ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
30.03.2020 Справа № 908/781/20
м. Запоріжжя Запорізької області
Суддя Господарського суду Запорізької області Проскуряков Кирило Валеріанович розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «М.І.К.-Транс» від 19.03.2020 р. про видачу судового наказу
про стягнення заборгованості за договором-заявкою на перевезення вантажу №348ZK09 від 09.09.2019 р. у розмірі 11 211,24 грн.
24.03.2020 р. до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «М.І.К.-Транс» від 19.03.2020 р. про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телепорт Лоджистікс» заборгованості за договором-заявкою на перевезення вантажу №348ZK09 від 09.09.2019 р. у розмірі 11 211,24 грн.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2020 р. вказану заяву передано для розгляду судді Проскурякову К.В.
Згідно зі статтею 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
В обґрунтування заяви ТОВ «М.І.К.-Транс» посилається на неналежне виконання ТОВ «Телепорт Лоджистікс» умов договору-заявки на перевезення вантажу №348ZK09 від 09.09.2019 р. щодо своєчасної оплати за надані послуги в розмірі 10 000,00 грн.
Як вбачається з цієї заяви, стягувач зазначає, що 09.09.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «М.І.К.-Транс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Телепорт Лоджистікс» укладено договір-заявку на перевезення вантажу №348ZK09. Стягувач (перевізник) виконав замовлення у повному обсязі про що складено відповідний Акт №СФ-0233 та рахунок-фактуру №СФ-0233 від 17.09.2019 р. на суму 57 383,00 грн. У зв`язку із частковою оплатою боржником за надані послуги в розмірі 47 383,00 грн., у нього існує заборгованість в сумі 10 000,00 грн.
На підтвердження наявності господарських правовідносин між сторонами, стягувачем надано суду письмовий договір-заявку на перевезення вантажу №348ZK09 від 09.09.2019 р., отже спір стосується грошової вимоги та заявлена до стягнення з боржника загальна сума заборгованості в розмірі 11 211,24 грн., яка складається з: основного боргу у розмірі 10 000,00 грн., пені в сумі 1 091,40 грн. та 3% річних в розмірі 119,84 грн., не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200,00 грн.).
На підтвердження наявності заборгованості стягувачем надано копії: рахунок-фактуру №СФ-0233 від 17.09.2019 р. на суму 57 383,00 грн., Акт №СФ-0233 здачі-прийняття робіт (надання послуг), платіжних доручень №856 від 24.10.2019 р. на суму 5 000,00 грн., №868 від 31.10.2019 р. на суму 5 000,00 грн., №879 від 19.11.2019 р. на суму 37 383,00 грн., декларації від 14.09.2019 р., вимог про сплату заборгованості від 08.12.2019 р. за вих. №41, від 21.01.2020 р. за вих. №1/01.
Крім того, ні у заяві, ні в додатках до неї не міститься клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а отже суд приходить до висновку про можливість розгляду вказаної заяви в порядку наказного провадження.
Відповідно до ч. 4. ст. 152 ГПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
У п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" зазначено, що місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Також стягувачем заявлено до стягнення з боржника 1 500,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 155 ГПК України у судовому наказі зазначаються сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
На підтвердження надання адвокатських послуг стягувачем надано копії договору доручення №01/07-19 про надання правничої допомоги від 31.07.2019 р., оригінал розрахунку наданих послуг від 19.03.2020 р., копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю серії ДП №1279 від 17.05.2019 р., оригінал попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи від 19.03.2020 р.
Однак, стягувачем не надано належних та допустимих доказів сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 1 500,00 грн., отже суд вважає за необхідне в цій частині в задоволенні заяви відмовити.
Розглянувши вказану заяву, судом не виявлено підстав передбачених ст. 152 Господарського процесуального кодексу України для відмови у видачі судового наказу, отже заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.
На підставі ст.ст. 258, 525, 526, 599, 610, 612, 625, 901, 903 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 173, 175, 193, 218, 307 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «М.І.К.-Транс» від 19.03.2020 р. про видачу судового наказу підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 147, 148, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
2. Копію судового наказу та копію заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «М.І.К.-Транс» від 19.03.2020 р. про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Телепорт Лоджистікс» (боржнику).
3. Оригінал судового наказу після набрання ним законної сили надіслати стягувачу.
Дата набрання судовим наказом законної сили: " " ________ 20 .
Строк пред`явлення судового наказу до виконання: " " ________ 20 .
Дата видачі судового наказу стягувачу: " " ________ 20 .
Суддя К.В. Проскуряков
Суд роз`яснює, що згідно із приписами п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд в письмовій формі.
Згідно із ч. 1 ст. 159 ГПК України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом 5 днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.