ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2020 р. Справа№ 910/13911/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

без виклику сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрутаром Етол (Україна)"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2019

у справі № 910/13911/19 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрутаром Етол (Україна)"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

про стягнення 98 074,94 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі № 910/13911/19 в позові відмовлено, судові витрати покладено на позивача.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрутаром Етол (Україна)" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження у справі № 910/13911/19, рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі № 910/13911/19 скасувати, позов задовольнити , стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №13604 від 22.01.2019 в розмірі 98 074,94 грн., судові витрати розподілити у відповідності до норм ГПК України.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що звіт про визначення вартості матеріального збитку № С19-251 від 20.06.2019 може підтверджувати лише обставину відсутності повної загибелі ТЗ, а рахунок-фактура № АА00101521 від 24.09.2019 лише розмір страхового відшкодування.

На думку скаржника, судом першої інстанції здійснено неправильну оцінку доказів, а саме оцінено рахунок-фактуру № АА00101521 від 24.09.2019 на суму 98 074,94 грн. для встановлення факту відсутності чи наявності факту повної загибелі застрахованого ТЗ, одночасно (разом) зі Звітом про визначення вартості матеріального збитку № С19-251 від 20.06.2019, причому без будь-якого обґрунтування надав перевагу одному доказу (рахунку-фактурі) відкинувши інший доказ (Звіт).

Також скаржник звертає увагу на те, що на момент встановлення позивачем факту відсутності повної загибелі ТЗ на підставі експертизи - 20.06.2019, нового рахунку від СТО офіційного дилера ще не існувало, оскільки він був виданий лише 24.09.2019, як наслідок повторного звернення позивача і на підставі експертизи.

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2020 справу № 910/13911/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Північний апеляційний господарський суд, визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

В тексті апеляційної скарги, скаржник заявляє клопотання про розгляд даної апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Враховуючи те, що позовна заява у справі № 910/13911/19 подана до Господарського суду міста Києва 07.10.2019 та те, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення 98 074,94 грн., вказана справа, відповідно до приписів ГПК України, відноситься до малозначних справ.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи із зазначених правових норм, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання скаржника про розгляд даної апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фрутаром Етол (Україна)" в задоволенні клопотання про розгляд даної апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрутаром Етол (Україна)" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі № 910/13911/19 у визначеному складі колегії суддів. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрутаром Етол (Україна)" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі № 910/13911/19 у порядку письмового провадження.

04.02.2020 від відповідача через відділ канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує на те, що умовами п. 10.3 загальних умов страхування Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ № 136404, встановлено, що при визначенні розміру страхового відшкодування (при проведенні відновлювального ремонту) до уваги беруться виключно розрахунки, складені страховиком, або акт (висновок) незалежної авто товарознавчої експертизи, підготовлений за його замовленням спеціалізованою організацією (оцінювачем, суб`єктом оціночної діяльності, судовим експертом), або обсяг коштів, визначений у калькуляції ремонту СТО визначеної в залежності від варіанта, зазначеного в ОУС цього договору - за вибором страховика, або за вибором страхувальника. Отже, наданий позивачем рахунок-фактура № АА00101521 від 24.09.2019 не може бути підставою для визначення розміру страхового відшкодування та не підлягає оцінюванню судом. Просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі № 910/13911/19 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, 22.01.2019 між позивачем, як страхувальником, та відповідачем, як страховиком укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ № 136404, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпорядженням визначеним цим договором, а саме особливими умовами страхування (далі ОУС) або додатками до них, транспортним засобом (або транспортними засобами) та додатковим обладнанням (далі - ДО), встановленим на ньому - страхування транспортного засобу (далі - Автокаско) (п. 3.1 Загальних умов страхування (далі - ЗУС) договору).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Така ж норма закріплена і в ч. 1 ст. 979 ЦК України.

Відповідно до п.п. 2.1.14, 2.1.18, 2.1.24 ЗУС договору ліміт відшкодування - встановлений граничний розмір виплат страхових відшкодувань, при досягненні якого договір страхування припиняє свою дію стосовно визначеного виду страхування; повна загибель (конструкційна або фактична) - випадки, коли вартість відновлювального ремонту ТЗ, обчислена згідно з п. 10.5.7 цих ЗУС (в тому числі витрати на встановлення розміру збитку та транспортування пошкодженого ТЗ до місця ремонту), складає 70 % і більше ринкової вартості такого ТЗ, визначеної на момент настання страхового випадку; страхова сума - визначена грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов п. 7.5 та п. 7.7 ЗУС зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку.

Згідно із п. 3.2 ЗУС договору страховик за цим договором здійснює виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається у відповідності до умов обраної страхувальником програми страхування.

Пунктом 3.4 ЗУС договору сторонами погоджено умову про те, що визначеною (обраною) програмою страхування є та, що зазначена в ОУС цього договору та/або заяві на страхування.

Відповідно до п. 7.1 ЗУС договору страхова сума, розмір якої визначається за домовленістю між страховиком і страхувальником під час укладання договору страхування, зазначається в ОУС до цього договору.

Ліміт відшкодування страховика за автокаско дорівнює страховій сумі, але не більше ринкової вартості застрахованого ТЗ та відповідно до визначеної програми. Ліміт відшкодування страховика за автокаско визначено обраною страхувальником програмою страхування та зазначено в ОУС цього договору (пункти 7.5, 7.6 ЗУС Договору).

Відповідно до п.п. 5, 6 ОУС договору відповідач прийняв на себе обов`язок по страхуванню транспортного засобу Peugeot Partner, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, страхова сума складає 148 261,00 грн. Страхові ризики: автокаско ДТП, автокаско незаконне заволодіння, автокаско інші випадкові події, варіант виплати: майстерня за вибором страхувальника.

За змістом пунктів 10.1, 10.2 договору при настанні страхового випадку страховик визначає розмір збитку згідно з умовами цього Договору. Страховик здійснює виплату страхового відшкодування протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів від дати отримання останнього документу, необхідного для з`ясування обставин страхового випадку та/або розміру збитку.

Відповідно до п. 10.5 ЗУС договору розмір страхового відшкодування розраховується: в межах ліміту відшкодування (підп. 10.5.1), в межах ринкової вартості застрахованого ТЗ на момент настання страхового випадку, при цьому розмір страхового відшкодування не може перевищувати розміру страхової суми, визначеної цим договором (підп. 10.5.2).

Згідно із п. 9 ОУС договору строк дії договору з 00 год. 00 хв. 30.01.2019 по 24 год. 00 хв. 29.01.2020.

Статтею ст. 8 Закону № 85/96-ВР встановлено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.02.2019 із застрахованим у відповідача автомобілем Peugeot Partner, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , стався страховий випадок, а саме автомобіль отримав пошкодження внаслідок наїзду на нього невстановленого автомобіля, про що позивач повідомив відповідача 06.02.2019.

Відповідно до умов договору, для прийняття відповідачем рішення щодо виплати страхового відшкодування, позивачем було надано відповідачу необхідні документи, в тому числі й ремонту калькуляцію ТОВ «КАПТ «Укрпродконтракт» № АА00095438 від 15.02.2019, згідно з якою вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 124 674,86 грн.

Відповідач у листі вих. № 3819-31 від 08.05.2019 визнав факт настання страхової події 04.02.2019 та факт звернення позивача 06.02.2019 із заявою до відповідача про настання страхового випадку.

У вказаному листі відповідач повідомив позивача про отримання від ТОВ «КАПТ «Укрпродконтракт» наряду-замовлення № 95438 від 15.02.2019 про вартість відновлювального ремонту в розмірі 124 674,86 грн., визначення ринкової вартості ТЗ у розмірі 149 700,00 грн. відповідно до розрахунку № 209439 про визначення ринкової вартості та величини коефіцієнта фізичного зносу КТЗ та визначення вартості залишків пошкодженого ТЗ згідно зі звітом «Автоонлайн» в розмірі 151 000,00 грн. та оскільки вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем автомобіля перевищує 70% його ринкової вартості на момент ДТП (перевищення вартості залишків пошкодженого ТЗ над страховою сумою (лімітом відповідальності) відповідач прийняв рішення про відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. № С19-251 від 20.06.2019 вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля Peugeot Partner, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (Ез = 0,70), складає 99 125,84 грн.

Позивач у листі вих. № 315 від 23.07.2019, у зв`язку з проведенням незалежної оцінки транспортного засобу, просив відповідача переглянути своє рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування та виплатити страхове відшкодування в розмірі 99 125,84 грн.

Натомість відповідач листом за вих. № 6023-31 від 09.08.2019 повідомив позивача про залишення свого попереднього рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування без змін.

Позивач зазначає, що при повторному зверненні до ТОВ «КАПТ «Укрпродконтракт» з проханням про перерахунок вартості відновлювального ремонту з урахуванням Звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. № С19-251 від 20.06.2019, позивачем отримано рахунок-фактуру № АА00101521 від 24.09.2019, згідно з яким вартість пошкодженого автомобіля складає 98 074,94 грн., що становить 65,51% від ринкової вартості автомобіля, у зв`язку з чим, на думку позивача, відсутні підстави вважати, що застрахований у відповідача автомобіль є конструктивно або фізично знищеним, а тому відповідач, виходячи з умов договору, зобов`язаний виплатити позивачу як страхувальнику за договором страхове відшкодування.

Враховуючи те, що відповідачем не здійснено виплату позивачу суми страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в розмірі 98 074,94 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Зазначене також закріплене і у ч.ч. 2, 3 ст. 26 Закону України "Про страхування".

Підставою для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування, відповідачем у листі за вих. № 3819-31 від 08.05.2019, є те, що вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем автомобіля перевищує 70% його ринкової вартості на момент ДТП (перевищення вартості залишків пошкодженого ТЗ над страховою сумою (лімітом відповідальності).

З цих же підстав відповідач заперечує і проти задоволення позову.

Відповідно до частин 1, 3 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Страховик не може відмовити страхувальнику в проведенні розслідування і повинен ознайомити аварійного комісара з усіма обставинами страхового випадку, надати всі необхідні матеріальні докази та документи.

У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 26.03.2018 у справі № 916/4613/15.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач вказує на те, що оскільки вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем автомобіля складає 124 674,86 грн., ринкова вартість автомобіля з урахуванням пошкоджень при ДТП - 149 700,00 грн., а ринкова вартість залишків пошкодженого транспортного засобу - 151 000,00 грн., у зв`язку з чим відповідач вказує на те, що оскільки вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем автомобіля складає більше 70% ринкової вартості транспортного засобу, визначеного на момент настання страхової події, виходячи з умов договору, це є повною загибеллю транспортного засобу і в такому випадку страхове відшкодування виплачується як різниця страхової суми та ринкової вартості залишків пошкодженого автомобіля, яка визначається на вибір страховика згідно з порталом «АвтоОнлайн» або звіту про оцінку ТЗ/акту оцінки ТЗ/висновку експертного дослідження.

Відповідно до підп. 10.5.7 п. 10.5 ЗУС договору при повній загибелі застрахованого ТЗ розмір страхового відшкодування розраховується як різниця страхової суми та ринкової вартості залишків пошкодженого ТЗ, яка визначається на вибір страховика згідно порталу «АвтоОнлайн» або звіту про оцінку ТЗ/акту оцінки ТЗ/висновку експертного дослідження. З метою з`ясування наявності чи відсутності факту повної загибелі застрахованого ТЗ вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ встановлюється на підставі висновку незалежної автотоварознавчої експертизи або рахунку СТО офіційного дилера (без врахування знижки на роботи, матеріали та запасні частини) або оцінки, підготовленої страховиком згідно принципів, визначених у системі AUDATEX, з урахуванням ПДВ.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку за вих. № С19-251 від 20.06.2019, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Peugeot Partner, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (Ез = 0,70), складає 99 125,84 грн., а відповідно до рахунку-фактури офіційного дилера (ТОВ «КАПТ «Укрпродконтракт») № АА00101521 від 24.09.2019 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 98 074,94 грн. з ПДВ, з яких 32 084,45 грн. вартість робіт та 65 990,49 грн. вартість запасних частин і матеріалів, знижка на роботи становить 10%, знижка на матеріали - 7%.

Як вже зазначалось, відповідно до підп. 10.5.7 п. 10.5 ЗУС договору вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ може бути визначена на підставі рахунку СТО офіційного дилера (без врахування знижки на роботи, матеріали та запасні частини).

Таким чином, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля без врахування знижки на роботи, матеріали та запасні частини становить 105 902,72 грн., з яких вартість робіт становить 35 292,90 грн. = 32 084,45 + (32 084,45 х 10%), а вартість запасних частин та матеріалів 70 609,82 грн. = 65 990,49 + (65 990,49 х 7%).

Відповідно до п. 10.23 ЗУС договору якщо в ОУС договору вказано варіант виплати страхового відшкодування «Майстерня за вибором страхувальника», то розрахунок розміру страхового відшкодування відбувається на підставі попередньо погоджених зі страховиком рахунків СТО, яку обрав страхувальник.

В контексті встановлених судом обставин (відмови відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування), суд визнає правомірними дії позивача щодо проведення ним незалежної автотоварознавчої експертизи з приводу визначення вартості відновлювального ремонту, ринкової вартості пошкодженого автомобіля та отримання страхувальником названого вище рахунку-фактури СТО офіційного дилера на підтвердження вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Як вже зазначалось, за умовами договору, повна загибель застрахованого автомобіля (конструкційна або фактична) - випадки, коли вартість відновлювального ремонту ТЗ, обчислена згідно із п. 10.5.7 цих ЗУС (в тому числі витрати на встановлення розміру збитку та транспортування пошкодженого ТЗ до місця ремонту), складає 70% і більше ринкової вартості такого ТЗ, визначеної на момент настання страхового випадку.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. № С19-251 від 20.06.2019 ринкова вартість автомобіля Peugeot Partner, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 може складати 149 669,71 грн., а згідно із розрахунком № 209439 визначення ринкової вартості та величини коефіцієнта фізичного зносу КТЗ, складеним відповідачем ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 149 700,00 грн., натомість відповідно до порталу «АвтоОнлайн» найвища пропозиція щодо визначення вартості майна (автомобіля у пошкодженому стані) становить 151 000,00 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ без врахування знижки на роботи, матеріали та запасні частини складає 105 902,72 грн. (відповідно до рахунку-фактури офіційного дилера (ТОВ «КАПТ «Укрпродконтракт») № АА00101521 від 24.09.2019), що становить більше 70% ринкової вартості автомобіля Peugeot Partner, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно зі Звітом про визначення вартості матеріального збитку вих. № С19-251 від 20.06.2019, розмір страхового відшкодування згідно з підп. 10.5.7 п. 10.5 ЗУС договору має бути визначено як різницю страхової суми та ринкової вартості залишків пошкодженого ТЗ.

В свою чергу, як позивач, так і відповідач визнають, що страхова сума за договором складає 148 261,00 грн., що враховуючи положення ч. 1 ст. 75 ГПК України не потребує доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що оскільки страхова сума за договором (148 261,00 грн.) є меншою ніж ринкова вартість пошкодженого автомобіля (149 669,71 грн.), в силу положень пунктів 2.1.14, 2.1.18, 7.5, 10.5 договору, відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є правомірною.

Отже, позивачем не доведено неправомірності дій відповідача стосовно відмови у виплаті страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ № 13604 від 22.01.2019 в розмірі 98 074,94 грн., у зв`язку із чим, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підтверджені матеріалами справи.

Згідно із ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані із розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).

Згідно з ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із принципом змагальності, який закріплений у ст. 13 ГПК України, тягар доказування покладається на сторін у справі, а не на суд.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Господарським судом першої інстанції надано належну оцінку усім доказам у справі, з урахуванням обставин справи та умов договору, зокрема, п. 10.3 загальних умов страхування договору.

Доводи апеляційної скарги не є такими, що ґрунтуються на нормах законодавства та відповідають матеріалам справи.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі № 910/13911/19 та для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутаром Етрол (Україна)», відсутні.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Скаржником у апеляційній скарзі не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі № 910/13911/19.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрутаром Етрол (Україна)», згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутаром Етрол (Україна)» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі № 910/13911/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрутаром Етрол (Україна)».

4. Справу № 910/13911/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко