РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2020 Справа № 910/14979/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г; ідентифікаційний код 00032129)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б; ідентифікаційний код 34047020)

про визнання недійсним договору,

Представники сторін:

від позивача: Гук О.О., Тарасюк Д.О.

від відповідача: Карпінський С.В.

від третьої особи: Шутов О.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" з позовом, в якому позивач просить суд визнати недійсним договір поруки від 06.11.2014, укладений між позивачем, Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк оскільки такий договір вчинений ОСОБА_1 під впливом тяжкої для нього обставини та вкрай на невигідних умовах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено 20.11.2019.

11.11.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла заява третьої особи про залишення позову без розгляду у зв`язку з тим, що позивач, зловживаючи своїми процесуальними правами, неодноразово звертався до судів цивільної та господарської юрисдикції з позовами, які мають аналогічний предмет та підстави позову.

14.11.2019 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення третьої особи щодо позовної заяви.

19.11.2019 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Також суд зазначає, що до вказаного відзиву відповідачем було додано перелік запитань у порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України до позивача.

У підготовчому засіданні 20.11.2019 представник відповідача надав суду клопотання про витребування доказів, яке відповідно просив суд задовольнити.

У підготовчому засіданні 20.11.2019 судом було оголошено перерву до 04.12.2019 у порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України.

04.12.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про витребування доказів.

У підготовчому засіданні 04.12.2019 суд, заслухавши пояснення представників сторін та розглянувши заяву третьої особи про залишення позову без розгляду, ухвалив відмовити в її задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю останньої та відсутністю зловживання процесуальними правами з боку позивача, а згідно статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується; ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 04.12.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2019 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та відповідно витребувано у Акціонерного товариства "Дельта Банк" докази того, чи знаходилась на момент укладення договору поруки, а саме 06.11.2014, на кореспондентському рахунку Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в банку "MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT" чи інших банківських установах грошові кошти та в якому розмірі.

Такою даною ухвалою задоволено заяву ОСОБА_1. про витребування доказів та відповідно витребувано у Акціонерного товариства "Дельта Банк" всі платіжні доручення (в тому числі, які направлялися за допомогою системи SWIFT), які були отримані Акціонерним товариством "Дельта Банк" від Акціонерного товариства "Ощадбанк" протягом усього 2014 року стосовно перерахування коштів з кореспондентських рахунків Акціонерного товариства "Ощадбанк", котрі були відкриті в Акціонерному товаристві "Дельта Банк" на підставі договору № 151210-Л1 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку від 15.12.2010 та договору № 151210-Л2 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку від 15 грудня 2010 року. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 18.12.2019.

16.12.2019 до Господарського суду міста Києва надійшли відповіді позивача на поставлені відповідачем запитання, які були додані до відзиву на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 18.12.2019 представником відповідача було надано клопотання про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів, повторно витребувано у Акціонерного товариства "Дельта Банк" всі платіжні доручення (в тому числі, які направлялися за допомогою системи SWIFT), які були отримані Акціонерним товариством "Дельта Банк" від Акціонерного товариства "Ощадбанк" протягом усього 2014 року стосовно перерахування коштів з кореспондентських рахунків Акціонерного товариства "Ощадбанк", котрі були відкриті в Акціонерному товаристві "Дельта Банк" на підставі договору № 151210-Л1 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку від 15.12.2010 та договору № 151210-Л2 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку від 15 грудня 2010 року. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 15.01.2020.

18.12.2019 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання третьої особи про долучення додаткових документів на виконання вимог ухвали суду від 04.12.2019 та пояснення з приводу поданих доказів.

08.01.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання третьої особи про долучення додаткових документів на виконання вимог ухвали суду від 04.12.2019.

У підготовчому засіданні 15.01.2020 представник позивача надав суду заяву про витребування у відповідача додаткових доказів у справі у зв`язку з тим, що третьою особою надано не всі документи, які витребовувалися судом, а саме позивач зазначив, що третьої особою не надано саме платіжних доручень (в тому числі, які направлялися за допомогою системи SWIFT), які були отримані Акціонерним товариством "Дельта Банк" від Акціонерного товариства "Ощадбанк" протягом усього 2014 року стосовно перерахування коштів з кореспондентських рахунків Акціонерного товариства "Ощадбанк", а надано лише копії SWIFT повідомлень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 задоволено заяву позивача про витребування доказів та відповідно витребувано у відповідача додаткові документи по справі.

Крім того, вказаною ухвалою суду у третьої особи втретє витребувано додаткові докази по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу та зобов`язано ОСОБА_1 у строк протягом десяти робочих днів, тобто, до 29.01.2020 року внести на депозитний рахунок Господарського суду міста Києва грошові кошти для забезпечення витрат Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн 00 коп.

29.01.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання третьої особи про залучення документів на виконання вимог ухвали суду від 15.01.2020.

У підготовчому засідання 29.01.2020 представник позивача надав суду заяву, якою останній просив суд приєднати до матеріалів справи оригінал квитанції щодо внесення коштів на депозитний рахунок Господарського суду міста Києва.

У підготовчому засідання 29.01.2020 представник відповідача надав суду пояснення та додаткові докази по справі на виконання вимог ухвали суду 15.01.2020.

У підготовчому засіданні 29.01.2020 судом було оголошено перерву до 31.01.2020 у порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України.

31.01.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення позивача та додаткові письмові пояснення відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.02.2020.

03.02.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про долучення доказів до матеріалів справи, а саме диск CD-R.

11.02.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 судове засідання відкладено на 21.02.2020.

У судових засіданнях неодноразово оголошувалися перерви з 21.02.2020 до 28.02.2020 та з 28.02.2020 до 11.03.2020.

У судовому засіданні 11.03.2020 представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд про їх задоволення.

Представник відповідачі заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи також просив суд відмовити в позові.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 11.03.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» 15.12.2010 укладений договір № 151210-Л1 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку.

Пунктом 1.1. Договору кореспондентського рахунку передбачено, що з метою здійснення розрахунків відповідно до чинного законодавства України, сторони встановлюють кореспондентські відносини. Для проведення розрахунків Банк відкриває кореспонденту мультивалютний кореспондентський рахунок типу «Лоро», у валютах згідно заяви кореспондента виконує за дорученням і за кошти кореспондента розрахунки на підставі цього договору здійснює його обслуговування.

Також, 15.12.2010 між АТ «Дельта Банк» та АТ «Ощадбанк» був укладений Договір № 151210-Л2 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку.

Згідно п. 1.1. цього договору кореспондентського рахунку передбачено, що з метою здійснення розрахунків відповідно до чинного законодавства України, сторони встановлюють кореспондентські відносини. Для проведення розрахунків Банк відкриває кореспонденту мультивалютний кореспондентський рахунок типу «Лоро», у українських гривнях (980) та виконує за дорученням і за кошти кореспондента розрахунки на підставі цього договору, і здійснює його обслуговування.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договорам кореспондентського рахунку № 151210-Л1 та № 151210-Л2, 06.11.2014 між АТ «Ощадбанк» (як кредитором), ОСОБА_1 (як поручителем) та АТ «Дельта Банк» (як боржником) укладений Договір поруки.

Позивач в позові зазначає, що вищезазначений договір поруки від 06.11.2014 вчинений ОСОБА_1 під впливом тяжкої для нього обставини та вкрай на невигідних умовах, та який має бути визнаним недійсним, на підставі ст. 233 ЦК України.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

З дня заснування АТ «Дельта Банк» та по сьогоднішній день, ОСОБА_1 є власником істотної участі Банку, який володіє 70,61% статутного капіталу АТ «Дельта Банк».

У зв`язку з окупацією Російською Федерацією Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, конфіскацією окупаційною владою всього нерухомого та рухомого майна АТ «Дельта Банк» та заборону Національного банку України здійснювати діяльність на цих Українських територіях, а також події, пов`язані з політичною і фінансовою кризою та воєнними діями на Сході України, взагалом призвело до відтоку коштів, розмішених на рахунках фізичних та юридичних осіб, відкритих в АТ «Дельта Банк», що вплинуло на фінансовий стан банківської установи. Внаслідок чого Національним банком України призначено куратора банку, а пізніше Постановою НБУ віднесено Банк до категорії проблемних строком до 180 днів.

Станом на день укладення спірного Договору поруки - 06.11.2014, АТ «Ощадбанк» було розміщено у АТ «Дельта Банк» грошові кошти на загальну суму - 3 252 185 378,34 грн, внаслідок чого АТ «Ощадбанк» був третім найбільшим кредитором АТ «Дельта Банк». Тому вилучення АТ «Ощадбанк» своїх коштів з АТ «Дельта Банк» в будь кому разі вплинуло б на платоспроможність банківської установи, яку вже було визнано Національним банком України проблемною.

Отже, як про це вказує позивач, з метою збереження та уникнення погіршення й так вкрай тяжкого фінансового стану АТ «Дельта Банк», запобігання виведення АТ «Ощадбанк», як одного з найбільших кредиторів банку, своїх коштів з уже проблемного банку, що могло б вплинути на його платоспроможність та можливим визнанням АТ «Дельта Банк» в подальшому неплатоспроможним, ОСОБА_1 , як власник істотної участі АТ «Дельта Банк» та Голова Наглядової ради (Спостережної ради) АТ «Дельта Банк» вимушений був підписати спірний договір поруки на вкрай невигідних дня нього умовах. Однак, якщо б АТ «Дельта Банк» не перебувало в такому тяжкому стані - можливого визнання його неплатоспроможним, ОСОБА_1 ніколи б не підписав би означений договір поруки з такими не вигідними для нього умовами.

Із поданого відповідачем відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог вказуючи наступне.

Посилання позивача на погіршення фінансового стану АТ «Дельта Банк» у зв`язку з окупацією Автономної Республіки Крим, політичною і фінансовою кризою та військовими діями на Сході України не є важкими обставинами та вкрай невигідними умовами в розумінні приписів статті 233 ЦК України, оскільки, такі обставини не є виключними саме щодо позивача (так як стосуються і інших суб`єктів господарювання на території України). Посилання позивача на те, що спірний Договір поруки було підписано ним з підстав недопущення вилучення відповідачем своїх грошових коштів з кореспондентських рахунків в АТ «Дельта Банк», не відповідає дійсності, оскільки, на той час в АТ «Дельта Банк» були вільні кошти, які він зберігав на кореспондентському рахунку АТ «Дельта Банк» в банку «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» у сумі 87 294 251,67 доларів США.

Таким чином, спірний Договір поруки було вчинено позивачем не для усунення або зменшення тяжких обставин, оскільки, таких обставин не існувало з огляду на те, що у АТ «Дельта Банк» були вільні кошти, які знаходились на кореспондентському рахунку АТ «Дельта Банк» в банку «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT».

Також відповідач зазначає, що твердження позивача про те, що у відповідача раптово з`явилася необхідність в укладенні спірного правочину після того, як АТ «Дельта Банк» визнано Національним банком України проблемним - не відповідає дійсності, оскільки, АТ «Ощадбанк» на момент укладення спірного договору не знало та не могло знати про визнання АТ «Дельта Банк» проблемним постановою НБУ № 692/БТ від 30.10.2014.

Разом з тим, про те, що умови спірного Договору поруки не є «кабальними» для позивача свідчить також той факт, що з моменту ухвалення судом рішення про стягнення з поручителя заборгованості за договором поруки, до цього часу на користь АТ «Ощадбанк» не надійшло жодних коштів у рахунок погашення боргу.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» щодо позову заперечує та зазначає, що посилання позивача на те, що саме внаслідок подій на сході України Національним банком України було прийнято постанову Правління № 560/БТ, спростовується безпосередньо вказаною постановою, оскільки, з її змісту слідує, що рішення про призначення куратора від Національного банку України та запровадження відповідних заборон у діяльності АТ «Дельта Банк» було прийнято Національним банком України виключно у зв`язку із порушенням АТ «Дельта Банк» нормативів фінансової ліквідності, що дало державному регулятору підстави для висновку про виникнення реальної загрозим невиконання Банком своїх зобов`язань перед клієнтами і кредиторами та потребу в посиленому контролі.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вже зазначалось вище та встановлено судом, між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», укладено договір № 151210-Л1 від 15.12.2010 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку та договір № 151210-Л2 від 15.12.2010 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку (надалі - договори кореспондентського рахунку).

В подальшому зміни та доповнення до договору № 151210-Л1 від 15.12.2010 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку вносилися додатковими договорами № 1 від 30.06.2011 та № 2 від 03.01.2012, до договору № 151210-Л2 від 15.12.2010 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку додатковим договором № 1 від 30.06.2011.

Умовами Договорів кореспондентського рахунку (з урахуванням змін та доповнень) передбачено, що АТ «Дельта Банк» та АТ «Ощадбанк» з метою здійснення розрахунків відповідно до чинного законодавства, встановлюють між собою кореспондентські відносини. Для проведення розрахунків відповідача АТ «Дельта Банк» відкриває АТ «Ощадбанк» кореспондентський рахунок типу «Лоро» в українських гривнях та мультивалютний кореспондентський рахунок (п. 1.1. Договорів кореспондентського рахунку).

У відповідності до п. 3.2. договорів кореспондентських рахунків списання коштів з кореспондентських рахунків здійснюється Боржником на підставі ключованих платіжних доручень Позивача, переданих узгодженими договорами каналами зв`язку.

Згідно п. 2.3. Договорів кореспондентських рахунків передача платіжних доручень, виписок, а також інших документів по договорам здійснюється за допомогою системи SWIFT (основний канал зв`язку) або пошти НБУ (резервний канап зв`язку).

В забезпечення виконання зобов`язань за договорами кореспондентського рахунку, між АТ «Ощадбанк», АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки від 06.11.2014 (надалі - договір поруки) за умовами якого ОСОБА_1 (поручитель) зобов`язався солідарно, в повному обсязі відповідати перед кредитором (ПАТ «Державний ощадний банк України) за зобов`язаннями АТ «Дельта Банк» (боржник) за договорами кореспондентського рахунку (п. 2.1. Договору поруки).

Підпунктом 2.1.1. договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку та строки, визначені кожним з Договорів кореспондентського рахунку, у тому числі, але не виключно у разі часткового або повного невиконання боржником зобов`язання, зокрема, щодо забезпечення своєчасного виконання платіжних доручень банку та здійснення платежів відповідно до умов кожного з договорів кореспондентського рахунку, та/або сплати процентів, які підлягають нарахуванню на кредитовий залишок коштів на кореспондентських рахунках та сплаті відповідно до умов кожного з договорів кореспондентського рахунку.

Кредитор має право вимагати виконання від поручителя зобов`язання в разі невиконання (неналежного виконання Боржником зобов`язання за кожним з Договорів кореспондентського рахунку протягом більше ніж 20 (двадцяти) календарних днів (пп. 3.2.3. договору поруки).

Поручитель зобов`язується відповідно до законодавства, умов договорів кореспондентського рахунку та договору поруки здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати направлення кредитором вимоги в обсязі та в порядку, зазначених у вимозі, який не повинен суперечити законодавству та умовам договорів кореспондентського рахунку та договору поруки. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається кредитору відділенням зв`язку при відправленні кредитором поручителю зазначеного вище письмового повідомлення листом з повідомленням про вручення або дата, зазначена поручителем (належним чином уповноваженим представником поручителя) на другому примірнику вказаного вище повідомлення кредитора, при особистому отриманні першого примірника вимоги поручителем від кредитора (пп. 3.2.6. Договору поруки).

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою і заставою.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України унормовано, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З огляду на наведене, за висновком суду, сторонами в означеному договорі поруки погоджені всі істотні умови, відсутні докази його припинення або визнання недійсним, тому зазначений договір є укладеним та обов`язковим для виконання його сторонами.

Порука, як спосіб забезпечення виконання основного зобов`язання (договорів кореспондентських рахунків) є акцесорним зобов`язанням, а норми цивільного законодавства не встановлюють заборони на укладення таких правочинів в забезпечення виконання різних видів зобов`язань, в тому числі за договором банківського рахунку, а є волею сторін і за своєю правовою природою носить договірний характер.

Також судом встановлено, що Постановою Національного банку України від 11.09.2014 № 560/БТ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» шляхом призначення куратора» призначено куратора Банку службовця Національного банку України Губенко Світлану Миколаївну забезпечення виконання функцій згідно з повноваженнями, визначеними Положенням № 346.

Крім того, Постановою Національного банку України від 30.10.2014 692/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» віднесено банк до категорії проблемних строком до 180 днів та для стабілізації діяльності банку та відновлення його фінансового стану з дня прийняття цієї постанови до кінця строку, який визначений у пункті цієї постанови, запровадження для банку певні обмеження в його діяльності.

Позивач просить визнати договір поруки недійсним посилаючись на ст. 233 Цивільного кодексу України.

Так статтею 233 ЦК України встановлено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Слід зазначити, що правочин який вчиняється особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризується тим, що особа вчиняє їх добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. За відсутності тяжких обставин потерпіла особа взагалі або на зазначених умовах не укладала би правочин.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. N 9 "Про судовому практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутству та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти таких правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Водночас, у листі Верховного Суду України від 24.11.2008 "Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що тяжка обставина є оцінювальною категорією і має визначатися судом з урахуванням всіх обставин справи. Потерпілий, який оскаржує правочин, повинен довести, що за відсутності тяжких обставин він взагалі або на зазначених умовах не укладав би правочин. При цьому, визнання правочину недійсним не може пов`язуватися з тим, чи усвідомлювала сторона користь, яку матиме від нього.

Тобто, для кваліфікації правочину за статтею 233 ЦК необхідна обов`язкова наявність зазначених двох умов у сукупності: вплив тяжкої обставини і вкрай невигідні умови. Крім того, має бути причинно-наслідковий зв`язок між тяжкими обставинами та укладеним правочином (його укладання саме з метою усунення обставин).

З огляду на вищевикладене, при застосуванні статті 233 ЦК України щодо недійсності договору, в предмет доказування входить встановлення судом тяжких обставин, які змусили позивача укласти такий правочин.

Разом з тим, слід зазначити, що оцінка обставини, як тяжкої, для кожного є індивідуальним, виходячи із ситуації у якій опинилася сторона при укладанні спірного договору.

В якості тяжкої обставини позивач посилається на окупацію Російською Федерацією Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, конфіскацією окупаційною владою всього нерухомого та рухомого майна АТ «Дельта Банк» та заборону Національного банку України здійснювати діяльність на цих Українських територіях, а також події, пов`язані з політичною і фінансовою кризою та воєнними діями на Сході України, що взагалом призвело до відтоку коштів, розмішених на рахунках фізичних та юридичних осіб, відкритих в АТ «Дельта Банк» та вплинуло на фінансовий стан банківської установи. Внаслідок чого Національним банком України призначено куратора банку, а пізніше Постановою НБУ віднесено банк до категорії проблемних строком до 180 днів.

Проте, суд не погоджується з такими доводами позивача, адже, погіршення фінансового стану АТ «Дельта Банк» у зв`язку з окупацією Російською Федерацією Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, конфіскацією окупаційною владою всього нерухомого та рухомого майна АТ «Дельта Банк», а також події, пов`язані з політичною і фінансовою кризою та воєнними діями на Сході України не є важкими обставинами в розумінні приписів статті 233 ЦК України, оскільки, такі обставини не є виключними саме щодо позивача (так як стосуються і інших суб`єктів господарювання на території України).

Крім цього, в постанові Національного Банку України № 692/БТ від 30.10.2014 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемним» відсутні посилання на вказані обставини.

Більше того, у вказаній постанові зазначено, що АТ «Дельта Банк» здійснює ризикову діяльність, що загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку. Саме це й послугувало підставою віднесення банку до категорії проблемних.

Також, постановою Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», за даними статистичної звітності, що подавалась Банком до Національного банку України, АТ «Дельта Банк» продовжував здійснювати ризикову діяльність, який притаманний високий ризик ліквідності та недостатність коштів для виконання своїх зобов`язань перед вкладниками і кредиторами. З часу віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних відбулось погіршення показників та зростання ризику у його діяльності.

Національний банк України, в цій постанові зазначив, що у поданій Банком доопрацьованій програмі фінансового оздоровлення було задекларовані доходи щодо покращення ліквідності Банку, у тому числі за рахунок збільшення наявними акціонерами статутного капіталу Банку та залучення субординованого боргу, Банком не виконані вчасно та в повному обсязі (обліковувалися лише внески за незареєстрованим статутним капіталом). Тобто, власниками істотної участі не вжито невідкладних, своєчасних та достатніх заходів з фінансування підтримки Банку для покращення його фінансового стану, приведення його діяльності у відповідність до вимог законодавства України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дня заснування АТ «Дельта Банк» та на день вчинення спірного правочину (06.11.2014) був власником істотної участі Банку, який володіє 70,61% статутного капіталу АТ «Дельта Банк».

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» , в редакції чинній на момент укладання договору поруки, учасники банку відповідають за зобов`язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку.

Суд також погоджується з доводами відповідача, що позов ОСОБА_1 обґрунтований виключно важким становищем АТ «Дельта Банк» та загрози банкрутства Банку, проте, позивачем жодним чином не аргументовано, яка саме тяжка обставина існувала для нього особисто на момент укладення спірного договору.

Посилання позивача на те, що з метою уникнення виведення АТ «Ощадбанк», як одного з найбільших кредиторів банку, своїх коштів з банку, що могло б вплинути на його платоспроможність, ОСОБА_1 , як власник істотної участі АТ «Дельта Банк» вимушений був підписати спірний договір поруки на вкрай невигідних дня нього умовах, судом не приймаються, оскільки, позивачем не доведено, що спірний договір був укладений саме з метою уникнення виведення коштів АТ «Ощадбанк» з рахунків в АТ «Дельта Банк».

Також судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12.03.2016 у справі №757/22651/15-ц, яке залишено без змін Постановою Верховного суду України від 11.10.2017, первісний позов АТ «Ощадбанк» задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором №151210-JI2 від 15.12.2010 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку в сумі 948 005 232,40 грн., заборгованість за договором №151210-Л1 від 15.12.2010 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку в сумі 111 797 984 доларів СІЛА 90 центів та 12 446 648,40 євро та судові витрати в розмірі 3 654,00 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «Ощадбанк», за участю третьої особи АТ «Дельта Банк», про визнання договору поруки недійсним відмовлено.

Відповідач, також, посилається на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва у справі №761/38776/17 від 01.11.2017 ( яка міститься Єдиному державному реєстрі судових рішень), по кримінальному провадженню №0001125, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2016 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. З ст. 209, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 364-1 та ч. 2 ст. 367 КК України.

Відповідно до вказаної ухвали суду, досудовим розслідуванням встановлено:

«... що впродовж 2012-2015 років службові особи та фактичний власник ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1., діючи за попередньою змовою групою осіб із службовими особами і власником компанії «SILISTEN TRADING LIMITED» (Британські Віргінські Острови), вчинили заволодіння грошовими коштами зазначеної банківської установи в сумі 87 294 251,67 доларів США, тобто в особливо великому розмірі, шляхом зловживання своїм службовим становищем, під час передачі у заставу грошових коштів, що знаходились на кореспондентському рахунку вказаного банку у банківській установі «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» (Австрійська Республіка) для забезпечення виконання кредитних зобов`язань компанії «SILISTEN TRADING LIMITED» перед банком «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT», та вчинили легалізацію (відмивання) зазначених доходів, одержаних злочинним шляхом, в особливо великому розмірі.»

Однак, суд зазначає, що відповідачем не надано вироку суду по зазначеній кримінальній справі.

Частиною 1, 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено факту існування тяжких обставин (їх крайньої форми), з якими положення статті 233 Цивільного кодексу України передбачають можливість визнання спірного договору недійсним, оскільки, не надано належних та допустимих доказів тяжкого фінансового стану позивача на момент укладання оспорюваного правочину. Також позивачем не доведено обставин, з якими останній обумовлює укладання спірного правочину на вкрай невигідних умовах. У зв`язку з чим суд не вбачає за можливе встановити наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими тяжкими обставинами та наслідком укладення спірного правочину.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Таким чином, з врахуванням обставин на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г; ідентифікаційний код 00032129) за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" " (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б; ідентифікаційний код 34047020) про визнання недійсним договору поруки від 06.11.2014 - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 27.03.2020

Суддя Д.О. Баранов