул. В. Нестерчука, буд. 1, а його керівником зазначено ОСОБА_1 .

Станом на 24.03.20, відповідно до Витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого на запит від 24.03.20 за № , місцезнаходження ТОВ «ВП «МФК» є: 69123, м. Запоріжжя, бул. Будівельників, буд. 23, кв. 75, а його керівник - ОСОБА_2 , яка є також кінцевим бенефеціарним власником (контролером) товариства.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на утруднення або неможливість виконання рішення без наведення відповідного обґрунтування та надання належних доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2 днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

Частинами 5 та 6 ст. 140 ГПК України визначено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Судом при розгляді наведеної вище у тексті цієї ухвали заяви про забезпечення позову враховано, що із змісту її (заяви) не вбачається жодного обґрунтованого припущення (та не надано належних доказів на підтвердження того), що існують обставини, які дійсно можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Самі лише твердження позивача в заяві про забезпечення позову із наданими Випискою та двома Витягами із ЄДР … із посиланням на зміну місцезнаходження юридичної особи відповідача із Вінницької області на місто Запоріжжя Запорізької області, а також зміна засновника (учасника) юридичної особи із ОСОБА_1 (із місцем проживання відповідно до Витягу від 11.02.19 - АДРЕСА_3 ) на ОСОБА_3 (із місцем проживання відповідно до Витягу від 24.03.20 - АДРЕСА_4 ) не свідчить про те, що не вжиття відповідних заходів до забезпечення позову за вказаною вище заявою може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення по суті спору у цій справі в майбутньому (у випадку задоволення позову).

Тим більше, з урахуванням того, що із Витягу із ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого на запит від 24.03.20 за № , не вбачається, що ТОВ «ВП «МФК» перебуває у процесі припинення чи банкрутства.

Саме ж лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та подання відповідних доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви судом.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є її обґрунтованість, що заява ТОВ «Біохімінвест» від 01.04.20 про забезпечення позову не підтверджена належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову про які клопоче позивач у заяві про забезпечення позову наведеній вище.

А тому, як наслідок, заява від 01.04.20 про забезпечення позову відхиляється судом.

Суд звертає увагу ТОВ «Біохімінвест» про те, що відмова у задоволені заяви про вжиття заходів щодо забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду із відповідною заявою.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 73-74, 76, 77, 86, 136-141, 144, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ТОВ «Біохімінвест» від 01.04.20 про забезпечення позову відмовити.

Копію цієї ухвали надіслати на адресу учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 08.04.2020.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з вимогами ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Суддя В.Л. Корсун