СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2020 р. Справа № 5023/3796/12

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Медуниця О.Є.

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.

за участю представників сторін:

від прокуратури - не з`явився

від Харківської міської ради - не з`явився

від стягувача - не з`явився

від боржника - Хижняк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Хижняк Олексія Сергійовича, м. Харків (вх.№ 880 Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.01.2020 (суддя Рильова В.В., повний текст складено 17.01.2020) у справі №5023/3796/12

за скаргою Фізичної особи-підприємця Хижняк Олексія Сергійовича на рішення державного виконавця у справі № 5023/3796/12

за позовом Прокурора Ленінського району м. Харкова в інтересах держави в особі:

1. Харківської міської ради, м. Харків

2. Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків

до Фізичної особи-підприємця Хижняк Олексія Сергійовича, м. Харків

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.01.2020 у справі №5023/3796/12 відмовлено в задоволенні скарги відповідача на рішення державного виконавця.

Відповідач із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати та задовольнити скаргу відповідача.

Також апелянтом заявлено клопотання про витребування у Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області доказів отримання відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про повернення судового наказу за виконавчим провадженням №35359524, постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про повернення судового наказу за виконавчим провадженням №449143349, постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим провадженням №50010064.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на факт неповідомлення боржника про здійснення відносно нього примусового виконання наказу, а також порушення місцевим господарським судом п.п. 11 п. 16.1 «Перехідних положень» Конституції України щодо представництва Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" та Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2020 у справі № 5023/3796/12 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Хижняк Олексія Сергійовича на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.01.2020 у справі №5023/3796/12 та призначено справу до розгляду на 07.04.2020 0 09:30 год.

КП "Харківські теплові мережі" надало відзив на апеляційну скаргу, в якому з доводами апеляційної скарги не погоджується, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Хижняк Олексія Сергійовича, ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.01.2020 у справі №5023/3796/12 залишити без змін.

Крім того, представник КП "Харківські теплові мережі" просив провести судове засідання без участі КП "Харківські теплові мережі".

Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, та з метою забезпечення дотримання вимог законодавства в частині додержання процесуальних строків відповідно до вимог ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників прокуратури, Харківської міської ради, стягувача та державного виконавця, за наявними матеріалами.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Господарського суду Харківської області від 05.10.2012 у справі № 5023/3796/12 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь КП "Харківські теплові мережі" 1 726,80 грн. заборгованості. Стягнуто з відповідача на користь Державного бюджету України 1 609,50 грн. судового збору.

19 жовтня 2012 року на примусове виконання рішення у справі № 5023/3796/12 Господарським судом Харківської області видано відповідний наказ.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.11.2012 рішення господарського суду Харківської області від 05.10.2012 по справі № 5023/3796/12 залишено без змін.

12 грудня 2019 року до Господарського суду Харківської області надійшла скарга Фізичної особи-підприємця Хижняка Олексія Сергійовича на дії державного виконавця (вх. № 30259), в якій скаржник просив суд:

- визнати постанову Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області від 21.11.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60689319 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Харківської області № 5023/3796/12 від 19.10.2012 про стягнення з Хижняка О.С. на користь КП "Харківські теплові мережі" 1 726,80 грн. незаконною;

- скасувати постанову Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області від 21.11.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60689319 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Харківської області № 5023/3796/12 від 19.10.2012 про стягнення з Хижняка О.С. на користь КП "Харківські теплові мережі" 1 726,80 грн.

На думку скаржника, трирічний строк пред`явлення до примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області № 5023/3796/12 від 19.10.2012 про стягнення з скаржника на користь стягувача 1726,80 грн. сплив, тому скаржник вважає, що постанова ДВС від 21.11.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60689319 по примусовому виконанню вказаного наказу є незаконною та підлягає скасуванню.

Відмовляючи в задоволенні скарги Фізичної особи-підприємця Хижняка Олексія Сергійовича на дії державного виконавця, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області щодо відкриття виконавчого провадження № 60689319 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Харківської області № 5023/3796/12 від 19.10.2012 є правомірними та в повному обсязі відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

З висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення. Судове рішення є обов`язковим до виконання (стаття 129-1 Конституції України).

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 18 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Обов`язковість судових рішень визначена також статтею 326 Господарського процесуального кодексу України (Розділ V - Процесуальні питання пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Згідно приписів частини першої, третьої статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Примусове виконання судових рішень регулюється Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно наказу Господарського суду Харківської області від 19 жовтня 2012 року, виданого на виконання рішення від 05.10.2012 у справі № 5023/3796/12 з Фізичної особи-підприємця Хижняка Олексія Сергійовича на користь КП "Харківські теплові мережі" стягнуто 1 726,80 грн. заборгованості. Наказ дійсний для пред`явлення до виконання у кредитні установи (державному виконавцю) до 20 жовтня 2013 року, що відповідає приписам пункту 2 частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 21.04.1999 № 606-ХІV станом на 19.10.2012 (виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом).

29 жовтня 2012 року стягувач - КП "Харківські теплові мережі", звернувся із заявою до Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ про примусове виконання рішення суду на підставі наказу господарського суду Харківської області № 5023/3796/12 про стягнення 1762,80 грн. заборгованості за теплову енергію та одночасного накладення арешту на все майно та кошти боржника, на підставі якої винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП № 35359524, що передбачено статтею 25, частиною другою статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 21.04.1999 № 606-ХІV.

За приписами статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 21.04.1999 № 606-ХІV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 10 листопада 2013 року старшим державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ винесено постанову про повернення судового наказу № 5023/3796 від 19.10.2012 про стягнення з ФОП Хіжняк О.С. 1762,80 грн. боргу на користь КП "Харківські теплові мережі" в зв`язку з відсутністю майна та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений в строк до 10.11.2014.

22 вересня 2014 року стягувач - КП "Харківські теплові мережі" звернувся із заявою до Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ про примусове виконання рішення суду на підставі наказу господарського суду Харківської області № 5023/3796/12 про стягнення 1762,80 грн. заборгованості за теплову енергію та одночасного накладення арешту на все майно та кошти боржника і забороною його відчуження, на підставі якої винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП № 449143349.

Разом з тим, 20 лютого 2015 року старшим державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ, на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про повернення судового наказу № 5023/3796/12 від 19.10.2012 про стягнення з ФОП Хіжняк О.С. 1762,80 грн. боргу на користь КП "Харківські теплові мережі" в зв`язку з відсутністю майна та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений в строк до 20.02.2016, що відповідає приписам статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 21.04.1999 № 606-ХІV.

21 січня 2016 року стягувач - КП "Харківські теплові мережі" знов звернувся із заявою до Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ про примусове виконання рішення суду на підставі наказу господарського суду Харківської області № 5023/3796/12 про стягнення 1762,80 грн. заборгованості за теплову енергію та одночасного накладення арешту на все майно та кошти боржника і забороною його відчуження, на підставі якої 01.02.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП № 50010064.

25 червня 2018 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 02.06.2016 №1404-VIII, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року та, з урахуванням пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, підлягає застосуванню при розгляді спірних правовідносин.

Частиною п`ятою статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 02.06.2016 №1404-VIII визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Так, в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.06.2018 у ВП № 50010064 визначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений в строк до 25.06.2021, що в повній мірі відповідає вимогам Закону.

11 листопада 2019 року (тобто, у встановлений Законом строк) стягувач звернувся до Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова із заявою про примусове виконання рішення суду на підставі наказу господарського суду Харківської області № 5023/3796/12 про стягнення 1762,80 грн. заборгованості за теплову енергію та одночасного накладення арешту на все майно та кошти боржника і забороною його відчуження.

Керуючись статтями 3, 4, 24, 25 ,26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" 21.11.2019 державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області відкрив виконавче провадження № 60689319 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Харківської області № 5023/3796/12 від 19.10.2012 про стягнення з Хижняка О.С . на користь КП "Харківські теплові мережі" 1 726,80 грн., про що виніс відповідну постанову.

З огляду на наведене, суд зазначає, що дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області щодо відкриття виконавчого провадження № 60689319 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Харківської області № 5023/3796/12 від 19.10.2012 є правомірними та в повному обсязі відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження", а відтак, суд не вбачає підстав для задоволення скарги Фізичної особи-підприємця Хижняка Олексія Сергійовича.

Відповідно до частини другої статті 343 Господарського процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Системний аналіз правових норм свідчить про те, що дослідження факту наявності порушеного права на момент звернення до суду, в даному випадку, з відповідною скаргою на дії державної виконавчої служби повинно здійснюватися у взаємозв`язку з визначенням, чи відповідає обраний скаржником спосіб захисту порушеного інтересу тим, чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення його порушеного охоронюваного законом інтересу сторони виконавчого провадження, який, в свою чергу, не повинен суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Таким чином, звертаючись до господарського суду із скаргою на орган виконання рішень суду, сторона виконавчого провадження має вказати у скарзі яке його право у виконавчому провадженні, на його суб`єктивну думку, є порушеними органом стягнення, та які відповідні дії останніх вчинені з порушенням вимог законодавства.

За висновками суду, боржником доказів наявності неправомірних дій з боку державного виконавця, які б порушили права боржника, не представлено.

Колегія суддів, відповідно до ст. 269 ГПК України, не вбачає правових підстав для задоволення клопотання Фізичної особи-підприємця Хижняка О.С. про витребування у Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області доказів отримання відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про повернення судового наказу за виконавчим провадженням №35359524, постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про повернення судового наказу за виконавчим провадженням №449143349, постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим провадженням №50010064, оскільки скаржник на вказані докази не посилався у скарзі на рішення державного виконавця (вх. 30259), та такі докази не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Також, варто звернути увагу, що в обґрунтування скарги на рішення державного виконавця (вх. 30259) та наявності підстав для скасування постанови Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області від 21.11.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60689319 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Харківської області № 5023/3796/12 від 19.10.2012, фізична особа-підприємець Хижняка О.С. зазначив лише про сплив трирічного строку пред`явлення до примусового виконання наказу господарського суду Харківської області № 5023/3796/12 від 19.10.2012.

Зазначені доводи скаржника були повністю досліджені судом першої інстанції та їм надана належна правова оцінка в оскаржуваній ухвалі від 17.01.2020.

А отже, доводи апеляційної скарги щодо не з`ясування судом першої інстанції обставин щодо повідомлення боржника про неодноразове здійснення відносно нього примусового виконання наказу, колегія суддів відхиляє за безпідставністю.

До того ж, скаржник повідомив місцевий господарський суд про те, що постанову Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області від 21.11.2019 він отримав 02.12.2019 звичайним листом без опису вкладення, що підтверджується поштовим конвертом, копія додається (а.с. 111).

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи свідчать про те, що державний виконавець при винесенні постанови від 21.11.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60689319 діяв в рамках Закону України «Про виконавче провадження». Разом з цим, тривале невиконання з боку боржника рішення Господарського суду Харківської області від 05.10.2012 у справі № 5023/3796/12, майже 7 років, порушує інтререси стягувача - КП «Харківські теплові мережі» та свідчить про порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

У рішенні від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої п. 1 ст. 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.05.2011 у справі "Ліпісвіцька проти України" однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в п. 1 ст. 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесене, "законне сподівання" на те, що заборгованість буде їй сплачено, та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

У рішенні від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

У справі "Фуклєв проти України" (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

У пілотному рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини встановив, що було порушено п. 1 ст. 6 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу через невиконання або несвоєчасне виконання остаточних судових рішень. Суд зазначив, що затримки були спричинені комбінацією чинників, включаючи відсутність бюджетних коштів, бездіяльністю державної виконавчої служби та недоліками національного законодавства, внаслідок чого пан Іванов та інші заявники у подібній ситуації не змогли добитись примусового виконання судових рішень. Всі ці чинники належали до компетенції української влади, і, отже, Україна несе повну відповідальність за таке невиконання (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009, № 40450/04, п.п. 83-85). Суд також постановив, що зазначені вище порушення є наслідком несумісної з положеннями Конвенції практики, яка полягає в систематичному невиконанні державою-відповідачем рішень національних судів, за виконання яких вона несе відповідальність і у зв`язку з якими сторони, права яких порушені, не мають ефективних засобів юридичного захисту (п. 4 резолютивної частини рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України").

У п. 3 резолютивної частини рішення від 12.10.2017 у справі "Бурмич та інші проти України", заява № 46852/13 та інші, Велика Палата Європейського суду з прав людини постановила, що п`ять заяв та 12 143 заяви, наведені в додатках I і II до цього рішення, мають розглядатись відповідно до зобов`язань, які випливають із пілотного рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04, рішення від 15 жовтня 2009 року), яким встановлено існування структурної проблеми, що призводить до порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Отже, тривале невиконання або несвоєчасне виконання національних судових рішень, за виконання яких Україна несе відповідальність, є структурною та системною проблемою, яку визначено в пілотному рішенні Європейського суду з прав людини, і запровадження ефективних засобів юридичного захисту стосовно відповідних порушень є прямим обов`язком держави.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення Господарського суду Харківської області від 05.10.2012 у справі № 5023/3796/12, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Як наслідок, враховуючи недоведеність боржником наявності неправомірних дій з боку державного виконавця по примусовому виконанню наказу Господарського суду Харківської області № 5023/3796/12 від 19.10.2012 про стягнення з Хижняка О.С . на користь КП "Харківські теплові мережі" 1 726,80 грн., відсутні підстави для задоволення скарги Фізичної особи-підприємця Хижняка Олексія Сергійовича на дії державного виконавця (вх. № 30259).

Посилання апелянта на порушення місцевим господарським судом п.п. 11 п. 16.1 «Перехідних положень» Конституції України щодо представництва Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" та Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, є безпідставним та таким, що спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Харківської області від 17.01.2020 року прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в ухвалі суду законних та обґрунтованих висновків, в зв`язку з чим підстав для скасовування або зміни оскаржуваної ухвали не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Хижняк Олексія Сергійовича, м. Харків на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.01.2020 у справі №5023/3796/12 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Господарського суду Харківської області від 17.01.2020 у справі № 5023/3796/12 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.04.2020.

Головуючий суддя А.М. Білецька

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.Є. Медуниця