ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2020 р. Справа №921/293/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Скрипчук О.С.

Орищин Г.В.

при секретарі Кишенюк Н.

за участю представників учасників процесу:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

від третьої особи не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Тернопільській області б/н від 25.12.2019 (Вх ЗАГС № 01-05/221/20 від 15.01.2020)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 28.11.2019 (суддя Боровець Я.Я. повний текст складено 13.12.2019, м Львів) про відмову у роз"ясненні рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.07.2019

у справі №921/293/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАКС ПРОФ", м. Тернопіль

до відповідача Служби автомобільних доріг у Тернопільській області, м. Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "БМБуд", м.Тернопіль

про стягнення заборгованості у розмірі 3 333 601,80 грн

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Тернопільської області знаходилась справа №921/293/19 за позовом ТОВ "АВАКС ПРОФ" до відповідача Служби автомобільних доріг у Тернопільській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ "БМБуд" про стягнення заборгованості у розмірі 3 333 601,80 грн.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.07.2019 позов задоволено, стягнуто з Служби автомобільних доріг у Тернопільській області на користь ТОВ "АВАКС ПРОФ" 3 333 601,80 грн боргу та 50 004,03 грн судового збору.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.08.2019, апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Тернопільській області на рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.07.2019 у справі №921/293/19 повернено скаржнику.

27 серпня 2019 року на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.07.2019 у справі №921/293/19 видано відповідний наказ.

19 листопада 2019 року Служба автомобільних доріг у Тернопільській області звернулася до Господарського суду Тернопільської області із заявою про роз"ясненн

я рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.07.2019 у справі №921/293/19 (вх. № 21028), в якій просить суд роз"яснити резолютивну частину судового рішення, зокрема в контексті забезпечення виконання даного судового рішення, з питань виконання, якщо боржником являється отримувач бюджетних коштів.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 28.11.2019 у справі №921/293/19 відмовлено у роз`ясненні рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.07.2019 у справі №921/293/19.

Увала суду мотивована тим, що заявником не надано суду жодних доказів неоднозначного розуміння резолютивної частини рішення суду та неможливості його виконання.

Службою автомобільних доріг у Тернопільській області подано апеляційну скаргу б/н від 25.12.2019, в якій просить ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 28.11.2019 скасувати, прийняти нове судове рішення, яким заяву Служби автомобільних доріг у Тернопільській області б/н від 18.11.2019 (вх. №21028 від 19.11.2019) про роз"яснення рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.07.2019 задоволити, посилаючись на те, що рішення суду є необгрунованим та невмотивованим, оскільки висновки суду базуються на неповному з`ясуванні обставин даної справи, які становлять предмет доказування у даній справі, рішення винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що відповідно до Положення «Про Службу авитомобільних доріг у Тернопільській області» служба є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг державного значення загального користування передбачених бюджетними програмами. Фінансування дорожніх робіт здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел незаборонених законодавством. Використання бюджетних коштів здійснюється відповідно до вимог бюджетного законодавства на підставі плану використання бюджетних коштів, що містить розподіл бюджетних асигнувань.

Скаржник вважає, що оскільки п.9 «Напрями використання бюджетних коштів» Паспортів бюджетної програми на 2019 рік за КПКВК 3111020, КПКВК 3111100, план використання коштів затверджений Службі не передбачає погашення заборгованості минулих років, а коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду Службі не передбачено, суд першої інстанції формально відмовив у роз`ясненні судового рішенні з урахуванням обставин, які наведені у заяві про роз`яснення, не надавши належну правову оцінку фактичним обставинам та повністю проігнорував наведені у змісті заяви про роз`яснення вимоги бюджетного законодавства.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 16.01.2020 та 06.02.2020 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено справу до розгляду на 10.03.2020 колегією суддів у складі головуючого судді Галушко Н.А., суддів Скрипчук О.С. та Орищин Г.В.

10.03.2020 судове засідання не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Галушко Н.А. (з 02.03.2020 по 12.03.2020).

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.03.2020 призначено судове засідання на 17 березня 2020 о 10.45 год.

Сторони в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 ГПК України строк для перегляду ухвал місцевого господарського суду, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснити перевірку ухвали суду в апеляційному порядку за відсутності представників сторін.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційноі скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Статтею 238 ГПК України визначено, що у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України. Висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення) (ч.5).

Резолютивна частина рішення ні за яких умов не повинна викладатись альтернативно (наприклад: стягнути з відповідача певну суму або в разі відсутності коштів на його рахунку звернути стягнення на належне йому майно). У резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду (п. 9 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України №6 від 23.03.2012 "Про судове рішення").

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання;

Як визначено ч.1 ст. 245 ГПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення;

Отже, виходячи із змісту наведеної норми роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №924/156/18.

Враховуючи наведене, посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції формально відмовлено у роз`ясненні судового рішення, не надавши належну правову оцінку фактичним обставинам та повністю проігноровано наведені у змісті заяви про роз`яснення вимоги бюджетного законодавства, не береться судом до уваги, оскільки вимоги скаржника спрямовані не на усунення неточностей рішення суду або його незрозумілості шляхом роз`яснення, а фактично спрямовані на роз`яснення порядку та способу виконання рішення та не можуть бути вирішенні в порядку ст. 245 ГПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.07.2019 викладено в ясній та зрозумілій формі, є гранично повним та чітким, має вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини і викладено у послідовності, встановленій ст. 238 Господарського процесуального кодексу України. Резолютивна частина має вичерпні, чіткі, безумовні і такі, що випливають з встановлених фактичних обставин, висновки по суті заявлених вимог. Отже, судом першої інстанції правомірно відмовлено у роз`ясенні судового рішення від 04.07.2019.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст..73 ГПК України).

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Тернопільської області від 28.11.2019 у справі №921/293/19 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для її скасування немає.

Судовий збір за перегляд рішення у даній справі в апеляційному порядку покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 28.11.2019 у справі №921/293/19 залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

2.Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено і підписано 24.03.2020.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Скрипчук О.С.

суддя Орищин Г.В.