УХВАЛА

30 березня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/10440/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Сервіс Люкс»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2019 (суддя Турчин С. О.)

і постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 (головуючий суддя Зубець Л. П., судді Калатай Н. Ф., Кропивна Л. В.)

про повернення зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Сервіс Люкс» до Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» про визнання права власності

у справі № 910/10440/19

за позовом Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Сервіс Люкс»

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора

ВСТАНОВИВ:

03.03.2020 скаржник надіслав безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 у справі № 910/10440/19.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 18.03.2020 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.

08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

За результатами перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 у справі № 910/10440/19 і в обґрунтування цієї відмови зазначає про таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають вимогам вищенаведеної статті 129 Конституції України.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів встановила, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2019, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020, позовну заяву ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» повернуто на підставі частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Наведені вище положення процесуального законодавства місцевий суд застосував через те, що заявник не усунув недоліки зустрічної позовної заяви, які були зазначені місцевим господарським судом при перевірці поданих матеріалів позовної заяви на відповідність вимогам статей 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України про що зазначив в ухвалі Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 про залишення зустрічної позовної заяви без руху.

Недоліками зустрічної позовної заяви відповідно до наведеної ухвали були відсутність доказів про сплату судового збору, незазначення щодо наявності/відсутності у позивача оригіналів поданих доказів і незазначення підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Залишаючи зустрічну позовну заяву без руху, суд першої інстанції надав заявникові строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 скаржник отримав 24.09.2019, тобто останній день на усунення недоліків сплив 30.09.2019.

Проте, всупереч вказаному ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» не усунув недоліки, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2019 зустрічну позовну заяву було повернуто заявникові.

Розглядаючи апеляційну скаргу ТОВ «Офіс сервіс люкс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2019 Північний апеляційний господарський суд погодився із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення зустрічної позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції також зазначив, що клопотання ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» про звільнення останнього від сплати судового збору, яке обґрунтовано значним розміром судового збору та скрутним становищем останнього було відхилено місцевим господарським судом ухвалою від 18.09.2019, оскільки наведені доводи не можуть бути підставою, в розумінні положень статті 8 ЗУ «Про судовий збір», для звільнення юридичної особи від сплати судового збору.

У касаційній скарзі ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» зазначає, що Господарський суд міста Києва дійшов неправомірного висновку про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до статті 8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Оскільки за змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору юридичних осіб, клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору не підлягало задоволенню в силу закону.

З огляду на зазначене, правильне застосування Господарським судом міста Києва і Північним апеляційним господарським судом частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України при прийнятті оскаржених судових рішень є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Інші доводи касаційної скарги також не спростовують очевидності правильного застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, оскільки (1) зводяться до необхідності дослідження доказів та переоцінки встановлених обставин (наявність доказів у позивача за первісним позовом та їх знаходження у відкритому доступі), що виходить за межі розгляду справи касаційним судом (стаття 300 ГПК України), (2) не враховують, що неусунення кожного окремого недоліку позовної заяви у строк, встановлений судом, є самостійною і окремою підставою для повернення такої позовної заяви.

З урахуванням наведеного, Суд визнає касаційну скаргу ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» необґрунтованою та відмовляє у відкритті касаційного провадження за цією скаргою на підставі частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 235, 287 частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Сервіс Люкс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 у справі № 910/10440/19.

2. Матеріали касаційної скарги повернути скаржникові разом доданими до неї додатками.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил