ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2020м. ДніпроСправа № 904/916/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Нечепоренко Є.А., розглянувши справу

за позовом акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ)

до Радушненського житлово-комунального підприємства (смт Радушне, Криворізький район, Дніпропетровська обл.)

про стягнення заборгованості у сумі 4389,40грн

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось з позовом до Радушненського житлово-комунального підприємства про стягнення заборгованості у сумі 4389,40грн, з яких: 4071,05грн - пеня, 318,35грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу від 27.12.2013 №829/14-БО-4.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву.

Відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що:

- 30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 № 1730-VІІІ;

- згідно з частиною 3 статті 7 вказаного Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності Законом;

- спожитий за спірним договором газ, був використаний виключно для виробництва теплової енергії, а заборгованість була погашена відповідачем у повному обсязі до набрання чинності Законом №1730-VIII.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2020 зобов`язано позивача виконати пункт 4 ухвали суду від 24.02.2020 щодо надання відповіді на відзив.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач не включений до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, тож застосування частини 3 статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є неправомірним.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2015 між публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Радушненським житлово-комунальним підприємством (споживач) укладено договір № 4340/16-БО-5 купівлі-продажу природного газу.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №226 «Деякі питання акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» перейменовано в АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити цей газ на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору (з урахуванням додаткової угоди №1 від 15.12.2015 до договору) газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (далі - споживачам покупця).

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вказано вище, між сторонами укладено договір купівлі-продажу природного газу №4340/16-БО-5 від 15.12.2015.

Позивачем було поставлено відповідачу газ протягом січня - квітня 2016 року на загальну суму 541242,75грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 на суму 193171,89грн, 29.02.2016 - 168553,20грн, 31.03.2016 - 152008,15грн, 30.04.2016 - 27509,50грн.

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, Радушненським житлово-комунальним підприємством не було виконано належним чином зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості.

У відповідача була відсутня заборгованість за поставлений газ станом на 30.11.2016, що підтверджується наданою позивачем випискою по операціям по спірному договору за період з 01.01.2016 по 31.10.2019.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст. 611 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком позивача, 3% річних за період з 15.03.2016 по 26.04.2016 складають 318,35грн.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Розмір нарахованої позивачем пені за період з 15.03.2016 по 26.04.2016 становить 4071,05грн.

Таким чином, в ході вирішення спору встановлений факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу № 4340/16-БО-5 від 15.12.2015 щодо своєчасної та повної оплати заборгованості.

Разом з тим, Радушненське житлово-комунальне підприємство є теплопостачальним та теплогенеруючим підприємством. Ліцензією серії АЕ №273301 підприємству надано право на виробництво теплової енергії, а ліцензією серії АЕ №273302 позивачу надано право на постачання теплової енергії.

Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон) набрав чинності 30.11.2016.

В преамбулі вказаного Закону зазначено, що цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (ст. 2 Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Отже, зазначеною нормою передбачено можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання ним грошового зобов`язання у сфері теплопостачання, зокрема у такий спосіб, як списання цих нарахувань.

При цьому, частиною 3 статті 7 Закону не ставиться право ненарахування (списання) неустойки, інфляційних втрат та відсотків річних у залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом і виконання цієї норми не потребує включення підприємства до Реєстру.

Встановлено, що заборгованість мала місце за поставлений природний газ, який використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (пункт 1.2 договору в редакції додаткової угоди №1 від 15.12.2015 до договору).

Радушненське житлово-комунальне підприємство розрахувалось за поставлений природній газ в повному обсязі станом на 19.05.2016, тобто до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

3% річних та пеня нараховані відповідачу до набрання чинності вказаним Законом, однак, враховуючи наявність, на момент винесення рішення, імперативної норми Закону, яка передбачає списання нарахованих неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 318,35грн 3% річних, 4071,05грн пені.

Посилання позивача на необхідність перебування відповідача у Реєстрі для списання заборгованості є необґрунтованими, оскільки викладені положення ч. 3 ст. 7 Закону не передбачають такої умови.

З урахуванням наведеного, суд відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 123, 126, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Радушненського житлово-комунального підприємства про стягнення заборгованості у сумі 4389,40грн відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 31.03.2020.

Суддя В.О.Татарчук