ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" квітня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/319/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи:

за позовом: Приватного підприємства "Італ Кераміка" (65014, м. Одеса, вул. Базарна, буд.32)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромстрой" (67832, Одеська область, Овідіопольський район, смт Великодолинське, вул. Промислова, буд.10, кв.9)

про стягнення 14 785,26 грн

ВСТАНОВИВ:

07.02.2020р. Приватне підприємство "Італ Кераміка" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромстрой", в якій просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 9277,50 грн, 45% річних у сумі 5 054,45 грн, інфляційні збитки у сумі 453,31 грн, а також судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки товарів №397 від 10.05.2011р. в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.02.2020р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/319/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала суду від 12.02.2020р. була надіслана позивачу на визначену у позовній заяві адресу, та отримана останнім 18.02.2020р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.57).

Відповідачем ухвала суду про відкриття провадження у справі була отримана у приміщенні суду 02.03.2020р. Поряд з цим суд зауважує, що відповідна ухвала відповідачу надсилалась на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.47-51), однак була повернута поштовою установою із відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Згідно з ч.ч.5, 7 ст.252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 ГПК України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч.4 ст.240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.05.2011р. між Приватним підприємством "Італ Кераміка" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпромстрой" (Покупець) було укладено договір поставки №397 (а.с.10-12), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність Покупцеві будівельно-оздоблювальні матеріали (надалі - товар) згідно із заявками покупця в асортименті та по цінам, вказаним у видаткових накладних, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору поставка товару проводиться у відповідності до заявок, які подаються покупцем по електронній пошті, факсу чи в письмовій формі. Заявка обов`язково повинна містити дані щодо асортименту та кількості товару. Підтвердженням прийняття Продавцем заявки від покупця, є оформлений продавцем рахунок-фактура.

Сторони визначили, що накладна, підписана сторонами, є погодженням асортименту товару, його кількості та ціни, прирівнюється до специфікації та є невід`ємною частиною цього договору (п.1.5. договору).

Відповідно до п. 1.6. договору загальний обсяг товару, що є предметом цього договору, визначається протягом строку дії цього договору з урахуванням кількості та асортименту (номенклатури) товару за всіма переданими відповідно до умов цього договору окремими партіями товару.

Згідно п. 2.1. договору ціни на товар визначаються сторонами у накладній, виходячи із сформованих цін, що склалися на момент передачі партії товару.

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що продавець передає (відвантажує) зі свого складу покупцю товар окремими партіями в строки, кількості та асортименті (номенклатурі), погодженій сторонами у видаткових накладних, рахунках-фактурах, тощо.

Поставка товару проводиться на умовах EXW (франко-завод) м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, 23, відповідно до Міжнародних правил "Інкотермс" у редакції 2000, а саме за умови коли продавець лише забезпечує покупцю доступ до товару на своїх площах, а також організовує завантаження на транспортний засіб покупця зі складу продавця у м. Одеса, якщо інші умови та/або місце поставки не будуть погоджені сторонами у відповідній заявці та рахунку-фактурі. З моменту прийняття продавцем від покупця заявки, продавець відвантажує покупцю товар протягом 7-ми робочих днів (п.4.2. договору).

Відповідно до п. 4.3. договору покупець зобов`язаний прийняти відвантажений згідно умов цього договору товар та провести повний розрахунок за отриману партію товару після відвантаження зазначеної партії зі складу продавця протягом строку розрахунків, вказаного (установленого) у п. 5.2. цього договору.

За умовами п. 4.4. договору датою поставки товару вважається дата здачі-приймання покупцем товару від продавця. Датою здачі-приймання товару за кількістю та якістю вважається дата підписання відповідної накладної на товар.

Право власності на партію товару переходить покупцю в момент здачі-приймання останнім товару на підставі видаткових накладних (п.4.6. договору).

За умовами п. 5.1. договору розрахунок за товар проводиться в безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень, шляхом перерахування покупцем суми вартості партії товару в гривнях на поточний банківський рахунок продавця, вказаний у реквізитах продавця в цьому договорі.

Згідно п. 5.2. договору покупець зобов`язаний провести з продавцем повний розрахунок за дану партію товару у строк, що не перевищує 21 календарних днів з дня здачі-приймання товару.

Цей договорі вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (п.8.1. договору). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується 31 грудня 2012р., а в частині розрахунків до повного їх завершення. У випадку, якщо по закінченню строку дії договору жодна сторона письмово не повідомила іншу сторону про наміри розірвати даний договір, то він вважається пролонгований на наступний календарний рік (п.8.2. договору).

Додатковою угодою №1 до договору від31.12.2013р. (а.с.13) сторонами викладено п.8.2. договору в новій редакції: "8.2. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору, та закінчується 31 грудня 2014р. Цей договір пролонгується на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну його дії, жодна із сторін не заявить про намір припинити його дію. У будь-якому випадку договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань."

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом з матеріалів справи, на виконання умов договору, 31.10.2018р. позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 9277,50 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № (а.с.15).

Водночас, як вказує позивач, відповідачем поставлений товар оплачено не було та не було його повернуто.

Враховуючи вищезазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 9 277,50 грн, відповідач, згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надав, та вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги Приватного підприємства "Італ Кераміка" в цій частині цілком обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача 45% річних у розмірі 5 054,45 грн та інфляційних втрат у сумі 453,31 грн, суд вказує наступне.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.5.4. договору у разі прострочення оплати товару, грошові кошти, які покупець зобов`язаний був сплатити продавцю, вважаються такими, що знаходяться у неправомірному користуванні покупця. За неправомірне користування такими грошовими коштами покупець додатково до пені та штрафу, передбачених п.6.2. договору, зобов`язаний сплатити продавцю відсотки за користування чужими коштами у розмірі 45% річних, які справляються по день сплати боргу продавцю.

Суд, перевіривши розрахунок 45% річних, наведений позивачем у позовній заяві, вважає його вірним, а вимоги в частині стягнення з відповідача 45% річних у сумі 5 054,45 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно інфляційних нарахувань, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, суд вказує, що такі нарахування не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Саме такі рекомендації судам щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ викладені у розділі 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок інфляційних втрат за допомогою системи "Ліга-Закон", в межах зазначеного позивачем строку, суд вважає його вірним, а вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромстрой" (67832, Одеська область, Овідіопольський район, смт Великодолинське, вул. Промислова, буд.10, кв.9, ) на користь Приватного підприємства "Італ Кераміка" (65014, м. Одеса, вул. Базарна, буд.32, ) основний борг у сумі 9 277 /дев`ять тисяч двісті сімдесят сім/ грн 50 коп., 45% річних у сумі 5 054 /п`ять тисяч п`ятдесят чотири/ грн 45 коп., інфляційні збитки у сумі 453 /чотириста п`ятдесят три/ грн 31 коп., судовий збір у сумі 2 102 /дві тисячі сто дві/ грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.М. Щавинська