ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

24 березня 2020 рокуСправа № 912/539/20

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коваленко Н.М., розглянувши у підготовчому засіданні справу № 912/539/20 від 24.02.2020

за позовом Фізичної особи-підприємця Шовкуна Василя Володимировича (далі - ФОП Шовкун В.В.), РНОКПП НОМЕР_1 , с. Дібрівка, Новомиргородський р-н, Кіровоградська обл., 26021

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, код ЄДР 39767636, вул. Академіка Корольова, 26, м. Кропивницький, 25030

про визнання поновленим договору оренди землі, укладеною додаткової угоди

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - участі не брав;

від відповідача - участі не брав.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла заява №б/н від 07.02.2020 ФОП Шовкуна В.В. про забезпечення позову (до подання позовної заяви).

Ухвалою від 10.02.2020 господарський суд вказану заяву про забезпечення позову (до подання позовної заяви) задовольнив частково. Заборонив Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області (ідентифікаційний код юридичної особи 39767636, 25030, місто Кропивницький, вулиця Академіка Корольова, 26), вчиняти будь-які дії (крім укладення мирової угоди сторонами) та приймати рішення щодо розпорядження (в тому числі, але не виключно: про включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах, про здійснення поділу земельної ділянки, про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою, про передачу у власність, про передачу в оренду чи постійне користування, про продаж прав на земельних торгах, про зміну її конфігурації, про зміну цільового призначення, про зміну складу угідь, про зміну кадастрового номера), земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:9005, загальною площею 52,01 га, у тому числі: 26,00 га ріллі та 26,01 га пасовищ, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованою на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, яку передано в оренду фізичної особи-підприємця Шовкуна Василя Володимировича згідно договору оренди землі від 04 червня 2009 року, укладеного між Новомиргородською районною державною адміністрацією Новомиргородського району Кіровоградської області та фізичною особою-підприємцем Шовкуном Василем Володимировичем, зареєстрованого у Новомиргородському відділі Кіровоградської регіональної філії "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08 лютого 2010 року за №04.10.377.00004. Заборонив державним кадастровим реєстраторам Відділу Держгеокадастру у Новомиргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (26000, Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Соборності, 105/40) здійснювати будь-які дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельної ділянки, зміну цільового призначення та складу угідь, зміну конфігурації та меж, зміну кадастрового номеру, поділ чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:9005, загальною площею 52,01 га, у тому числі: 26,00 га ріллі та 26,01 га пасовищ, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, яку передано в оренду фізичної особи-підприємця Шовкуна Василя Володимировича згідно договору оренди землі від 04 червня 2009 року, укладеного між Новомиргородською районною державною адміністрацією Новомиргородського району Кіровоградської області та фізичною особою-підприємцем Шовкуном Василем Володимировичем, зареєстрованого у Новомиргородському відділі Кіровоградської регіональної філії "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08 лютого 2010 року за № 04.10.377.00004. В решті вимог заяви відмовив.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ФОП Шовкуна В.В. до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, у якому містяться вимоги:

- визнати поновленим договір оренди землі від 04 червня 2009 року, укладений між Новомиргородською районною державною адміністрацією Новомиргородського району Кіровоградської області та фізичною особою-підприємцем Шовкуном Василем Володимировичем, зареєстрований у Новомиргородському відділі Кіровоградської регіональної філії "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08 лютого 2010 року за № 04.10.377.00004, згідно якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 52,01 га, у тому числі: 26,00 га ріллі та 26,01 га пасовищ з кадастровим номером :02:000:9005, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області;

- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 04 червня 2009 року, укладеного між Новомиргородською районною державною адміністрацією Новомиргородського району Кіровоградської області та фізичною особою-підприємцем Шовкуном Василем Володимировичем, зареєстрованого у Новомиргородському відділі Кіровоградської регіональної філії "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08 лютого 2010 року за № 04.10.377.00004 згідно якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 52,01 га, у тому числі: 26,00 га ріллі та 26,01 га пасовищ з кадастровим номером :02:000:9005, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області в редакції, викладеній у прохальній частині позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач, всупереч приписам ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", не здійснив необхідних дій для поновлення договору оренди землі.

Ухвалою від 24.02.2020 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/539/20. Справу постановив розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 24.03.2020 - 15:00. Надав сторонам строк для подання заяв по суті. Запропонував позивачу до дати підготовчого засідання надати господарському суду: документально підтверджені відомості щодо стану розгляду Кіровоградським окружним адміністративним судом справи №340/3257/19 та Новомиргородським районним судом Кіровоградської області справи №395/1603/19.

У строк, визначений судом, засобами поштового зв`язку 23.03.2020 до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач звертає увагу суду, що відповідач, розглянувши лист-повідомлення позивача щодо поновлення договору оренди, у строк, передбачений ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", листом від 20.12.2019 №Ш-11065/1-4114/0/17-19 повідомило позивача про заперечення в поновленні договору оренди у зв`язку з порушенням законодавства про використання та охорону земель та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 55 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ході перевірки земельної ділянки площею 52,01 га (кадастровий номер - :02:000:9005) виявлено порушення вимог частини 1 статті 20 Закону України "Про землеустрій", частини 3 статей 25, 37 Закону України "Про охорону земель", статті 13 Закону України "Про оренду землі". Відповідальність за вчинене правопорушення передбачено пунктом і) частини 1 статті 211 Земельного кодексу України, статтею 55 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Складено протокол про адміністративне правопорушення від 05.12.2019 №776-ДК/0422/П/07/01/-19, припис від 05.12.2019 №776-ДК/0539/Пр/03/01/-19, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 05.12.2019 №776-ДК/0421/По/08/01/-19. Відповідно до вказаного вище договору оренди землі, земельна ділянка, яка передана у користування частково за видом угідь є пасовища, проте використовується для вирощування товарної сільськогосподарської продукції, тобто здійснюється відхилення без належного дозволу власника земельної ділянки, що свідчить про порушення вимог раціонального землекористування. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Пункт 2 зазначеного договору оренди землі викладено наступним чином "В оренду передається земельна ділянка загальною площею: 72,50 га. З них земель сільськогосподарського призначення - 72,50 га у тому числі 62,00 га ріллі та 10,50 га пасовищ". Пунктом 17 договору оренди землі визначено, що земельна ділянка, повинна використовуватись тільки відповідно до цільового призначення. Зміна цільового призначення земельної ділянки не допускається. Відповідно до пункту 2 частини 3 статті цієї ж статті, на землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо розорювання сіножатей, пасовищ. Відповідно до частини першої статті 52 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, розробляються за заявою землевласників або землекористувачів з метою організації сільськогосподарського виробництва і впорядкування сільськогосподарських угідь у межах землеволодінь та землекористувань для ефективного ведення сільськогосподарського виробництва, раціонального використання та охорони земель, створення сприятливого екологічного середовища і покращання природних ландшафтів. Відповідно до пункту "к" частини 5 цієї ж статті цього ж Закону, проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, включає, зокрема, матеріали перенесення в натуру (на місцевість) меж земельних угідь (у разі здійснення за проектом зміни земельних угідь). Позивач, будучи користувачем спірної земельної ділянки, мав право змінити склад угідь її частини площею 26,01 га з пасовищ на ріллю шляхом замовлення відповідної документації із землеустрою та внесення змін до Державного земельного кадастру, а також звернення до орендаря для внесення змін до договору у відповідній формі. Однак, позивач не вчинив таких дій, чим порушив вимоги законодавства та порядок користування земельною ділянкою, визначений законодавством та договором оренди землі. Матеріали перевірки Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області свідчать про те, що орендована відповідачем земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 52,01 га, з них 26,00 га ріллі та 26,01 га пасовищ, у 2019 році фактично неправомірно використовувалась як рілля на площі об`єкта оренди 26,01 га. Таким чином, ФОП Шовкун В.В. допустило порушення виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії цільового призначення - земель сільськогосподарського призначення. Своїми діями, в порушення умов договору та вимог земельного законодавства, орендар самостійно змінив склад угідь земельної ділянки в межах категорії земель сільськогосподарського призначення державної власності без розроблення відповідної документації з землеустрою, в той час коли питання належать до компетенції органів виконавчої влади та місцевого самоврядування. З огляду на викладене та у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків, встановлених договором оренди землі, і порушенням вимог чинного законодавства, що регулює дані правовідносини, а саме в частині використання частини орендованої земельної ділянки за непередбаченим договором цільовим призначенням, спірний договір оренди землі не підлягає пролонгації в порядку переважного права на підставі правової конструкції, визначеної частинами 1-5 Закону України "Про оренду землі". З урахуванням викладених обставин, Головне управління не могло надати оцінку орендарю як такому, що належно виконував умови договору.

23.03.2020 від позивача надійшла заява №б/н від 23.03.2020 на виконання ухвали суду, до якої додано копія рішення від 20.02.2020 Новомиргородського районного суду Кіровоградської області у адміністративній справі №395/1603/19, відповідно до якого адміністративний позов ФОП Шовкуна Василя Володимировича - задоволено. Постанову про адміністративне правопорушення №776-ДКУ0421 По/08/01/-19 від 05.12.2019р., складену державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, провідним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Новомиргородському, Маловисківському, Новоукраїнському районах Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Погорілою Людмилою Сергіївною, у відповідності до якої ФОП Шовкуна Василя Володимировича визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 55 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень - скасовано та закрито провадження у вказаній адміністративній справі. Також позивач додав до заяви копії ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 та від 18.03.2020 у справі №340/3257/19.

Позивач подав суду клопотання №б/н від 23.03.2020 про відкладення підготовчого засідання у справі, мотивоване неотриманням відзиву на позов, що унеможливлює подання відповіді на відзив.

Дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що розгляд даної справи об`єктивно неможливий до вирішення справи №340/3257/19, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 340/3257/19, виходячи з такого.

Як зазначено у відзиві на позов та у листі-повідомленні №Ш-11065/1-4114/0/17-19 від 20.12.2019 відповідача, що адресований позивачу, підставою відмови у поновленні договору є використання земельної ділянки з порушенням вимог раціонального землекористування. Вказане встановлено протоколом про адміністративне правопорушення від 05.12.2019 №776-ДК/0422/П/07/01/-19, приписом від 05.12.2019 №776-ДК/0539/Пр/03/01/-19, постановою про накладення адміністративного стягнення від 05.12.2019 №776-ДК/0421/По/08/01/-19. Рішенням від 20.02.2020 Новомиргородського районного суду Кіровоградської області у адміністративній справі № 395/1603/19 постанову про адміністративне правопорушення №776-ДКУ0421 По/08/01/-19 від 05.12.2019 скасовано. Водночас ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 поновлено провадження у справі №340/3257/19 за позовом Фізичної особи-підприємця Шовкуна Василя Володимировича до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель провідний спеціаліст відділу контролю у Новомиргородському, Маловисківському, Новоукраїнському районах Погорілої Л.С. Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання припису від 05 грудня 2019 року №776-ДК/0539/Пр/03/01/-19 протиправним та його скасування.

Саме в результаті розгляду даної адміністративної справи з`ясуються обставини порушення/непорушення позивачем вимог земельного законодавства, які зазначені в приписі від 05 грудня 2019 року №776-ДК/0539/Пр/03/01/-19, шляхом визнання законності/незаконності винесеного припису. Такі обставини неможливо встановити у даній справі, оскільки предметом не може бути встановлення законності/незаконності винесеного припису у зв`язку з іншою юрисдикцією такого спору (адмінстративної).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Враховуючи викладене, господарський суд зупиняє провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №340/3257/19, що розглядається в порядку адміністративного судочинства Кіровоградським окружним адміністративним судом.

Крім того, враховуючи існування на розгляді Великої Палати Верховного Суду справ №320/5724/17 та №378/596/16-ц, господарський суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, суд враховує, що у справі №320/5724/17 Перша судова палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду встановила таке.

У постанові від 10.09.2018 у справі №920/739/17 Верховний Суд у складі Палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду вказав, що частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору). При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

Таким чином, Верховний Суд у складі Палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, розглядаючи справу про поновлення договору оренди та застосовуючи частину шосту статті 33 Закону України "Про оренду землі" вважав, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається.

Проте, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №594/376/17-ц, провадження №14-65цс18 дійшла висновку про те, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі Палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17, оскільки вони суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №594/376/17-ц, провадження №14-65цс18.

Тобто автоматичної пролонгації договору, як вважав Верховний Суд у складі Палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, не відбувається.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що частина шоста статті 33 Закону України "Про оренду землі" є логічним продовженням правил, викладених у попередніх частинах цієї статті, та не може тлумачитися відірвано від їх змісту.

Ухвалою від 12.06.2019 справу №320/5724/17 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Разом з тим, Третьою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі №378/596/16-ц встановлено таке.

Суди вважали, що позовна вимога про визнання договорів оренди землі поновленими є належним способом захисту порушеного права.

Проте, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.03.2019, прийнятій за наслідками розгляду касаційної скарги ПСП Агрофірма "Росія" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2019 у справі №908/2484/17 за позовом ПСП Агрофірма "Росія" до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим, Верховний Суд погодився з висновками апеляційного суду, що належним способом захисту порушеного права у цьому випадку є позов про визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту, оскільки сама по собі вимога про визнання договору оренди землі поновленим за своєю суттю є встановленням факту, який має юридичне значення, і не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Таким чином, Касаційний господарський суд дійшов правового висновку, згідно якого позовна вимога про визнання договорів оренди землі поновленими є неналежним способом захисту порушеного права.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17, від 15.01.2019 у справі №922/1464/18.

Разом з тим, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №378/596/16-ц вважає, що є належним спосіб захисту порушеного права орендаря - звернення до суду з позовними вимогами про визнання договорів оренди землі поновленими, про що зазначено в ухвалі від 31.07.2019.

Зазначене свідчить про неоднакове застосування статей 16 ЦК України та 33 Закону України "Про оренду землі" у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

Тому, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що вирішення цих правових питань з урахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у подібних правовідносинах викликає необхідність формування єдиної правозастосовної практики, що підлягає вирішенню Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою від 31.07.2019 справу №378/596/16-ц передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

За наслідками розгляду Великою палатою Верховного Суду справ №320/5724/17 та №378/596/16-ц будуть з`ясовані питання наявності підстав для відступлення, чи навпаки, від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати, а також надані правові висновки щодо порядку застосування положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" в частині регулювання ними питання поновлення договорів оренди землі, в тому числі і на підставі частин 1-5 зазначеної статті цього Закону.

Тобто, у даному випадку висновки Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справ №320/5724/17 та №378/596/16-ц будуть мати значення при вирішенні справи №912/539/20 і також підлягають застосуванню у даному спорі, який виник з подібних правовідносин.

Таким чином, наразі на вирішення Великої Палати Верховного Суду перебувають справи, в яких має бути висловлений висновок про застосування положень статті 33 Закону України "Про оренду землі", який у поєднанні з іншими висновками Верховного Суду буде сприяти правовій визначеності у застосуванні вказаної норми Закону України "Про оренду землі" у подібних правовідносинах.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У такому випадку, згідно з приписами п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає за необхідне за власною ініціативою зупинити провадження у справі №912/539/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку судових рішень у подібних правовідносинах у справах №320/5724/17 та №378/596/16-ц Великою Палатою Верховного Суду.

З огляду на необхідність зупинення провадження у справі, господарський суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання у справі.

Керуючись ст. 227-229, 234-235, 255-256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Шовкуна Василя Володимировича №б/н від 23.03.2020 про відкладення підготовчого засідання у справі.

Зупинити провадження у справі №912/539/20 за позовом Фізичної особи-підприємця Шовкуна Василя Володимировича до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання поновленим договору оренди землі, укладеною додаткової угоди до набрання законної сили судовим рішенням у справі №340/3257/19, що розглядається в порядку адміністративного судочинства Кіровоградським окружним адміністративним судом.

Зупинити провадження у справі №912/539/20 за позовом Фізичної особи-підприємця Шовкуна Василя Володимировича до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання поновленим договору оренди землі, укладеною додаткової угоди до закінчення перегляду в касаційному порядку судових рішень у подібних правовідносинах у справах №320/5724/17 та №378/596/16-ц Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку.

Примірники ухвали направити учасникам справи.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.