УХВАЛА

06 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 917/2255/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Визіра Володимира Олексійовича

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2020

та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02.01.2020 про повернення позовної заяви

у справі № 917/2255/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Визіра Володимира Олексійовича

до:

1) Полтавської міської ради;

2) Управління майном комунальної власності міста;

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросельхозтехніка",

про визнання розпоряджень незаконними, визнання дій та бездіяльності незаконними, визнання договору недійсним, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець Визір Володимир Олексійович 15.03.2020 звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02.01.2020 у справі № 917/2255/19.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду від 18.03.2020 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.

08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-ІХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон).

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону з 08.02.2020) (далі - ГПК України), Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень (тексти розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень) до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Визіра Володимира Олексійовича до Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросельхозтехніка" про:

1. Визнання незаконними розпоряджень міського голови м. Полтави від 10.10.2018 №70-р "Про затвердження нового складу постійної комісії з питань регулювання орендних відносин щодо комунального майна міста", від 18.03.2019 № 21-р "Про внесення змін у додаток до розпорядження від 10.10.2018 № 70-р "Про затвердження нового складу постійної комісії з питань регулювання орендних відносин щодо комунального майна міста" та від 23.08.2019 № 60-р "Про внесення змін у додаток до розпорядження від 10.10.2018 № 70-р "Про затвердження нового складу постійної комісії з питань регулювання орендних відносин щодо комунального майна міста";

2. Визнання незаконною бездіяльності управління майном комунальної власності міста з неоприлюднення у 2019 році в засобах масової інформації та на своїх офіційних вебсайтах переліку майна, що може бути передано в оренду, у якому було б зазначене нежитлове приміщення, розташоване по вулиці Панаса Мирного, 2 а, в м. Полтаві та нерозміщення на своїх вебсайтах оголошення про намір передати в оренду нежитлове приміщення, розташоване по вулиці Панаса Мирного, 2 а, в м. Полтаві;

3. Визнання незаконними дій Полтавської міської ради в особі постійної комісії з питань регулювань орендних відносин щодо комунального майна міста зі зміни способу розміщення оголошення про намір передати майно в оренду та надання доручення підготувати документи оформлені, п. 2.1. протоколу від 31.07.2019 №Пр/01-05/02-01-07;

4. Визнання незаконним розпорядження міського голови м. Полтави від 12.09.2019 №66-р в частині надання згоди на укладення договору оренди нежитлового приміщення площею 82,0 кв. м. за адресою: вул. Панаса Мирного 2 а, в м. Полтаві з Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросельхозтехніка";

5. Визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою: вул. Панаса Мирного 2а, м. Полтава, укладений 12.09.2019 між Полтавською міською радою в особі управління майном комунальної власності міста та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросельхозтехніка";

6. Зобов`язання Управління майном комунальної власності міста включити до переліку цілісних майнових комплексів та їх структурних підрозділів і нерухомого майна, що може бути передано в оренду, окремо визначене індивідуальне майно комунальної власності міста - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Полтава, вулиця Панаса Мирного, 2а, та оприлюднити перелік у засобах масової інформації та на своїх офіційних вебсайтах;

7. Визнання незаконною відмови Управління майном комунальної власності міста в укладенні з позивачем договору оренди нежитлового приміщення за адресою: вул. Панаса Мирного, 2 а, в м. Полтаві.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.01.2020, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 у справі № 917/2255/19, позовну заяву Фізичної особи-підприємця Визіра Володимира Олексійовича повернуто заявнику, у зв`язку із порушенням останнім правил ст. 173 ГПК України щодо об`єднання позовних вимог, сумісний розгляд яких перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені ст. 195 ГПК України, а також у зв`язку з об`єднанням в одній позовній заяві вимог, які підлягають розгляду за правилами різного судочинства.

Як встановлено судами обох інстанцій, мотивувальна та прохальна частини позовної заяви складаються з декількох самостійних блоків, у яких пред`явлено вимоги до декількох різних відповідачів, при цьому, кожна вимога різниться не тільки за суб`єктним складом та способом захисту, а й за обставинами та наданими доказами, на підставі яких вони заявлені.

Зокрема, позивач просив визнати незаконними три розпорядження міського голови м. Полтави, а саме: від 10.10.2018 № 70-р "Про затвердження нового складу постійної комісії з питань регулювання орендних відносин щодо комунального майна міста", від 18.03.2019 № 21-р "Про внесення змін у додаток до розпорядження від 10.10.2018 № 70-р "Про затвердження нового складу постійної комісії з питань регулювання орендних відносин щодо комунального майна міста" та від 23.08.2019 № 60-р "Про внесення змін у додаток до розпорядження від 10.10.2018 № 70-р "Про затвердження нового складу постійної комісії з питань регулювання орендних відносин щодо комунального майна міста".

Підставами для визнання їх незаконними позивач зазначив перевищення повноважень секретарем Полтавської міської ради при їх прийнятті.

Повертаючи позовну заяву Фізичної особи-підприємця Визіра Володимира Олексійовича, господарський суд виходив з того, що вказані розпорядження міського голови є розпорядчими актами, їх прийняття пов`язано з вирішенням відповідно до закону питань у галузі регулювання орендних відносин щодо комунального майна міста, які в силу законодавчих приписів належать до виключної компетенції органів місцевого самоврядування і стосуються прав та інтересів невизначеного кола осіб, тому законність таких дій посадової особи, в т.ч. й питання їх вчинення в межах чи поза межами повноважень, підлягає перевірці адміністративним судом. Спір у цій частині не має ознак приватно - правового, є публічно - правовим, оскільки у цій частині позовних вимог дослідженню підлягають виключно владні управлінські дії та рішення суб`єкта владних повноважень, зокрема, на їх відповідність приписам ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що свідчить про публічно - правовий характер правовідносин.

Також судом першої інстанції зазначено, що те ж саме стосується і вимог про визнання бездіяльності управління майном комунальної власності міста з неоприлюднення у 2019 році в засобах масової інформації та на своїх офіційних вебсайтах переліку майна, що може бути передано в оренду, у якому було б зазначено нежитлове приміщення, розташоване по вулиці Панаса Мирного, 2 а, в м. Полтаві та нерозміщення на своїх вебсайтах оголошення про намір передати в оренду нежитлове приміщення, розташоване по вулиці Панаса Мирного, 2 а, в м. Полтаві та визнання незаконними дій Полтавської міської ради в особі постійної комісії з питань регулювань орендних відносин щодо комунального майна міста зі зміни способу розміщення оголошення про намір передати майно в оренду та надання доручення підготувати документи оформлені, п. 2.1. протоколу від 31.07.2019 № Пр /01-05/02-01-07.

Таким чином, як зазначив суд, позивач фактично оспорює дії/бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які вчинялися ними на виконання покладних на них повноважень, стосуються прав та інтересів невизначеного кола осіб, вимагає перевірки легітимності вказаних органів та результату їх дій/бездіяльності під час реалізації покладених на них функцій, що свідчить про публічно - правовий характер правовідносин між сторонами у цій частині позовних вимог.

Встановивши зазначені обставини, беручи до уваги приписи ст. ст. 173, 174, 195 ГПК України суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем при поданні позову було порушено правила ст. 173 ГПК України щодо об`єднання позовних вимог, сумісний розгляд яких перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені ст. 195 ГПК України, та те, що в одній позовній заяві об`єднано вимоги, які підлягають розгляду за правилами різного судочинства, у зв`язку з чим повернув позовну заяву на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

З даними висновками погодився й апеляційний господарський суд, залишаючи ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02.01.2020 про повернення позовної заяви у даній справі без змін.

Підставою оскарження судових рішень попередніх інстанцій Фізична особа-підприємець Визір Володимир Олексійович визначив порушення судами норм процесуального права, зокрема, безпідставне застосування п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України. Також скаржник стверджує, що перевірка розпоряджень, бездіяльності Управління та дій Ради на предмет їх законності має здійснюватись господарським судом. Крім того, заявник вказує на те, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин в порушення ч. 4 ст. 236 ГПК України, суди не врахували висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, від 06.06.2019 у справі № 925/308/18, від 03.07.2019 у справі № 761/33069/16-ц, від 23.05.2018 у справі №914/2006/17, від 10.04.2019 у справі № 826/1369/15, від 21.03.2018 у справі № 802/1792/17-а, від 27.11.2018 у справі № 820/3534/17, від 28.11.2018 у справі №330/2010/16-а, від 23.01.2019 у справі № 817/726/17, від 27.03.2019 у справі №1304/11018/2012 (2а/461/113/2013), від 20.06.2018 у справі № 727/10968/17, від 07.11.2018 у справі №802/581/16-а, від 12.02.2019 у справі № 911/414/18, від 03.04.2019 у справі №727/1002/17, від 30.09.2019 у справі № 500/4294/15-а, від 11.04.2018 у справі №802/1646/17-а (К/9901/3461/17).

Водночас заявник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування права у подібних правовідносинах.

Предметом касаційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви з підстав порушення приписів ч. 1 ст. 173 ГПК України щодо об`єднання декількох вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основних та похідних вимог, яка залишена без змін апеляційною інстанцією.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 173 ГПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, як встановлено судами попередніх інстанцій мотивувальна та прохальна частини позову Фізичної особи-підприємця Визіра Володимира Олексійовича складаються з декількох самостійних блоків, у яких пред`явлено вимоги до декількох різних відповідачів, водночас, кожна вимога різниться не тільки за суб`єктним складом та способом захисту, а й за обставинами та наданими доказами, на підставі яких вони заявлені.

Таким чином, суди, встановивши зазначені обставини, дійшли правильного висновку про повернення позовної заяви на підставі п. 2. ч. 5 ст. 174 ГПК України, оскільки позивачем при поданні позову було порушено правила ст. 173 ГПК України щодо об`єднання позовних вимог, сумісний розгляд яких перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені ст. 195 ГПК України, а також об`єднано в одній позовній заяві вимоги, які підлягають розгляду за правилами різного судочинства.

Також слід зазначити, що згідно з правовою позицією, викладеною Касаційним господарським судом в постановах від 15.02.2019 у справі № 910/11811/18 та від 08.10.2019 у справі № 910/7680/19, об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки, сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, ускладнює розгляд та вирішення справи у строки, передбачені ГПК України.

З огляду на зазначене, правильне застосування Господарським судом Полтавської області та Східним апеляційним господарським судом норм ст. 173 ГПК України, п. 2. ч. 5 ст. 174 ГПК України при прийнятті оскаржених судових рішень є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Посилання скаржника на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, від 06.06.2019 у справі №925/308/18, від 03.07.2019 у справі № 761/33069/16-ц, від 23.05.2018 у справі №914/2006/17, від 10.04.2019 у справі № 826/1369/15, від 21.03.2018 у справі №802/1792/17-а, від 27.11.2018 у справі № 820/3534/17, від 28.11.2018 у справі №330/2010/16-а, від 23.01.2019 у справі № 817/726/17, від 27.03.2019 у справі №1304/11018/2012 (2а/461/113/2013), від 20.06.2018 у справі № 727/10968/17, від 07.11.2018 у справі №802/581/16-а, від 12.02.2019 у справі № 911/414/18, від 03.04.2019 у справі №727/1002/17, від 30.09.2019 у справі № 500/4294/15-а, від 11.04.2018 у справі №802/1646/17-а (К/9901/3461/17), колегією суддів не приймаються, з огляду на те, що правовий висновок у даній справі, не доводить наявності неоднакового застосування судами одних і тих самих норм процесуального права, а свідчить лише про наявність у справі № 917/2255/19 та у вказаних справах різних істотних обставин, в залежності від яких і були постановлені відповідні судові рішення.

Інші доводи касаційної скарги також не спростовують очевидності правильного застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, оскільки зводяться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями та переоцінки встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

За змістом ч. 2 ст. 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене суд касаційної інстанції вважає, що правильне застосування судами норм процесуального при прийнятті оскаржених судових рішень є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у зв`язку з чим визнає касаційну скаргу необґрунтованою та відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Визіра Володимира Олексійовича на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02.01.2020 у справі № 917/2255/19.

Керуючись ст. 234, ч. 2 ст. 293 ГПК України, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати необґрунтованою касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Визіра Володимира Олексійовича на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02.01.2020 у справі № 917/2255/19.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Визіра Володимира Олексійовича на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02.01.2020 у справі № 917/2255/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.