ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/152/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", вул. Саксаганського, 70 А, м. Київ, 01032
до Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", вул. Плеханівська, 63, м. Харків, 61001
простягнення 7 134,49 грн.
за участю представників сторін:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" про стягнення 7 134, 49 грн. з яких: інфляційні втрати у сумі 677,09 грн., 3 відсотки річних у сумі 534, 00 грн., пеня у сумі 5 923, 40 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати у розмірі 2 102, 00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (вх. № 152/20 від 20.01.2020 року) залишено без руху.

Ухвалою суду від 11.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/152/20. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Прийнято заяву позивача вх. № 3506 від 11.02.2020 року про зміну предмету позову. Судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 10.03.2020 року

Ухвалою суду від 10.03.2020 року повернуто заперечення відповідача (вх. № 5608 від 03.03.2020 року) - без розгляду. Відкладено розгляд справи № 922/152/20 на "12" березня 2020 року.

12.03.2020 року відповідач через канцелярію суду надав заперечення (вх. № 6481) проти позову у яких просить суд, позовні вимоги залишити без задоволення у повному обсязі (т. 1, а.с. 123-124).

Ухвалою суду від 12.03.2020 року клопотання відповідача від 12.03.2020 року про поновлення строку на подання заперечень проти позову - задоволено. Поновлено строк на подання заперечень проти позову від 12.03.2020 року та долучено їх до матеріалів справи № 922/152/20.

Ухвалою суду від 12.03.2020 року відкладено розгляд справи № 922/152/20 на "07" квітня 2020 року.

Ухвалою суду від 16.03.2020 року виправлено описку, допущену в першому пункті резолютивної частини ухвали Господарського суду Харківської області від 12.03.2020 року, викладено його в наступній редакції: "1. Відкласти розгляд справи № 922/152/20 на "02" квітня 2020 р. о(б) 15:00 год.".

25.03.2020 року відповідач через канцелярію суду надав додаток до заперечень (вх. № 7599).

Ухвалою суду від 02.04.2020 року клопотання відповідача від 25.03.2020 року (вх. № 7599) про поновлення строку на подання додатків до заперечень проти позову - задоволено. Поновлено строк на подання додатків до заперечень проти позову від 25.03.2020 року (вх. № 7599) та долучено їх до матеріалів справи № 922/152/20.

Уповноважений представник позивача, у призначене судове засідання 02.04.2020 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке судом долучено до матеріалів справи та з якого вбачається, що ухвалу суду від 16.03.2020 року позивачем отримано 19.03.2020 року.

Уповноважений представник відповідача, у призначене судове засідання 02.04.2020 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке судом долучено до матеріалів справи та з якого вбачається, що ухвалу суду від 16.03.2020 року позивачем отримано 23.03.2020 року.

Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено до горів добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 021134/4610/0000228 від 04.01.2018 року (т. 1, а.с. 7-8).

Пунктом 1.2.7. встановлено, що строк дії договору до 19.01.2019 року.

Згідно умов договору, предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, а саме: "Lexus RX 350", державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску.

06.12.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів "Lexus RX 350" державний номер НОМЕР_1 та "Mercedes benz 711" державний номер НОМЕР_2 , яким курував ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Харківська муніципальна страхова компанія" згідно полісу АМ 005491510 (т. 1, а.с. 9-11).

Згідно з довідкою № 591394 про дорожньо-транспорту пригоду, вищезазначена дорожньо - транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 14).

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 18.01.2019 року у справі № 640/23768/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого статтею 125 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмір 340,00 грн.(т. 1, а.с. 17).

07.12.2018 року було складено протоком огляду транспортного засобу (т. 1, а.с. 18). Відповідно до рахунку на оплату № 7314 від 07.12.2018 року сума ремонту ушкодженого транспортного засобу становить 18 703, 10 грн. (т. 1, а.с. 19).

11.12.2018 року за страховим випадком позивачем було складено страховий акт № 00281708 та визначено суму страхового відшкодування у розмірі 18 703,10 грн. (т. 1, а.с. 21).

11.12.2018 рок відповідно до наказу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" № 00281708 у зв`язку із настанням страхового випадку 06.12.2018 року з автомобілем "Lexus RX 350" державний номер НОМЕР_1 , на підставі договору страхового відшкодування №021134/4610/0000228 від 04.01.2018 року, старухувальник ОСОБА_1 прийнято рішення про виплату останній суми страхового відшкодування у розмірі 18 703, 10 грн. (т. 1, а.с. 20).

Згідно платіжного доручення від 12.12.2018 року № 058822 на суму 18 703,10 грн. позивачем здійснено перерахування страхових коштів (т. 1, а.с. 21).

Як зазначає позивач, цивільна відповідальність особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди на момент настання страхової події була застрахована у відповідача - Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/005491510 за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн., франшиза - 2000, 00 грн. (т. 1, а.с. 13).

02.01.2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернулось до Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" з заявою № 23934 на виплату страхового відшкодування у розмірі 18 703, 10 грн. (т. 1, а.с. 23).

Проте відповідачем не було сплачено страхове відшкодування, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення 16 703, 10 грн. страхового відшкодування (за вирахуванням 2000,00 грн. франшизи).

Відповідачем 05.02.2020 року після звернення позивача із позовом до суду, відповідно до платіжного доручення № 3176 було сплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 16 703, 10 грн. (т. 1. а.с. 93).

У зв`язку із тим, що відповідачем було здійснено страхове відшкодування із порушенням строків встановлених спеціальним законом, позивач звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову (яку прийнято судом ухвалою суду від 11.02.2020 року) про стягнення із відповідача інфляційних втрат у сумі 677,09 грн., 3 відсотків річних у сумі 534, 00 грн., пені у сумі 5 923, 40 грн.

Отже, предметом розгляду у цій справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми у розмірі 7 134 49 грн. з яких: інфляційні втрати у сумі 677,09 грн., 3 відсотки річних у сумі 534,00 грн., пеня у сумі 5 923,40 грн. за порушення строку виплати страхового відшкодування.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтями 512, 514 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

За змістом статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Отже, оскільки зобов`язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач з заявою про виплату страхового відшкодування звернувся до відповідача 02.012019 року. Відповідачем вищезазначену заяву отримано 11.01.2019 року (т. 1, а.с. 73).

З огляду на вказані обставини, виходячи зі змісту пункту 36.2 статті 36 Закону, відповідач мав виплати страхове відшкодування в строк по 11.04.2019 включно (90 днів з дати звернення), а відтак, з 12.04.2019 року вказане зобов`язання є порушеним.

Перевіривши правильність нарахування позивачем 3 % річних за період з 12.01.2019 року по 05.02.2020 року у розмірі 534,00 грн. та інфляційні втрати у сумі 677,09 грн. за період з 12.01.2019 року по 05.02.2020 року у розмірі 677,09 грн. нарахованих на суму 16 703, 10 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку (т. 1, а.с. 87, 91-92) судом встановлено, що позивачем при здійснено розрахунку допущено помилку, а саме у визначенні періоду за який здійснено відповідні нарахування.

Судом здійснено власний розрахунок 3 % річних, інфляційних втрат та встановлено, що період нарахування становить з 12.04.2019 року. У зв`язку із чим, сума яка підлягає до стягнення становить:

- 3 % річних за період з 12.04.2019 року по 05.02.2020 року у розмірі 411,72 грн.;

- інфляційні втрати за період з 12.04.2019 року по 05.02.2020 року у розмірі 300,62 грн.

В решті нарахованих 3 % річних у розмірі 122,28 грн. та інфляційний втрат у розмірі 376, 74 грн. - відмовити.

Щодо нарахованої позивачем суми пені у розмірі 5 923,40 грн. суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

В силу статті 230 Господарського процесуального кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем обов`язку з виплати страхового відшкодування за наслідками спірного ДТП, є підстави для застосування встановленої законодавством відповідальності.

За приписами пункту 36.5. статті 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені за період з 12.01.2019 року по 05.02.2020 року у розмірі 5 923,40 грн. нарахованої на суму - 16 703, 10 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку (т. 1, а.с. 87, 91-92) судом встановлено, що позивачем при здійснено розрахунку допущено помилку, а саме у визначенні періоду за який здійснено відповідні нарахування.

Судом здійснено власний розрахунок суми пені та встановлено, що період нарахування становить з 12.04.2019 року. Отже сума яка підлягає до стягнення становить: 4 439,20 грн. за період з 12.04.2019 року по 05.02.2020 року.

В решті пені у розмірі 1 484,20 грн. - відмовити.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо наданих відповідачем 12.03.2020 року заперечення (вх. № 6481) проти позову, суд зазначає наступне.

В обґрунтування наданих заперечень відповідач зазначає, що право вимоги у позивача, виникає лише після сплати страхового відшкодування за договором майнового страхування своєму страховику та в межах фактичних витрат. Дані фактичні витрати повинні бути підтверджені платіжним дорученням про перерахування коштів страхувальнику та розрахунком розміру заявленої шкоди. За твердженнями відповідача, факт неналежного виконання обов`язку позивачем, підтверджується його листом з конвертом вкладення, відсутності на ньому напису про додавання документів та змістом позовної заяви позивача. Належним виконанням обов`язку позивача щодо надання усіх необхідних документів та інформації, відповідач вважає дату отримання копії позовної заяви з доданими документами. Після чого, позивачем своєчасно було перераховано страхове відшкодування (в межах 90 днів з моменту отримання таких документів). Таким чином, за твердженнями відповідача, вимоги позивача про нарахування відсотків, пені, інфляційних втрат та послуг адвоката не підлягають задоволенню внаслідок відсутності з боку відповідача порушень вимог діючого законодавства України (т. 1, а.с. 123-124).

Вищевикладені заперечення не приймаються судом та спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 5 151,54 грн. з яких: 411,72 грн. 3 % річних, 300,62 грн. інфляційні втрати, 4 439,20 грн. пені.

В решті позовних вимог в частині стягнення 122,28 грн. 3 % річних, 376,47 інфляційних втрат та 1 484, 20 грн. пені відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. (т. 1, а.с. 87 зворот).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

У підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, останнім було надано до суду копії: договору № 1/19ю від 11.12.2019 року про надання правничої допомоги з додатком, розрахунок витрат на правничу допомогу, попередній розрахунок витрат на правову допомогу, яку позивач очікує понести у разі потреби, рахунок № 12 від 10.01.2020 року на суму 5 000, 00 грн., акт надання послуг № 12 від 11.01.2020 року на суму 5 000, 00 грн., платіжне доручення № 000877 від 13.01.2020 року на суму 5 000, 00 грн. (призначення платежу: надання правничої допомоги згідно договору №1/19ю від 11.12.19 по справі № 23934 страховий акт 00281708, згідно рахунку № 12 від 10.01.2020 року) (т. 1, а.с. 24-31).

Як вбачається із поданого позивачем розрахунку суми гонорару за надану допомогу до акту приймання-передачі № 12 від 11.01.2020 року визначено характер правової допомоги, а саме повний збір та аналіз усіх документів по страховій справі вартістю 2 000, 00 грн., дослідження та оцінка переданих клієнтом до бюро документів на предмет належності, допустимості, достовірності цих документів як доказів у судовому провадженні, обрання способу захисту інтересів клієнта, копіювання наявних матеріалів у 2х примірниках для подальшого направлення матеріалів до суду та відповідача вартістю 1 000, 00 грн., написання та подання позовної заяви до суду та копію відповідачу вартістю 2 000,00 грн., всього на суму 5 000, 00 грн. (т. 1, а.с. 30).

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тобто витрати на послуги адвоката мають бути фактично понесеними та підтвердженими належними фінансовими документами.

Колегія суддів Касаційного господарського суду Верховного суду у своїй постанові від 05.02.2019 року у справі № 906/194/18 та постанові від 14.11.2018 року у справі № 910/8682/18 зауважила, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

В даному випадку витрати позивача на послуги адвоката в заявленому розмірі 5000,00 грн. підтверджені належними фінансовими документами, копії яких наявні у матеріалах справи № 922/152/20 (т. 1, а.с. 24-31).

Враховуючи викладене, а також те, що факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та сума таких витрат підтверджується матеріалами справи, вони є співрозмірними щодо ціни позову, ступеня складності спору та витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги; що відповідач будь-яких заперечень стосовно розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, відповідних доказів суду не надав, в порядку, визначеному пунктом 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України не звертався до суду з клопотанням про їх зменшення, суд приходить до висновку про необхідність розподілу судових витрат виходячи з суми сплачених позивачем витрат на послуги адвоката в розмірі 5 000,00 грн.

Крім того, як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2 102, 00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із чим з відповідача підлягає до стягнення сума у розмірі 1 517,77 грн. Судові витрати у розмірі 587,23 грн. залишити за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, статтями 73, 74, 86, 123, 126, 129,183, 236-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (вул. Плеханівська, 63, м. Харків, 61001, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (вул. Саксаганського, 70 А, м. Київ, 01032, ) 5 151,54 грн. з яких: 411,72 грн. 3 % річних, 300,62 грн. інфляційні втрати, 4 439,20 грн. пені, 1 517,77 грн. судового збору та 5 000, 00 грн. витрат на послуги адвоката.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 122,28 грн. 3 % річних, 376,47 грн. інфляційних втрат та 1 484, 20 грн. пені у позові відмовити.

Судові витрати у розмірі 587,23 грн. залишити за позивачем Приватним акціонерним товариством "Харківська муніципальна страхова компанія" (вул. Плеханівська, 63, м. Харків, 61001, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація у справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" (вул. Саксаганського, 70 А, м. Київ, 01032, );

відповідач - Приватне акціонерне товариство "Харківська муніципальна страхова компанія" (вул. Плеханівська, 63, м. Харків, 61001, ).

Повне рішення складено "07" квітня 2020 р.

Суддя О.О. Ємельянова