ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
26.03.2020 р. Справа № 917/512/20
про визнання недійсним (незаконним) та скасування рішення органу місцевого самоврядування
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство «Велика круча» звернулося до господарського суду Полтавської області із позовною заявою до Великокручанської сільської ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області; Виконавчий комітет Лубенської міської ради Полтавської області (державний реєстратор Нестеренко Людмила Миколаївна) про визнання недійсним (незаконним) та скасування рішення органу місцевого самоврядування, а саме, рішення Великокручанської сільської ради від 11.02.2020 № 19, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 05.06.1996 на підставі рішення Великокручанської сільської ради народних депутатів від 05.06.1996 № 1, Відкритому акціонерному товариству «Велика круча» (даті - ВАТ «Велика круча») була передана у постійне користування земельна ділянка, загальною площею 807,8328 га (далі - земельна ділянка) (копія Державного Акта на право постійного користування землею Серія ПЛ 44 від 05.06.1996 (далі Державний акт) додана до позовної заяви).
Приватне акціонерне товариство «Велика круча» (далі - ПрАТ «Велика круча») є правонаступником ВАТ «Велика круча» (копії Витягу з Протоколу № 1 Загальних зборів акціонерів ВАТ «Велика круча» від 15.07.2011; Витягу зі Статуту Публічного акціонерного товариства «Велика круча» (далі - ПАТ «Велика круча»); Витягу з Протоколу № 1 Загальних зборів акціонерів ПАТ «Велика круча» від 28.04.2017; Витягу зі Статуту ПрАТ «Велика круча» додані до позовної заяви).
ПрАТ «Велика круча» зазначає, що з 1996 року і дотепер, ПрАТ «Велика круча» користується земельною ділянкою на підставі Державного акта, використовуючи її за цільовим призначенням (сільськогосподарська діяльність).
На думку ПрАТ «Велика круча», дії та рішення Великокручанської сільської ради щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку 1 за Великокручанською сільською радою без зазначення (врахування) права постійного користування земельною ділянкою 1 ПрАТ «Велика круча», - порушують права ПрАТ «Велика круча», а саме: право постійного користування земельною ділянкою 1.
Посилаючись на ч. 1 ст. 92, ч. 1, ч. 2 ст. 95, ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, абзац 5 п. 5.6 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) від 22.09.2005 № 5-рп/2005 (справі № 1-17/2005), заявник зазначає, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством.
На даний час відсутня жодна з підстав припинення права користування земельною ділянкою 1 ПрАТ «Велика круча».
ПрАТ «Велика круча» вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Великокручанській сільській раді та/або будь-якій її посадовій особі вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення, укладати правочини (договори, угоди, інші документи), що спрямовані на відчуження прав власності та/або речових прав на земельну ділянку 1, в інтересах будь-яких третіх осіб, - до набрання законної сили судовим рішенням в даній справі, - може в подальшому істотно ускладнити виконання рішення суду щодо поновлення порушених прав ПрАТ «Велика круча» на земельну ділянку 1, а саме: земельна ділянка 1 до набрання законної сили судовим рішенням в даній справі може бути Великокручанською сільською радою відчужена, передана в оренду, тощо, третій (третім) особам.
Заявник просить забезпечити позов Приватного акціонерного товаристсва «Велика круча» до Великокручанської сільскої ради; треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області; Виконавчий комітет Лубенської міської ради Полтавської області (державний реєстратор Нестеренко Людмила Миколаївна) про визнання недійсним (незаконним) та скасування рішення органу місцевого самоврядування, а саме:
Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п.2 ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (зі змінами та доповненнями) особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.
З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;
наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;
імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;
запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Відповідно до ч. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Заявник не надав до заяви про забезпечення позову доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову забороною вчиняти певні дії відповідачу.
Заявник не надав суду доказів в підтвердження того, що не вжиття заходів про забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, тобто, не довів, що існує така загроза.
Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд, -

Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями) (ст.ст. 235, 255-256 ГПК України).

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Солодюк О.В