ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" квітня 2020 р. м.Київ Справа№ 910/14226/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Яковлєва М.Л.
суддів: Шаптали Є.Ю.
Куксова В.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу міста Тернопіль
на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2019
у справі №910/14226/19 (суддя Усатенко І.В.)
за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Тернопіль
до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції
про стягнення заборгованості 13 666,83 грн.

В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2019 року Квартирно-експлуатаційний відділ міста Тернопіль (далі-позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України (далі-відповідач) 13 666,83 грн, з яких: 3 670,22 грн заборгованість за спожитий природний газу для опалення приміщень за період жовтень-грудень 2018 року та 9 996,61 грн пені за період з 26.11.2018 по 03.10.2019.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.12.2019 у справі №910/14226/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено обґрунтованість підстав на які він посилається заявляючи позовні вимоги.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2019 у справі №910/14226/19 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, прийняте без належної оцінки всіх доказів та з невірним встановленням обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Також скаржник з посилання на правові висновки викладенні у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 по справі №6-2951цс15 та у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 по справі №750/12850/16-ц вказує на те, що факт відсутності договору про надання послуг не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача) від їх оплати.
Крім того, скаржник стверджує, що відповідачем у відзиві чи під час розгляду справи відповідачем не заперечувався факт користування приміщення у спірний період.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/14226/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Тернопіль на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2019 у справі №910/14226/19; розгляд апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу міста Тернопіль на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2019 у справі №910/14226/19 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.
27.02.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.
30.03.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від третьої особи надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що відповідач, як споживач отримував послуги з опалення приміщень та фактично користувався ними, а тому зобов`язаний оплатити їх відповідно до ч.1 ст.19 та п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Також третя особа з посилання на постанову Верховного Суду від 26.09.2019 по справі №750/12850/16-ц вказує на те, що факт відсутності договору про надання послуг не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача) від їх оплати.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та відповіді на нього, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.02.2017 між позивачем, як виконавцем, та третьою особою, як споживачем, був укладений договір про відшкодування вартості спожитого природного газу для опалення приміщень №7 (далі-Договір), відповідно до умов якого виконавець здійснює оплату комунальних послуг, а споживач бере участь у витратах виконавця на оплату спожитого природного газу для опалення приміщень з урахуванням інфляції, пропорційно до займаної споживачем загальної площі в приміщенні, яке знаходиться в будівлі ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: Тернопільська область, м. Збараж, вул.. Б. Хмельницького, 22.
У відповідності до п.п.3.1.1 3.1.2 Договору виконавець зобов`язаний забезпечувати споживача комунальними послугами, а саме: природного газу, спожитого в процесу виготовлення теплової енергії, для опалення приміщення ( далі послуги); надавати вказані послуги об`єктам споживача, а саме: приміщення площею 37.9 кв.м. в будівлі Збаразького районного військового комісаріату за адресою: Тернопільська область, м. Збараж, вул.. Б. Хмельницького, 22.
Відповідно до п.2.1 Договору опалення приміщення здійснюється згідно показників лічильника обліку використаного природного газу, що встановлений у приміщенні котельні, а при нарахуванні плати про відшкодування вартості природного газу застосовується критерій пропорційно до займаної площі.
Загальна площа опалювальних приміщень, яким надаються послуги, складає 977,77 кв.м., або 100%. Опалювальна площа споживача становить 37,9 кв.м., або 3/8% згідно додатку №1, який є невід`ємною частиною даного договору.
Пунктом 2.2 Договору передбачено, що споживач перераховує на рахунок виконавця, щомісячно не пізніше 25 числа наступного за звітним місяцем, грошові кошти в рахунок відшкодування вартості спожитих виконавцем природного газу для опалення приміщень на підставі рахунку та розрахунку суми відшкодування вартості спожитого природного газу для опалення приміщень. Виконавець повинен не пізніше 15 числа місяця надати споживачу рахунок та розрахунок спожитих виконавцем комунальних послуг та сум відшкодування їх вартості за спожитий природний газ для опалення приміщень в поточному місяці.
Рахунок за надані виконавцем послуги щомісячно складаються на підставі встановлених тарифів та пересилаються споживачеві поштою. Рахунки або інші платіжні документи виконавця за надані послуги підлягають оплаті споживачем у 5 денний строк після отримання (п.п.2.4, 2.6 Договору).
Відповідно до п.п.3.2.1-3.2.2 Договору споживач зобов`язаний своєчасно і повністю оплачувати надані йому послуги. Належно експлуатувати систему опалення.
Згідно з п.3.3 Договору сторони зобов`язуються належно виконувати умови даного договору, вимог законодавства України «Про житлово-комунальні послуги», вимог чинних законодавчих актів, які регулюють відносини пов`язані з постачанням конкретного виду комунальних послуг, також інших законодавчих актів, які регулюють відносини, що становлять предмет цього договору.
Відповідно до п.п.3.4.1-3.4.2 Договору виконавець має право обмежити або повністю припинити подачу природного газу в орендовані приміщення у випадку передбаченому у п. 4.3. даного договору, а також у разі несправності системи опалення в орендованому приміщенні. Стягнути в установленому законом порядку прострочену заборгованість по платежам.
Споживач має право вимагати від виконавця належного виконання договірних зобов`язань за цим договором. У разі невиконання вимог п. 3.1.1. договору припинити внесення платежів до усунення неполадок (до п.п.3.5.1 3.5.2 Договору).
За невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за даним договором винна сторона відшкодовує іншій стороні заподіяні нею збитки в повному розмірі понад суму неустойки ( штрафу, пені). Споживач за несвоєчасні розрахунки за надані йому згідно з даним договором послуги сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення (п.п.4.1 4.2 Договору).
Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017, але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Даний договір розповсюджує свою дію на відносини, що склались між сторонами до моменту підписання даного договору починаючи з 01.01.2017 (п.п.5.1-5.2 Договору).
Договір може бути розірвано достроково в односторонньому порядку, відповідно до умов даного договору, з обов`язковим дотриманням умов п. 5.4. договору. Дострокове розірвання даного договору в односторонньому порядку можливе стороною ініціатором лише після попереднього письмового повідомлення про це іншої сторони, не пізніше ніж за 14 днів до моменту майбутнього розірвання (п.п.5.3.2, 5.4 Договору).
Пунктом п.8.3 Договору визначено, що усі зміни й доповнення до договору дійсні лише в тому випадку, якщо вони складені в письмовій формі у вигляді додаткових угод до договору і підписані уповноваженими на це представниками сторін.
Відповідно до довідки про об`єм опалювальної площі споживача ( Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (м. Львів)) до Договору: назва споживача: Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ( м. Львів); адреса об`єкту: Тернопільська область, м. Збараж, вул.Б. Хмельницького, 22; опалювальна площа, кв.м.: 37,9; процент загальної опалювальної площі, %: 3,88. Відповідно до напису на довідці: «Очікувана сума відшкодування на 2017 рік 10 750 грн 00 коп. (десять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок)».
Додатковою угодою № 2 від 30.03.2018 про внесення змін до Договору сторони погодили доповнити зміст його, виклавши в наступній редакції: «Очікуваний розмір відшкодування вартості спожитого газу за період з січня по квітень 2018 року складає 4500,00 грн; 2.Угода є невід`ємною частиною договору про відшкодування №7 від 17.02.2017; 3. Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до 31.12.2018, сторони домовились що умови угоди поширюються на відносини, які виникли між ними до її укладення, з 01.01.2018 року».
Пропозицією №14/2629 від 11.12.18 позивач повідомив третю особу про заборгованість з оплати за надані послуги за Договором у розмірі 473,58 грн та пропонував сплатити заборгованість у добровільному порядку.
Пропозицією №14/2702 від 20.12.18 позивач повідомив третю особу про заборгованість з оплати за надані послуги за Договором у розмірі 2 071,90 грн та пропонував сплатити заборгованість у добровільному порядку.
Пропозицією №14/282 від 12.02.19 позивач повідомив третю особу про заборгованість з оплати за надані послуги за Договором у розмірі 3 670,22 грн та пропонував сплатити заборгованість у добровільному порядку.
В свою чергу третя особа листом №4/106 від 22.02.2019 повідомила позивача про створення Державної установи «Центр пробації» (відповідача), у підпорядкування якого переходять територіальні органи підрозділів пробації ЗМУ МЮ та просив припинити дію Договору.
Листом №14/394 від 28.02.2019 позивач просив третю особу сплатити заборгованість у розмірі 3 670,22 грн.
Третя особа листом №4/130 від 12.03.2019 відмовилась від сплати заборгованості та повідомила про те, що з 01.06.2018 підрозділи пробації ЗМУ МЮ, які займали передбачене Договором № 7 від 17.02.2017 приміщення, були переведені до ДУ «Центр пробацї» (відповідача) та відповідно відбулась передача бюджетних асигнувань, зважаючи на це, на думку третьої особи оплата за даним Договором мала здійснюватись відповідачем.
У зв`язку з чим позивач листом №14/58 від 27.03.2019 повідомив відповідача про наявну заборгованість у розмірі 3 670,22 грн за Договором.
Крім того, позивач звернувся до Міністерства юстиції України з листом №14/655 від 08.04.2019, в якому просив повідомити яка установа є правонаступником реформованого Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (м.Львів), а також просив розглянути питання щодо добровільного відшкодування витрат, понесених при споживанні природного газу для опалення приміщень, які належать до сфери Міністерства юстиції України на загальну суму 3 670,22 грн та надати докази реформування третьої особи.
Листом №4/254 від 08.05.2019 третя особа повідомила позивача про те, що ЗМУ МЮ є діючою установою відповідно до наказу Міністерства юстиції від 11.12.2017 №3981/5, а Державна установа «Центр пробації» є новоутвореною, самостійною юридичною особою. Також було повідомлено, що підрозділи ЗМУ МЮ з питань виконання кримінальних покарань та пробації від 01.06.2018 були переведені до ДУ «Центр пробації» та були передані відповідно бюджетні асигнування. Також у даному листі, третя особа стверджує, що відповідач є правонаступником підрозділів пробації ЗМУ МЮ, оскільки вони були переведені до відповідача та отримали відповідні бюджетні асигнування за КПКВК 3601030 «Забезпечення діяльності органів пробації».
Відповідно до рахунку № 414 від 31.10.2018, постачальником за якими є позивач, а покупцем третя особа, відшкодування вартості природного газу, відповідно до Договору за жовтень 2018 рік складає 473,58 грн.
Відповідно до рахунку № 479 від 30.11.2018, постачальником за якими є позивач, а покупцем третя особа, відшкодування вартості природного газу, відповідно до Договору за листопад 2018 рік складає 2 071,90 грн.
Відповідно до рахунку № 532 від 20.12.2018, постачальником за якими є позивач, а покупцем третя особа, відшкодування вартості природного газу, відповідно до Договору за грудень 2018 рік складає 3 670,22 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки з 01.06.2019 перейшли до відповідача зобов`язання за Договором зі сплати заборгованості в сумі 3 670,22 грн за наданні комунальні послуги з опалення приміщень, тому позивач звернувся до господарського суду з даним позовом про стягнення боргу у розмірі 3 670,22 грн та пені у розмірі 9 996,61 грн.
Приймаючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції вказав на те, що третя особа та відповідач є абсолютно різними, самостійними юридичними особами, щодо яких не відбувалось процесів злиття, приєднання, поділу, припинення або перетворення, а отже, правонаступництва за Договором з даних підстав не відбулось. Також суд першої інстанції вказав, що позивачем та третьою особою не надано жодного належного доказу того, що відбулась заміна боржника у зобов`язанні за Договором № 7 від 17.02.2017, як того вимагає ст. 520 521 Цивільного кодексу України, а також у матеріалах справи відсутні докази того, що в період жовтень грудень 2018 року, саме філія (підрозділи) відповідача займала приміщення за адресою: Тернопільська область, м. Збараж, вул.. Б. Хмельницького, 22. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не було вчинено дій які б свідчили про те, що ним визнається його обов`язок з оплати послуг передбачених Договором, або дій, які б свідчили про домовленість між третьою особою та відповідачем щодо заміни боржника (сторони) у Договорі. З огляду на що, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведено обґрунтованість підстав на які він посилається заявляючи позовні вимоги, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
У відповідності до ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа, яка не вправі розподіляти прибуток між учасниками, не може бути реорганізована, якщо серед правонаступників є юридична особа, наділена таким правом. Якщо серед правонаступників є юридична особа, яка не вправі розподіляти прибуток між учасниками, рішення про реорганізацію товариства, наділеного таким правом, приймається одностайно загальними зборами учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Юридична особа, яка не вправі розподіляти майно між учасниками, зокрема у разі ліквідації, не може бути реорганізована, якщо серед правонаступників є юридична особа, наділена таким правом. Якщо серед правонаступників є юридична особа, яка не вправі розподіляти майно між учасниками, рішення про реорганізацію товариства, наділеного таким правом, приймається одностайно загальними зборами учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Установа не може бути перетворена. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом. Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.
Згідно з ст.105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.
Відповідно до ст.106 Цивільного кодексу України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.
Статтею 107 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників. Юридична особа - правонаступник, що утворилася внаслідок поділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, що припинилася, які згідно з розподільчим балансом перейшли до іншої юридичної особи - правонаступника. Якщо юридичних осіб - правонаступників, що утворилися внаслідок поділу, більше двох, таку субсидіарну відповідальність вони несуть солідарно. Якщо правонаступниками юридичної особи є декілька юридичних осіб і точно визначити правонаступника щодо конкретних обов`язків юридичної особи, що припинилася, неможливо, юридичні особи - правонаступники несуть солідарну відповідальність перед кредиторами юридичної особи, що припинилася. Учасники (засновники) припиненої юридичної особи, які відповідно до закону або установчих документів відповідали за її зобов`язаннями, відповідають за зобов`язаннями правонаступників, що виникли до моменту припинення юридичної особи, у такому самому обсязі, якщо більший обсяг відповідальності учасників (засновників) за зобов`язаннями правонаступників не встановлено законом або їх установчими документами.
Як встановлено вище, 17.02.2017 між позивачем, як виконавцем, та третьою особою, як споживачем, був укладений Договір №7 про відшкодування вартості спожитого природного газу для опалення приміщень.
У відповідності до п.1 положення про Державну установу «Цетр пробації», затвердженого наказом Міністерства юстиції № 4322/5 від 28.12.2017, відповідач є неприбутковою державною установою, створеною для забезпечення виконання завдань Державної кримінально виконавчої служби України з питань пробації і безпосереднього спрямування та координації діяльності уповноважених органів з питань пробації, що належить до сфери управління Мін`юсту.
Згідно з п.3 положення про Державну установу «Цетр пробації» відповідач є юридичною особою та розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України.
Відповідно до п.п.6, 7 положення про Державну установу «Цетр пробації» у структурі центру пробації функціонують уповноважені органи з питань пробації як відокремлені структурні підрозділи. Положення про структурні підрозділи центру пробації, положення про уповноважені органи з питань пробації затверджуються директором центру пробації.
До складу центру пробації входять працівники, які працюють за трудовим договором, та особи начальницького складу, що були переведені з Державної кримінально виконавчої служби України.
З матеріалів справи вбачається, що третя особа є самостійною, діючою установою відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 11.12.2017 № 3981/5.
З огляду на що, відповідач та третя особа є абсолютно різними, самостійними юридичними особами, щодо яких не відбувалось процесів злиття, приєднання, поділу, припинення або перетворення, тобто правонаступництва за Договором з даних підстав не відбулось.
Відповідно до ст.520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
У відповідності до ст.521 Цивільного кодексу України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.
Згідно з ст.528 Цивільного кодексу України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. У разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам. Інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов`язанні і застосовуються положення статей 512-519 цього Кодексу.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що у зобов`язанні за Договором, як того вимагають положення ст.520-521 Цивільного кодексу України та п.8.3 Договору відбулась заміна боржника, а також того, що третьою особою було повідомлено позивача, як визначено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження правил постачання природного газу» від 30.09.2015 № 2496 «Про затвердження правил постачання природного газу», про фактичне звільнення приміщення за адресою: м.Збараж, вул. Б. Хмельницького, 22.
Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-яки докази того, що відповідачем вчинялись дії які б свідчили про те, що ним визнаються його обов`язки з оплати послуг передбачених Договором, або дії, які б свідчили про домовленість між третьою особою та відповідачем щодо заміни боржника (сторони) у Договорі.
Також матеріали справи не містять та учасниками справи не надано доказів того, що з 01.06.2018 року зобов`язання третьої особи за Договором є припиненими в розумінні законодавства України, а також того, що в період жовтень грудень 2018 року, саме філія (підрозділ) відповідача займала з 01.06.2016 року приміщення за адресою: Тернопільська область, м. Збараж, вул. Б. Хмельницького, 22.
Посилання позивача та третьої особи про передачу відповідачу бюджетних асигнувань не підтверджують обставин щодо користування відповідачем з 01.06.2018 спірним приміщенням та отримання комунальних послуг.
Тобто, викладене свідчить про не доведеність обставин фактичного користування відповідачем приміщенням та відповідно отримання комунальних послуг у спірний період.
Відтак, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Порушення або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.
Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі та третьою особою у відповіді на відзив, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В :
1.Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Тернопіль на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2019 у справі №910/14226/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 у справі №910/14226/19 залишити без змін.
3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Матеріали справи №910/14226/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

В.В. Куксов