РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.03.2020Справа № 910/5349/18

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Свириденко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору

ОСОБА_1

до 1. ОСОБА_2

2. ОСОБА_3

3. ОСОБА_4

4. ОСОБА_5

5. ОСОБА_6

6. ОСОБА_7

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Приватне акціонерне товариство "Вестінтро"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 ОСОБА_8

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2- ОСОБА_9

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-3 - ОСОБА_10

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-4 ОСОБА_11

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-5 ОСОБА_12

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-6 ОСОБА_13

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_14

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_15

про переведення прав та обов`язків покупця акцій

За участі представників учасників справи згідно протоколу

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа №910/5349/18 за позовом ОСОБА_15 до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1), ОСОБА_3 (далі - відповідач 2), ОСОБА_4 (далі - відповідач 3), ОСОБА_5 (далі - відповідач 4), ОСОБА_16 (далі - відповідач 5), ОСОБА_7 (далі - відповідач 6,) (разом - відповідачі 1- 6) та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 , про переведення прав та обов`язків покупця простих іменних акцій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 справу №910/5348/18 прийнято до провадження судді Лиськова М.О. та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 17.12.2019 підготовче провадження у справі продовжено та відкладено розгляд справи на 22.01.2020.

14.01.2020 позивачем подано заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 залишено позов ОСОБА_15 до 1. ОСОБА_2 , 2. ОСОБА_3 , 3. ОСОБА_4 , 4. ОСОБА_5 , 5. ОСОБА_6 , 6. ОСОБА_7 про переведення прав та обов`язків покупця простих іменних акцій, без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.

В судове засідання, призначене на 22.01.2020 з`явились представники позивача та відповідача 1, представники відповідачів 2, 3, 4, 5, 6 та третіх осіб в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Протокольною ухвалою суду від 22.01.2020 суд на місці ухвалив продовжити строк підготовчого засідання на 30 днів та відкласти розгляд справи в підготовчому засіданні на 05.02.2020.

03.02.2020 від ОСОБА_2 надійшла заява про застосування наслідків спливу позовної давності.

04.02.2020 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог від ОСОБА_1 , а також заява у порядку статті 237 ГПК про визнання недійсними пов`язаних з предметом спору правочинів: додаткових угод від 06.03.2019 до договорів купівлі-продажу цінних паперів від 12.04.2018.

05.02.2020 від ОСОБА_5 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, клопотання про долучення документів по справі та додаткові пояснення.

05.02.2020 ОСОБА_1 подав до Господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову, оскільки позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, мотивовано тим, що її переважне право, як акціонера Товариства, на придбання акцій Приватного акціонерного товариства "Вестінтро" порушено, внаслідок чого третя особа просить суд перевести на його користь права та обов`язки покупця простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "Вестінтро" у кількості до всіх емітованих цим товариством акцій у розмірі 3 300 962 штуки загальною номінальною вартістю 825 240,50 грн.

05.02.2020 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача 4, представники відповідачів 1, 2, 3, 5, 6 та третіх осіб не з`явились

Протокольною ухвалою суду від 05.02.2020 прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог від ОСОБА_1 та заяву у порядку статті 237 ГПК про визнання недійсними пов`язаних з предметом спору правочинів: додаткових угод від 06.03.2019 до договорів купівлі-продажу цінних паперів від 12.04.2018. Подальший розгляд справи буде здійснюватися з урахуванням вказаних клопотань в розумні строки. Розгляд справи судом ухвалено відкласти на 26.02.2020.

06.02.2020 ухвалою Господарського суду міста Києва заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

26.02.2020 в судове засідання з`явились представник позивача, відповідача-6, третіх осіб ПАТ "Вестінтро".

Суд на місці ухвалив відмовити у задоволенні заяви від 05.02.2020 року про закриття провадження у справі відповідача-4 та клопотання про закриття провадження у справі ПАТ "Вестінтро". Протокольною ухвалою судом ухвалено закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду по суті на 18.03.2020.

17.03.2020 до суду надійшли клопотання про відкладення провадження у справі від ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

В судове засідання, призначене на 18.03.2020 з`явились представники позивача та третьої особи ПАТ "Вестінтро", представники відповідачів 1, 2, 3, 4, 5, 6 та третіх осіб 1, 2, 3, 4, 5, 6 та третьої особи на стороні відповідачів в судове засідання не з`явились.

Судом залишено без розгляду клопотання відповідачів про відкладення розгляду справи від ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 18.03.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом доказування у даній справі є факт того, що акціонери Приватного акціонерного товариства «Вестінтро» (надалі також Товариство або ПрАТ «Вестінтро») були наділені переважним правом на придбання акцій цього товариства, що пропонуються їх власником до відчуження третій особі. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на підтвердження даної обставини посилається на зміст статуту ПрАТ «Вестінтро». В матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія статуту ПрАТ «Вестінтро» (надалі - Статут), затвердженого протоколом установчих зборів засновників ПрАТ «Вестінтро» від 21.07.2015 р., зареєстрований Державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Бровко Катериною Петрівною 10.08.2015 р., номер запису 0055465.

Відповідно до п. 6.3 Статуту акціонери Товариства мають переважне право на придбання акцій, що продаються іншими акціонерами Товариства, за ціною та на умовах, запропонованих акціонером третій особі, пропорційно кількості акцій, що належать кожному із них. Переважне право акціонерів на придбання акцій, що продаються іншими акціонерами цього товариства, діє протягом двох місяців з дня отримання товариством повідомлення акціонера про намір продати акції. Якщо акціонери Товариства не скористаються переважним правом на придбання всіх акцій, що пропонуються для продажу, протягом визначеного строку, акції можуть бути продані третій особі за ціною та на умовах, що повідомлені акціонерам Товариства.

З матеріалів справи вбачається, що Статут діяв станом на 12.04.2018 р., що також не суперечить іншим доказам у справі та не заперечується сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства» переважне право акціонерів приватного акціонерного товариства на придбання акцій цього товариства, що пропонуються їх власником до відчуження третій особі, може бути передбачено статутом акціонерного товариства, якщо станом на дату прийняття такого рішення кількість акціонерів не перевищує 100 осіб. У разі якщо статутом приватного акціонерного товариства передбачено переважне право його акціонерів на купівлю акцій, що пропонуються їх власником до продажу третій особі, таке переважне право реалізовується відповідно до частин третьої - шостої цієї статті. Порядок реалізації переважного права акціонерів на придбання акцій приватного акціонерного товариства, що пропонуються їх власником до відчуження (крім продажу) третій особі, встановлюється статутом такого товариства.

Таким чином, судом встановлено, що з моменту створенні Товариства і по 12.04.2018 р. включно акціонери Товариства були наділені переважним правом на придбання акцій цього товариства, що пропонуються їх власником до відчуження третій особі.

Також, предметом доказування у даній справі є факт того, що, станом на 12.04.2018 р., ОСОБА_1 , ОСОБА_8 були акціонерами Товариства. В матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія Переліку акціонерів Товариства станом на 19.03.2018 р. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що з 19.03.2018 р. і по 12.04.2018 р. (до моменту укладення оспорюваних правочинів) склад акціонерів не змінювався, що також не суперечить іншим доказам у справі та не заперечується сторонами.

До моменту укладення оспорюваних правочинів склад акціонерів Товариства був наступним:

ОСОБА_8 володів 3 300 962 штук акцій Товариства загальною номінальною вартістю 825 240,5 грн., що становить 54,2030 % акцій у статутному капіталі Товариства.

ОСОБА_15 володів 1 655 347 штук акцій Товариства загальною номінальною вартістю 413 836, 75 грн., що становить 27,1814 % акцій у статутному капіталі Товариства;

ОСОБА_1 володів 1 002 494 штук акцій Товариства загальною номінальною вартістю 250 623,5 грн., що становить 16,4613 % акцій у статутному капіталі Товариства;

ОСОБА_14 володів 131 197 штук акцій Товариства загальною номінальною вартістю 32 799, 25 грн., що становить 2,1543 % акцій у статутному капіталі Товариства.

Таким чином, судом встановлено, що як станом на 19.03.2018 р., так і станом на 12.04.2018 р. (до моменту укладення оспорюваних правочинів) ОСОБА_8 був акціонером Товариства та володів 3 300 962 штук акцій Товариства, що становило 54,2030 % акцій у статутному капіталі Товариства, а також, що ОСОБА_1 був акціонером Товариства та володів 1 002 494 штук акцій Товариства, що становило 16,4613 % акцій у статутному капіталі Товариства.

Предметом доказування у даній справі, крім іншого, є також обставини дотримання ОСОБА_8 передбаченої законом і Статутом процедури повідомлення акціонером Товариства, про свій намір продати свої акції третій особі.

Згідно із ч. 4 ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонер приватного акціонерного товариства, який має намір продати свої акції третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це решту акціонерів товариства із зазначенням ціни та інших умов продажу акцій. Повідомлення акціонерів товариства здійснюється через товариство. Після отримання письмового повідомлення від акціонера, який має намір продати свої акції третій особі, товариство зобов`язане протягом двох робочих днів направити копії повідомлення всім іншим акціонерам товариства. Якщо інше не передбачено статутом товариства, повідомлення акціонерів товариства здійснюється за рахунок акціонера, який має намір продати свої акції.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_8 повідомив Товариство про свій намір продати акції Товариства третім особам. Також у матеріалах справи відсутні докази того, що Товариство повідомляло інших акціонерів Товариства про намір ОСОБА_8 продати свої акції третім особам.

За таких умов судом встановлено, що акціонером Товариства ОСОБА_8 не було дотримано передбаченої ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства» процедури повідомлення акціонером Товариства інших акціонерів про свій намір продати свої акції третій особі.

У позовній заяві третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, посилається як на підставу порушення свого переважного права на обставини продажу ОСОБА_8 належних останньому акцій Товариства третім особам, а саме на обставини щодо:

продажу ОСОБА_2 акцій Товариства в кількості 550 162 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-15 від 12.04.2018, номінальна вартість акцій 137 540,5 грн., договірна ціна акцій 894 013,25 грн.

продажу ОСОБА_3 акцій Товариства в кількості 550 160 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-16 від 12.04.2018, номінальна вартість акцій 137 540 грн., договірна ціна акцій 894 010 грн.

продажу ОСОБА_4 акцій Товариства в кількості 550 160 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-18 від 12.04.2018, номінальна вартість акцій 137 540 грн., договірна ціна акцій 894 010 грн.

продажу ОСОБА_5 акцій Товариства в кількості 550 160 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-20 від 12.04.2018, номінальна вартість акцій 137 540 грн., договірна ціна акцій 894 010 грн.

продажу ОСОБА_6 акцій Товариства в кількості 550 160 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-17 від 12.04.2018, номінальна вартість акцій 137 540 грн., договірна ціна акцій 894 010 грн.

продажу ОСОБА_7 акцій Товариства в кількості 550 160 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-19 від 12.04.2018, номінальна вартість акцій 137 540 грн., договірна ціна акцій 894 010 грн.

За таких умов, обставини укладення відповідних договорів купівлі-продажу цінних паперів та переходу за ними права власності на акції від ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є предметом доказування по даній справі. Існування наведених обставин третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, обґрунтовує існування вказаних обставин відповідними договорами купівлі-продажу цінних паперів та реєстром власників іменних цінних паперів Товариства станом на 17.04.2018 р.

В матеріалах справи (а.с. 217-247, Т. 6) наявні відповідні договори купівлі-продажу цінних паперів, з яких вбачається, що ОСОБА_8 12.04.2018 р. продав належні йому акції Товариства третім особам, а саме:

продав ОСОБА_2 акції Товариства в кількості 550 162 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-15 від 12.04.2018, номінальна вартість акцій 137 540,5 грн., договірна ціна акцій 894 013,25 грн.

продав ОСОБА_3 акції Товариства в кількості 550 160 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-16 від 12.04.2018, номінальна вартість акцій 137 540 грн., договірна ціна акцій 894 010 грн.

продав ОСОБА_4 акції Товариства в кількості 550 160 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-18 від 12.04.2018, номінальна вартість акцій 137 540 грн., договірна ціна акцій 894 010 грн.

продав ОСОБА_5 акції Товариства в кількості 550 160 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-20 від 12.04.2018, номінальна вартість акцій 137 540 грн., договірна ціна акцій 894 010 грн.

продав ОСОБА_6 акції Товариства в кількості 550 160 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-17 від 12.04.2018, номінальна вартість акцій 137 540 грн., договірна ціна акцій 894 010 грн.

продав ОСОБА_7 акції Товариства в кількості 550 160 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-19 від 12.04.2018, номінальна вартість акцій 137 540 грн., договірна ціна акцій 894 010 грн.

Реєстром власників іменних цінних паперів Товариства станом на 17.04.2018 р., наявним в матеріалах справи підтверджується перехід права власності на акції Товариства від ОСОБА_8 до покупців - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у відповідній кількості.

Наведені обставини не суперечать іншим матеріалам справи та не спростовані особами, які беруть участь у справі, не заперечуються ними.

За таких умов, суд встановив наявність обставин укладення відповідних договорів купівлі-продажу цінних паперів від 12.04.2018 р. та обставини переходу за ними права власності на акції від ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Серед іншого, предметом доказування у даній справі є обставини стосовно того, чи були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 акціонерами Товариства на момент укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу цінних паперів від 12.04.2018 р. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із наведеного вище Переліку акціонерів Товариства станом на 19.03.2018 р. до моменту укладення оспорюваних договорів акціонерами Товариства були лише чотири особи - ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_1 та ОСОБА_14 . Доказів того, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були акціонерами Товариства на момент укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу цінних паперів від 12.04.2018 р. матеріали справи не містять. За таких умов суд встановив, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не були акціонерами Товариства на момент укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу цінних паперів від 12.04.2018 р. і, відповідно, були третіми особами у розумінні ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства».

З огляду на обставини неповідомлення ОСОБА_8 інших акціонерів Товариства про свій намір продати акції третім особам та на подальший продаж таких акцій вказаним третім особам, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору посилається на порушення свого переважного права на придбання акцій Товариства, що пропонуються їх власником до відчуження третій особі.

Судом встановлений факт не дотримання ОСОБА_8 передбаченої ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства» процедури повідомлення акціонером Товариства інших акціонерів про свій намір продати свої акції третій особі, а також встановлені обставини продажу ОСОБА_8 акцій Товариства третім особам ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ). У той же час іншими учасниками судового процесу порушення відповідного права не спростовано. За таких умов суд встановив, що внаслідок продажу акцій Товариства ОСОБА_8 третім особам ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) було порушене передбачене ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства» переважне право інших акціонерів на придбання акцій Товариства, що пропонуються їх власником до відчуження третій особі, зокрема було порушене відповідне переважне право ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства» у разі порушення зазначеного у цій статті переважного права на придбання акцій будь-який акціонер товариства має право протягом трьох місяців з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про таке порушення, вимагати в судовому порядку переведення на нього прав та обов`язків покупця акцій.

Відтак, оскільки ОСОБА_8 в порушення переважного права інших акціонерів Товариства на підставі договорів купівлі-продажу цінних паперів від 12.04.2018 р. були продані третім особам акції Товариства, то а інших акціонерів, зокрема у ОСОБА_1 виникло право вимагати у судовому порядку переведення прав та обов`язків покупця відповідних акцій.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був залучений у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ухвалою від 05.12.2018 р. При цьому, згідно із повідомленням про вручення, наявним в матеріалах справи, зазначена ухвала була одержана ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 20.12.2018 р. Саме клопотання представника первісного позивача про залучення ОСОБА_1 третьою особою було подано суду лише 04.12.2018 р., до нього було долучено опис вкладення у цінний лист, згідно із яким ОСОБА_1 було надіслано лише копію вказаного клопотання, текст якого не містив посилання на обставини порушення переважного права акціонерів ПрАТ «Вестінтро». Інші матеріали справи не вказують на ту обставину, що ОСОБА_1 дізнався, міг чи повинен був дізнатись про порушення свого переважного права на викуп акцій Товариства раніше. Як встановлено судом, про намір ОСОБА_8 продати акції на користь третіх осіб ОСОБА_1 не було повідомлено ні Товариством, ні самим ОСОБА_8 . В матеріалах справи відсутні будь-які докази надіслання ОСОБА_1 інформації про порушення його права у процесі судового розгляду до моменту залучення його у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 05.12.2018 р. чи до моменту отримання ним вказаної ухвали засобами поштового зв`язку 20.12.2018 р.

При цьому, суд відкидає посилання відповідачів стосовно того, що ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права із ухвали Господарського суду м. Києва по даній справі, яка була оприлюднена для загального доступу в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12.12.2018 р. виходячи з наступного. З огляду на зміст вказаної ухвали, яка міститься в загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, зміст даної ухвали є знеособленим, тобто з нього не вбачається, кого саме було залучено в якості третьої особи і з яких підстав. Також із змісту наведеної ухвали неможливо встановити ким саме і за яких обставин було порушене відповідне право.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, як вже вказувалось, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства» для спорів щодо переведення прав та обов`язків покупця акцій встановлює особливість початку спливу позовної давності за такими спорами, вказуючи, що відповідний строк починає спливати з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про відповідне порушення.

Таким чином, судом із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 повинен був дізнатись про своє порушене право з моменту одержання ним засобами поштового зв`язку копії ухвали Господарського суду м. Києва від 05.12.2018 р. про залучення його третьою особою без самостійних вимог на предмет спору у даній справі, тобто з 20.12.2018 р., і саме із наведеного часу почав спливати тримісячний строк позовної давності, встановлений ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства», котрий, відповідно до положень ч. 3 ст. 254 ЦК України повинен був сплинути 20.03.2019 р.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву, в якій просив суд перевести на нього права та обов`язки покупця простих іменних акцій ПрАТ «Вестінтро» у кількості 1 245 070 штук загальною номінальною вартістю 311 267 грн. 50 коп. Наведений позов третьої особи наявний в матеріалах справи і, відповідно до відмітки на титульній сторінці вказаного позову, його було подано до Господарського суду м. Києва 14.03.2019 р. За таких умов судом встановлено, що ОСОБА_1 не було пропущено встановлений ст. 7 строк позовної давності, а відповідний позов третьої особи було подано у межах зазначеного строку.

З наведених підстав суд відхиляє заяви позивачів про застосування строку позовної давності, котрі подавались у даній справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва по даній справі від 19.03.2019 р. було прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_1 про переведення на нього прав та обов`язків покупця акцій простих іменних Приватного акціонерного товариства «Вестінтро» у кількості 1 245 070 шт. загальною вартістю 311 267, 50 грн. до розгляду та об`єднано позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 у справі № 910/5349/18 в одне провадження з первісним позовом у справі № 910/5349/18.

Позовна заява ОСОБА_1 , що була подана до Господарського суду м. Києва 14.03.2018 р., обґрунтована, серед іншого, посиланням на ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства» та наведеними вище обставинами порушення переважного права ОСОБА_1 , як акціонера Товариства, на викуп акцій іншого акціонера, які останній має намір відчужити на користь третіх осіб. Частина 3 ст. 7 наведеного Закону передбачає переважне право акціонерів на придбання акцій, що продаються іншими акціонерами цього товариства, пропорційно кількості акцій, що належать кожному з них. У відповідному позові ОСОБА_1 обґрунтовував свої позовні вимоги з урахуванням позовних вимог іншого акціонера - ОСОБА_15 , первісного позивача у справі. Відповідно, кількість акцій, за якими ОСОБА_1 просив перевести на нього права і обов`язки покупця, були обчислені з урахуванням вимог первісного позивача пропорційно до всієї кількості акцій, відчужених ОСОБА_8 .

За змістом ч. 4 ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонери приватного акціонерного володіють переважним правом на придбання всіх акцій, що пропонуються для продажу. З урахуванням наведеного, акціонери мали переважне право викупу усіх акцій, що були відчужені ОСОБА_8 на користь третіх осіб, а отже і мали право, відповідно до ч. 5 ст. 7 вказаного Закону вимагати в судовому порядку переведення на них прав та обов`язків покупців усіх таких акцій. При цьому, відповідна кількість акцій, права та обов`язки покупців яких мали бути переведені на інших акціонерів, повинна була визначатись виходячи із кількості усіх акцій, запропонованих ОСОБА_8 до продажу і у такому випадку частка кожного акціонера повинна визначатись із такої загальної кількості відчужених ОСОБА_8 акцій пропорційно до кількості уже належних акцій акціонерів, які мають намір реалізувати своє переважне право.

Як вбачається із матеріалів справи, акціонер Товариства ОСОБА_14 надав пояснення на первісний позов ОСОБА_15 , за змістом яких він не має наміру реалізовувати своє переважне право на викуп акцій, відчужених ОСОБА_8 на користь третіх осіб.

Одночасно, позивач за первісним позовом по справі, ОСОБА_15 , 14.01.2020 р. подав до суду заяву про залишення позову без розгляду. Відповідну заяву ОСОБА_15 про залишення позову без розгляду підписано ним власноруч, справжність його підпису засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу І.Г. Докуліною, особу ОСОБА_15 встановлено приватним нотаріусом. На підставі вказаної заяви суд ухвалою від 15.01.2020 р. залишив позов ОСОБА_15 про переведення прав та обов`язків покупця простих іменних акцій без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 226 ГПК України і наведена ухвала набула законної сили.

За таких умов, іншими акціонерами у даній справі не заявлено вимог щодо переведення на них прав та обов`язків покупців усіх акцій Товариства, відчужених ОСОБА_8 на користь третіх осіб, а відтак ОСОБА_1 має право вимагати переведення на нього відповідних прав і обов`язків покупця усіх відчужених ОСОБА_8 акцій і при цьому відповідна пропорція щодо акцій, переважним правом викупу яких володіє ОСОБА_1 , становить сто відсотків.

Аналогічні висновки щодо реалізації переважного права акціонерів на викуп акцій, запропонованих іншим акціонером для продажу третім особам, викладені у Постанові Вищого господарського суду України від 30 листопада 2010 р. по справі № 18/185пн-к та у Постанові Вищого господарського суду України від 13.07.2011 р. по справі № 5/3пн-к/2011(18/183пн-к).

Із наведених підстав ОСОБА_1 04.02.2020 р. подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій він просить суд перевести на нього права та обов`язки покупця стосовно усіх акцій, відчужених ОСОБА_8 на користь третіх осіб за договорами купівлі-продажу цінних паперів від 12.04.2018 р.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 ГПК України що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За таких умов, оскільки відповідна заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог була подана до закінчення підготовчого засідання, то позов підлягає розгляду в редакції позовних вимог, заявлених у заяві про збільшення позовних вимог від 04.02.2020 р.

При цьому суд відкидає посилання відповідача ОСОБА_7 стосовно того, що заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог по суті є заявою про одночасну зміну підстав і предмету позову, виходячи із такого.

Як зазначено у п. 3.12 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Як вбачається із змісту позову ОСОБА_1 від 14.03.2018 р. і заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 04.02.2020 р., предметом позову є переведення прав і обов`язків покупця акцій Товариства, відчужених ОСОБА_8 на користь третіх осіб. При цьому, підставами позову, зазначеними як у позові ОСОБА_1 від 14.03.2018 р. і у заяві ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 04.02.2020 р. є порушення передбаченого ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства» переважного права ОСОБА_1 , як акціонера Товариства, на викуп акцій, внаслідок продажу ОСОБА_8 на користь третіх осіб акцій Товариства. При цьому, відповідна кількість акцій, щодо прав і обов`язків покупця на які заявлено вимоги, визначається позивачем самостійно з огляду на пропорцію заявлених вимог інших акціонерів і загальну кількість запропонованих до продажу акцій.

Згідно із п. п. 3.10, 3.11 наведеної Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

подання іншого (ще одного) позову, чи

збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

об`єднання позовних вимог, чи

зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

За таких умов, оскільки ОСОБА_1 збільшено кількісні показники за тією ж майновою вимогою (переведення прав та обов`язків покупця акцій), не заявлено додаткових вимог та не змінено підстав позову, і при цьому дотримано правила вчинення відповідної процесуальної дії, суд дійшов висновку, що подана ОСОБА_1 04.02.2020 р. заява за своєю суттю є заявою про збільшення позову та підлягає до розгляду судом.

При цьому, матеріалами справи спростовують твердження відповідача щодо того, що ОСОБА_1 не внесена на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. Так, до заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 04.02.2020 р. долучені оригінали платіжних документів про внесення на депозитний рахунок суду 5 364 063,25 гривень, що відповідає загальній сумі договірних грошових зобов`язань, що підлягають сплаті покупцями на користь продавця за спірні акції за договорами купівлі-продажу цінних паперів від 12.04.2018 р. (№ БВ-18/04/12-15 між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ; № БВ-18/04/12-16 між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 ; № БВ-18/04/12-18 між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 ; № БВ-18/04/12-20між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ; № БВ-18/04/12-17 між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ; № БВ-18/04/12-19 між ОСОБА_8 з ОСОБА_7 ), за якими ОСОБА_1 просить перевести на нього права і обов`язки покупця.

Крім зазначеного, предметом доказування у даній справі є обставини укладення між ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з іншого боку від 06.03.2019 р. про розірвання відповідних договорів купівлі-продажу цінних паперів від 12.04.2018 р., а також обставини повернення відповідних акцій у власність ОСОБА_8 після такого розірвання договорів купівлі-продажу. На цю обставину посилаються позивачі, обґрунтовуючи відсутність предмету спору по даному спору.

В матеріалах справи наявне клопотання представника відповідачів по справі про долучення доказів, до якого долучені належним чином засвідчені копії наведених додаткових угод, а саме:

додаткової угоди від 06.03.2019 р. до договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-15 від 12.04.2018р., укладеної між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-15 від 12.04.2018р., укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ;

додаткової угоди від 06.03.2019 р. до договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-16 від 12.04.2018р., укладеної між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-16 від 12.04.2018р.;укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 ;

додаткової угоди від 06.03.2019 р. до договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-18 від 12.04.2018р., укладеної між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-18 від 12.04.2018р., укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 ;

додаткової угоди від 06.03.2019 р. до договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-20 від 12.04.2018р., укладеної між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-20 від 12.04.2018р., укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ;

додаткової угоди від 06.03.2019 р. до договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-17 від 12.04.2018р., укладеної між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-17 від 12.04.2018р., укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6

додаткової угоди від 06.03.2019 р. до договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-19 від 12.04.2018р., укладеної між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-19 від 12.04.2018р., укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

З наведених угод вбачається, що 06.03.2019 р. сторони розірвали відповідні договори купівлі-продажу цінних паперів.

Також в матеріалах справи наявні копії виписок про операції з цінними паперами за період з 11.03.2019 р. по 11.03.2019 р. за підписом не уповноваженої особи, прізвище ім`я та по батькові якої не встановлені, скріплені печаткою ТОВ «Домінанта Трейд», з яких вбачається, що 11.03.2019 р. спірні акції були переведені із рахунків в цінних паперах, відповідно, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) на рахунок у цінних паперах ОСОБА_8 . Крім того, до матеріалів справи відповідачами долучались:

виписка про стан рахунку в цінних паперах ОСОБА_8 станом на 20.11.2019 р. (оригінал, засвідчений мокрою печаткою ТОВ «Домінанта Трейд» за підписом невстановленої особи), з якої вбачається, що на рахунку в цінних паперах ОСОБА_8 обліковується 3 300 962 штуки акцій Товариства, загальною номінальною вартістю 825 240,5 грн, що становить 54.2030 % акцій у статутному капіталі Товариства.

виписка про стан рахунку в цінних паперах ОСОБА_8 станом на 11.12.2019 р. (оригінал, засвідчений мокрою печаткою ТОВ «Домінанта Трейд» за підписом невстановленої особи), з якої вбачається, що на рахунку в цінних паперах ОСОБА_8 обліковується 3 300 962 штуки акцій Товариства, загальною номінальною вартістю 825 240,5 грн, що становить 54.2030 % акцій у статутному капіталі Товариства.

виписка про стан рахунку в цінних паперах ОСОБА_8 станом на 21.01.2020 р. (оригінал, засвідчений мокрою печаткою ТОВ «Домінанта Трейд» за підписом невстановленої особи), з якої вбачається, що на рахунку в цінних паперах ОСОБА_8 обліковується 3 300 962 штуки акцій Товариства, загальною номінальною вартістю 825 240,5 грн, що становить 54.2030 % акцій у статутному капіталі Товариства.

виписка про стан рахунку в цінних паперах ОСОБА_8 станом на 04.02.2020 р. (оригінал, засвідчений мокрою печаткою ТОВ «Домінанта Трейд» за підписом невстановленої особи), з якої вбачається, що на рахунку в цінних паперах ОСОБА_8 обліковується 3 300 962 штуки акцій Товариства, загальною номінальною вартістю 825 240,5 грн, що становить 54.2030 % акцій у статутному капіталі Товариства.

Таким чином, учасниками справи не спростовано, а судом встановлено, що оспорювані договори купівлі-продажу від 12.04.2018 р. були розірвані відповідними додатковими угодами від 06.03.2019 р. і право на спірні акції були повернуті на рахунок у цінних паперах ОСОБА_8 11.03.2019 р.

При цьому, судом не приймаються в якості доказів виписки про стан рахунку в цінних паперах ОСОБА_8 станом на 20.11.2019 р., станом на 11.12.2019 р., станом на 21.01.2020 р. та станом на 04.02.2020 р., з огляду на таке.

Відповідно до ст. ст. 24, 25 Закону України «Про депозитарну систему України» інформація, що міститься у системі депозитарного обліку, є інформацією з обмеженим доступом, охороняється законом та не підлягає розголошенню, крім випадків, передбачених статтею 25 цього Закону. Власником інформації, що міститься у системі депозитарного обліку, є: депонент депозитарної установи - стосовно інформації, що міститься на його рахунку, відкритому депозитарною установою; номінальний утримувач - стосовно інформації, що міститься на його рахунку, відкритому депозитарною установою; емітент - стосовно інформації, що міститься на його рахунку в цінних паперах, відкритому Центральним депозитарієм або Національним банком України, а також стосовно інформації з реєстру власників іменних цінних паперів такого емітента; депозитарна установа - стосовно інформації, що міститься на її рахунку (рахунках), відкритому Центральним депозитарієм, іноземною фінансовою установою та/або Національним банком України; депозитарій-кореспондент - стосовно інформації, що міститься на його рахунку, відкритому Центральним депозитарієм та/або Національним банком України; Центральний депозитарій - стосовно інформації, що міститься на його рахунку, відкритому депозитарієм іншої країни або міжнародною депозитарно-кліринговою установою, яка є нерезидентом України; Національний банк України - стосовно інформації, що міститься на його рахунку, відкритому Центральним депозитарієм, та рахунку, відкритому депозитарієм іншої країни або міжнародною депозитарно-кліринговою установою, яка є нерезидентом України; клірингові установи та Розрахунковий центр - стосовно інформації, що міститься на їх рахунках, відкритих в Центральному депозитарії та/або в Національному банку України.

Інформація, що міститься у системі депозитарного обліку, надається власнику інформації або його представникові відповідно до умов договору, або іншим особам у передбачених законом випадках.

Інформація, що міститься у системі депозитарного обліку, надається депозитарними установами на письмову вимогу:

суду;

органів прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, органів і підрозділів Національної поліції, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро України - стосовно проведення операцій на рахунках конкретної юридичної або фізичної особи за визначений період виключно в межах кримінальної або оперативно-розшукової справи;

органів Антимонопольного комітету України - стосовно відомостей про власників цінних паперів, операцій на рахунках власників цінних паперів, а також про операції на рахунках емітентів цінних паперів під час розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та в інших випадках, передбачених законодавством;

органів Державної податкової служби України - стосовно операцій, проведених на рахунках конкретної юридичної або фізичної особи за визначений період;

спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань фінансового моніторингу - стосовно додаткових відомостей про фінансову операцію, що стала об`єктом фінансового моніторингу;

органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, - в ході здійснення ними виконавчого провадження щодо стану рахунка в цінних паперах конкретної юридичної або фізичної особи та про операції за її рахунком у цінних паперах за конкретний проміжок часу;

Комісії - щодо відомостей про власників цінних паперів, їхні рахунки та про відповідні операції з цінними паперами цих власників, а також іншу інформацію у випадках, встановлених законом;

Національного банку України - щодо відомостей про власників цінних паперів, а також іншу інформацію, встановлену законом;

Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах її повноважень відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" - стосовно відомостей про власників цінних паперів, емітованих відповідними фінансовими установами;

нотаріальних контор (нотаріусів) або дипломатичних представництв та консульських установ України в іноземних державах - стосовно відомостей щодо рахунків у цінних паперах померлих власників;

Національного агентства з питань запобігання корупції - стосовно відомостей про власників цінних паперів, операцій на рахунках власників цінних паперів, а також про операції на рахунках емітентів цінних паперів під час здійснення повноважень, передбачених Законом України "Про запобігання корупції".

Як вбачається із матеріалів справи, відповідні виписки про стан рахунку в цінних паперах ОСОБА_8 подавались:

виписка станом на 20.11.2019 р. - ОСОБА_5 як додаток до клопотання про закриття провадження у справі від 20.11.2019 р.;

виписка станом на 11.12.2019 р. - ОСОБА_5 як додаток до клопотання про долучення доказів від 11.12.2019 р.;

виписка станом на 21.01.2020 р. ОСОБА_2 як додаток до клопотання про долучення доказів від 21.01.2020 р.;

та станом на 04.02.2020 р. ОСОБА_5 як додаток до клопотання про долучення доказів від 05.02.2020 р.

При цьому, наведена у даних виписках інформація стосується інформації, що міститься у системі депозитарного обліку, є інформацією з обмеженим доступом і власником такої інформації є інша особа - ОСОБА_8 . Відповідачами не доведено, що відповідні виписки одержано ними на підставі відповідних доручень ОСОБА_8 , не зазначено, у який законний спосіб ними було одержано інформацію із обмеженим доступом стосовно іншої особи та з яких підстав. Як вбачається із наведених вище положень Закону України «Про депозитарну систему України», відповідачі не належать до осіб, за запитом яких може надаватись інформація із депозитарної системи і, одночасно, не надано доказів того, що між ними та ОСОБА_8 існували відносини представництва щодо отримання відповідної інформації.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Таким чином, подані відповідачами виписки щодо стану рахунку ОСОБА_8 не відповідають вимогам належності.

При цьому, щодо обставин наявності предмету даного спору, суд дійшов до наступних висновків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 р. про провадження у даній справі закрито з підстав відсутності предмету спору. Суд при цьому виходив із того, що 06.03.2019 р. було розірвано спірні договори купівлі-продажу акцій і акції було повернуто продавцю за такими договорами,

Постановою Північного апеляційного господарського суду у справі за № 910/5349/18 від 02.07.2019 р. за результатами розгляду скарги на ухвала про закриття провадження від 10.04.2019 р. була скасована, а справа передана на розгляд до суду І-ї інстанції. Постановою Касаційного господарського суду від 08 жовтня 2019 року у даній справі Постанову суду апеляційної інстанції від 02.07.2019 р. було залишено без змін.

При цьому, у Постанові Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2019 р. у даній справі зазначено, що, розірвання додатковими угодами договорів купівлі-продажу цінних паперів не спростовує факту відчуження акцій, оскільки, за посиланням позивача, відчуження вказаних акцій відбулося без пропозиції акціонерам ПАТ «Вестінтро» скористатися переважним правом на купівлю таких акцій, позивач не був повідомлений про намір продати вказані акції. За таких умов, колегія суддів дійшла до висновку, що висновок місцевого суду про те, що внаслідок розірвання відповідних договорів купівлі-продажу акцій предмет спору було вичерпано, є передчасним, оскільки предметом цього спору є порушення переважного права позивача та третьої особи на придбання акцій ПАТ «Вестінтро». Також, за висновками суду апеляційної інстанції, у даній справі спір між сторонами існує не тільки у зв`язку із самим фактом укладення договорів купівлі-продажу цінних паперів, а і у зв`язку із порушенням переважного права позивача та третьої особи на придбання акцій, яке передувало факту відчуження акцій відповідачам. Тим самим, всі подальші дії з відчуженими акціями, в тому числі повернення їх до колишнього власника шляхом розірвання договору купівлі-продажу акцій, не спростовує на даний час факту порушення законних прав та інтересів позивача та третьої особи у цій справі, та не відновлює порушеного переважного права останніх на придбання таких акцій. Постановою Касаційного господарського суду від 08 жовтня 2019 року наведена постанова апеляційного суду була залишена без змін як в частині мотивувальної частини судового рішення, так і стосовно резолютивної його частини.

Виходячи із наведеного, з огляду на досліджені судом обставини справи, судом встановлено, що предметом цього спору є порушення переважного права ОСОБА_1 на придбання акцій ПрАТ «Вестінтро», а спір у даній справі між сторонами існує не тільки у зв`язку із самим фактом укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу цінних паперів, а і у зв`язку із порушенням переважного права ОСОБА_1 на придбання акцій, яке передувало факту відчуження акцій відповідачам. Отже, всі подальші дії з відчуженими акціями, в тому числі повернення їх до колишнього власника шляхом розірвання договору купівлі-продажу акцій, не спростовує факту порушення законних прав та інтересів позивача та третьої особи у цій справі, та не відновлює порушеного переважного права останніх на придбання таких акцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За таких умов, оскільки судом встановлено порушення переважного права ОСОБА_1 на викуп акцій Товариства, то таке право підлягає ефективному захисту в порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства» єдиним способом захисту переважного права акціонера на придбання акцій у разі його порушення є переведення на нього прав та обов`язків покупця акцій.

Одночасно, стосовно укладення в подальшому сторонами угод від 06.03.2019 р. про розірвання договорів купівлі-продажу цінних паперів від 12.04.2018 р., якими спірні договори купівлі-продажу було розірвано, то суд приходить до керується наступним.

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частини перша статті 526 ЦК України).

Як уже було зазначено, відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства» у разі порушення зазначеного у цій статті переважного права на придбання акцій будь-який акціонер товариства має право протягом трьох місяців з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про таке порушення, вимагати в судовому порядку переведення на нього прав та обов`язків покупця акцій.

Згідно із ч. 4 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Умовами задоволення позову ОСОБА_1 про переведення на нього прав та обов`язків покупця за договорами купівлі-продажу акцій, є наступні обставини: акціонер продав акції іншій, третій особі, з порушенням переважного права позивача на купівлю акцій; позивач вніс на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

При цьому розірвання договору не спричиняє його недійсність, а тому наслідки виконання зобов`язань за договором, які настали до його розірвання, мають юридичну значимість і зберігають її й після розірвання договору.

Порушене в результаті укладення договору право третьої особи, яка не є стороною договору і позбавлена законної можливості впливати на його умови, підлягає захисту в належний спосіб за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, незалежно від того, чи було добровільно розірвано в подальшому цей договір. У такому випадку саме по собі розірвання договору не може бути єдиною підставою для відмови судом у захисті порушеного права третьої особи, якщо по суті таке розірвання договору не відновлює порушеного права третьої особи і не захищає його.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ»), стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підлягає застосуванню для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною майна. Законні очікування розглядаються як елемент правової визначеності, в тому числі і тоді, коли йдеться про захист законних очікувань щодо здійснення права власності. Характеристика очікувань як легітимних поєднує в собі їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного особі суб`єктивного права, а також їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин.

Пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України до основних засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Відповідно до частин другої-четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Ураховуючи, що на момент укладення спірних договорів купівлі-продажу акцій від 12.04.2018 р., право позивача на переважне право на придбання спірних акцій було порушене, а розірвання зазначених договорів після є недобросовісною поведінкою відповідачів, то відповідачі не мали права як на укладення спірних договорів, так і на їх розірвання, оскільки такими діями порушувалось встановлене законом переважне право інших акціонерів, у тому числі ОСОБА_1 . Такої ж позиції у подібних правовідносинах щодо реалізації переважного права на викуп орендарем орендованого майна притримується і Верховний суд у Постанові від 22 травня 2019 року у справі № 201/10030/17.

Відтак, за таких обставин, ані укладення вказаних додаткових угод від 06.03.2019 р., ані повернення акцій на рахунок у цінних паперах ОСОБА_8 не усуває порушень прав позивача, та не свідчить про ефективне поновлення таких прав, оскільки спір виник не у зв`язку із укладенням договорів купівлі-продажу акцій від 12.04.2018 р., а у зв`язку із порушенням переважного права акціонерів (у тому числі ОСОБА_1 ) на придбання акцій ОСОБА_8 , яке може бути відновлене виключно у спосіб переведення на позивача прав та обов`язків покупця за відповідними договорами купівлі-продажу акцій відповідно до положень ч. 5 ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства».

За таких умов підлягає прийняттю і вирішенню також і заява ОСОБА_1 про визнання недійсними пов`язаних з предметом спору правочинів, а саме наведених додаткових угод від 06.03.2019р. до договорів купівлі-продажу цінних паперів від 12.04.2018р., яка була подана ОСОБА_1 04.02.2010 р.

Так, зі змісту наведених норм закону вбачається, що суб`єктивне право на продаж акцій третій особі (не акціонеру ПрАТ) виникає у акціонера ПрАТ з моменту одержання відмови усіх інших співвласників від здійснення переважного права на купівлю або нездійснення ними цього права протягом не менш ніж 20 днів (у випадку Товариства - не менш, ніж двох місяців) з дня отримання товариством повідомлення про продаж акцій.

Відповідно до зазначених ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З урахуванням наведеного, укладенням оспорюваних додаткових угод про розірвання договорів купівлі-продажу акцій порушено вимоги ст. 203 ЦК України, оскільки такі додаткові угоди укладено на порушення переважного права позивача, встановленого ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства». Також оспорювані правочини суперечать ст. 13 ЦК України, оскільки є за своєю суттю зловживанням правом, суперечать засадам добросовісності, визначеним ст. 3 ЦК України. Крім того, оскільки ОСОБА_8 було порушено порядок реалізації переважного права інших акціонерів на викуп акцій, то укладаючи як спірні договори купівлі-продажу, так і оспорювані додаткові угоди про розірвання договорів купівлі-продажу акцій від 06.03.2019 р., він діяв поза межами власної цивільної дієздатності, оскільки у даному випадку безумовне право розпоряджатись спірними акціями, у тому числі укладати стосовно них будь-які правочини, могло виникнути у ОСОБА_8 тільки після відмови інших акціонерів від реалізації переважного права на придбання відповідних акцій.

При цьому, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" не заборонено акціонеру, на якого переведені права та обов`язки покупця, як у даному випадку, вимагати визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цінних паперів, вчинених особою, яка внаслідок переведення на акціонера прав та обов`язків покупця, втратила відповідні права на розпорядження цінними паперами. Така ж позиція викладена у Постанові Вищого господарського суду України від 15 грудня 2010 р. у справі № 2/287-16/502.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 237 ГПК України ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Таким чином, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, обмежені предметом первісного позову у справі, а отже ОСОБА_1 не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позовна заява ОСОБА_1 була подана до суду 14 березня 2019 року. Додаткові угоди до договорів купівлі-продажу цінних паперів, про недійсність яких заявляє позивач (третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору) у даній заяві у порядку ч. 3 ст. 237 ГПК України, було укладено 6 березня 2019 року, а дізналась про них третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову, лише після подання представником відповідачів клопотання про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору. Так, представником відповідачів після подання позовної заяви третьої особи до суду 27 березня 2019 року було подано до Господарського суду м. Києва клопотання про долучення доказів разом із копіями додаткових угод від 06 березня 2019 року до договорів купівлі-продажу цінних паперів від 12.04.2018 року. Одночасно, Додаткові угоди від 06.03.2019 р. до спірних договорів купівлі-продажу цінних паперів повністю пов`язані із предметом спору, оскільки саме укладенням наведених угод відповідачі обґрунтовують відсутність переважного права ОСОБА_1 та відсутність предмета спору. Отже, вказана заяву ОСОБА_1 підлягає до розгляду спільно із позовом у справі та підлягає до задоволення.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018р. Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та визнання недійсними в порядку ст. 237 оспорюваних правочинів про розірвання спірних договорів купівлі-продажу акцій.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Перевести на користь Кравця Андрія Володимировича (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) права та обов`язки ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), як покупця простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "ВЕСТІНТРО" (ідентифікаційний код: 39942600; адреса: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8) за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-15 від 12.04.2018, укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , пропорційно кількості належних ОСОБА_1 акцій у Статутному капіталі ПрАТ «Вестінтро» у розмірі 550 162 акцій загальною номінальною вартістю 137 540,5 грн.

3. Перевести на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) права та обов`язки ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ), як покупця простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "ВЕСТІНТРО" (ідентифікаційний код: 39942600; адреса: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8) за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-16 від 12.04.2018, укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , пропорційно кількості належних ОСОБА_1 акцій у Статутному капіталі ПрАТ «Вестінтро» у розмірі 550 160 акцій загальною номінальною вартістю 137 540 грн.

4. Перевести на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) права та обов`язки ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ), як покупця простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "ВЕСТІНТРО" (ідентифікаційний код: 39942600; адреса: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8) за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-18 від 12.04.2018, укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , пропорційно кількості належних ОСОБА_1 акцій у Статутному капіталі ПрАТ «Вестінтро» у розмірі 550 160 акцій загальною номінальною вартістю 137 540 грн.

5. Перевести на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) права та обов`язки ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_5 ), як покупця простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "ВЕСТІНТРО" (ідентифікаційний код: 39942600; адреса: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8) за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ- БВ-18/04/12-20 від 12.04.2018, укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , пропорційно кількості належних ОСОБА_1 акцій у Статутному капіталі ПрАТ «Вестінтро» у розмірі 550 160 акцій загальною номінальною вартістю 137 540 грн.

6. Перевести на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) права та обов`язки ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_6 ), як покупця простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "ВЕСТІНТРО" (ідентифікаційний код: 39942600; адреса: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8) за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-17 від 12.04.2018, укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , пропорційно кількості належних ОСОБА_1 акцій у Статутному капіталі ПрАТ «Вестінтро» у розмірі 550 160 акцій загальною номінальною вартістю 137 540 грн.

7. Перевести на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) права та обов`язки ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса АДРЕСА_6 ), як покупця простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "ВЕСТІНТРО" (ідентифікаційний код: 39942600; адреса: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8) за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-19 від 12.04.2018, укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , пропорційно кількості належних ОСОБА_1 акцій у Статутному капіталі ПрАТ «Вестінтро» у розмірі 550 160 акцій загальною номінальною вартістю 137 540 грн.

8. Перерахувати за заявою ОСОБА_8 (РНОКПП: НОМЕР_8 , АДРЕСА_7 ) з депозитного рахунку господарського суду міста Києва 5 364 063,25 грн. договірної вартості 3 300 962 простих іменних акцій ПрАТ «Вестінтро».

9. Визнати недійсною Додаткову угоду від 06.03.2019 р. до договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-15 від 12.04.2018р., укладену між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-15 від 12.04.2018р., укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ;

10. Визнати недійсною Додаткову угоду від 06.03.2019 р. до договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-16 від 12.04.2018р., укладену між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-16 від 12.04.2018р.;укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 ;

11. Визнати недійсною Додаткову угоду від 06.03.2019 р. до договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-18 від 12.04.2018р., укладену між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-18 від 12.04.2018р., укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 ;

12. Визнати недійсною Додаткову угоду від 06.03.2019 р. до договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-20 від 12.04.2018р., укладену між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-20 від 12.04.2018р., укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ;

13. Визнати недійсною Додаткову угоду від 06.03.2019 р. до договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-17 від 12.04.2018р., укладену між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-17 від 12.04.2018р., укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6

14. Визнати недійсною Додаткову угоду від 06.03.2019 р. до договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-19 від 12.04.2018р., укладену між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-18/04/12-19 від 12.04.2018р., укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_7

15. Солідарно стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_5 ) ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 93 072,99 грн.

16. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 06.04.2020

Суддя М.О. Лиськов