ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2020 Справа № 904/5089/19

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І. Л.,

суддів - Кощеєва І.М., Чус О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЖК-Запоріжжя" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2019 у справі №904/5089/19 (суддя Панна С.П., повне рішення складено 23.12.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Йозера Україна", м.Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЖК-Запоріжжя", м.Дніпро

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

- рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2019 у справі №904/5089/19 позов Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) "Йозера Україна" задоволено, з ТОВ "ПЖК-Запоріжжя" на користь позивача стягнуто заборгованість в сумі 43084грн 80 коп.;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо неналежного виконання відповідачем зобов"язань за договором купівлі-продажу №0530-2 від 30.05.2017 в частині своєчасної та повної оплати переданого йому товару;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "ПЖК-Запоріжжя" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з"ясування господарським судом обставин , які мають значення для справи, на неправильне застосування ним норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позову;

- у поданій скарзі йдеться про помилкове зазначення господарським судом в оскаржуваному рішенні місцезнаходження відповідача як Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, Центральний район, вулиця Княгині Ольги, будинок 10/14, будинок 106, оскільки відповідач ніколи не знаходився і станом на момент подання скарги не знаходиться в місті Кривому Розі, про те, що відвантаження по видатковій накладній на товар №4 від 01.11.2018 взагалі не мало відбутись з огляду на положення додатку №2 від 16.02.2018 до вказаного вище договору, оскільки на момент поставки товару за цією накладною відповідач не розрахувався по видатковій накладній на товар №293 від 25.09.2018, у зв"язку з чим, позиція і обґрунтування позивача не відповідає положенням додатку №2 до договору, а також про те, що в оскаржуваному рішенні судом зазначено, що останнє може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду, однак Дніпропетровський апеляційний господарський суд припинив роботу;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що не будучи обмеженим у виборі контрагентів, визначенні умов договору, на замовлення відповідача здійснив для нього поставку товару згідно з видатковою накладною №4 від 01.11.2018, на те, що відповідач не заперечує факт поставки і погоджується з тим, що прийняв товар, між тим порушив зобов"язання з його оплати, на те, що жодних порушень норм матеріального і процесуального права господарським судом не було здійснено, а також на те, що висновок скаржника про неповне з"ясування судом обставин справи не відповідає дійсності.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.05.2017 ТОВ"Йозера Україна"" (продавцем) та ТОВ"ПЖК-Запоріжжя" (покупцем) укладено договір купівлі-продажу №05302, на підставі п.1.1 якого продавець зобов"язався продавати покупцю премікси для свиней та ВРХ (вітамінно-мінеральні добавки, кормові добавки), замінник цільного молока, біологічні засоби для силосування та сінажування (далі-товари), а покупець - прийняти та оплатити ці товари на умовах, визначених договором.

В п.3.2 договору сторонами узгоджено, що датою поставки є дата, коли продавець/ перевізник надає не розвантажений товар у розпорядження покупця у місці поставки. Фактичне місце поставки визначається окремо для кожної поставки в товарно-супровідних документах.

Згідно з п.7.1 договору покупець здійснює стопроцентну попередню оплату за товар згідно з виставленим рахунком-фактурою протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку.

Відповідно до п.8.1 договору товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем за кількістю з моменту підписання сторонами видаткової накладної.

16.02.2018 сторонами підписано додаток №2 до договору.

Вказаним додатком сторони змінили порядок розрахунків за товар, виклавши п.7.1 договору в наступній редакції: "Покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом семи календарних днів з моменту отримання товару згідно з накладною. Наступне відвантаження не буде проводиться при недотриманні умов п.3.2".

На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар, що підтверджується представленими в матеріалах справи копіями видаткових накладних №293 від 25.09.2018 на суму 46272грн та №4 від 01.11.2018 на суму 47812грн, підписаних представниками сторін.

Відповідач порушив зобов"язання за договором. Вартість отриманого товару оплачена відповідачем частково.

Так, за поставлений товар згідно з видатковою накладною №293 від 25.09.2018 відповідач розрахувався в повному обсязі. Останній платіж за товар по видатковій накладній №293 від 25.09.2018 було здійснено 03.05.2019 в сумі 5000грн, що підтверджується випискою із системи "Клієнт-банк" від 03.05.2019, з яких: 3272грн позивачем зараховано в оплату за поставлений товар згідно з цією ж накладною, а 1728грн зараховано як в часткову оплату за поставлений товар згідно з видатковою накладною №4 від 01.11.2018.

Наступний та останній платіж, здійснений відповідачем на користь позивача, як часткова оплата за товар згідно з видатковою накладною №4 від 01.11.2018 відбувся 16.05.2019 в сумі 3000грн, що підтверджується випискою із системи "Клієнт-банк", після чого оплата по вказаній поставці припинилася.

Станом на момент звернення з позовом заборгованість по оплаті товару, поставленого згідно з видатковою накладною №4 від 01.11.2018 дорівнює 43084грн 80коп..

В процесі розгляду справи господарським судом докази погашення вказаної суми заборгованості відповідачем не надані.

Ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.530 Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Кодексу порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Ст.629 Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов"язань за договором купівлі-продажу №0530-2 від 30.05.2017 в частині повної та своєчасної оплати переданого товару і ненадання ним належних доказів, які б спростовували таке порушення господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно слід зазначити, що приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд посилався на визначення місцезнаходження відповідача як Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, Центральний район, вулиця Княгині Ольги, будинок 10/14, будинок 106, а також на те, що неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в судове засідання свого представника і ненадання відзиву не є перешкодою розгляду справи господарським судом.

Колегія суддів вважає зазначені посилання господарського суду помилковими, оскільки відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи господарським судом за адресою, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: місто Дніпро, вулиця Княгині Ольги, будинок 10/14, кімната 106, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.71).

Між тим, таке неповне дослідження господарським судом обставин справи не вплинуло на правильність висновків по суті вирішення спору.

Тому рішення господарського суду слід залишити без змін.

Доводи скаржника про те, що відвантаження товару по видатковій накладній №4 від 01.11.2018 взагалі не мало відбутись з огляду на положення додатку №2 до договору колегією суддів визнані необґрунтованими, оскільки доказів відмови від прийняття товару ТОВ"ПЖК-Запоріжжя" не надано, вказана накладна підписана товариством без зауважень.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи та не спростовують наведених вище висновків.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2019 у справі №904/5089/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України;

- повна постанова складена 02.04.2020

Головуючий суддя І. Л. Кузнецова

Суддя І.М.Кощеєв

Суддя О. В.Чус