ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

31 березня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/3226/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Головея В.М.,

Разюк Г.П.,

розглянувши апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на її подання Зарук Ксенії Олександрівни

на рішення Господарського суду Одеської області

від 26 лютого 2018 року (повний текст складено 06.03.2018р.)

по справі № 916/3226/17

за позовом Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Зарук Ксенії Олександрівни

про стягнення 68 000,00 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.02.2018 у справі №916/3226/17 позовні вимоги Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задоволені у повному обсязі.

19.03.2020р. безпосередньо до Південно-західного апеляційного господарського суду від Зарук Ксенії Олександрівни надійшла апеляційна скарга на вказане рішення, в якій апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 26.02.2018р. у справі №916/3226/17, скасувати це рішення та закрити провадження у справі №916/3226/17.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2020р. у справі №916/3226/17 вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Зарук Ксенії Олександрівни було відкладене до надходження витребуваних цією ж ухвалою з Господарського суду Одеської області матеріалів зазначеної справи до суду апеляційної інстанції.

Після надходження відповідних матеріалів справи до Південно-західного апеляційного господарського суду, ознайомившись з останніми та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження Зарук Ксенії Олександрівни стосовно рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2018р., колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначає апелянт, Зарук Ксенія Олександрівна не була повідомлена про розгляд справи, не брала участі у її розгляді та не взагалі не була обізнана про винесення вказаного судового рішення.

Зарук Ксенія Олександрівна стверджує, що з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції вона звернулась 17.03.2020р. після того, як дізналась про відкриття проти неї виконавчого провадження на підставі вищезазначеного судового рішення, у зв`язку з чим лише 25.02.2020р. її представник мав можливість ознайомиться з оскаржуваним рішенням та матеріалами справи №916/3226/17.

З посиланням на ст. 261 Господарського процесуального кодексу України та на рішення Європейського суду з прав людини апелянт вважає, що причини пропуску строку на подання апеляційної скарги є поважними та просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Дослідивши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, судова колегія зазначає наступне.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 цієї статті).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані."

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення ухвалене місцевим господарським судом 26.02.2018р., повний текст складено 06.03.2018р., отже, двадцятиденний строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, для подання апеляційної скарги сплив 26.03.2018р.

Апелянт звернувся до суду апеляційної інстанції 17.03.2020р., про що свідчить відбиток Укрпошти на поштовому конверті, в якому апеляційна скарга Зарук Ксенії Олександрівни надійшла до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Отже, відповідна апеляційна скарга надіслана з пропуском процесуального строку, встановленого діючим законодавством на апеляційне оскарження, майже на 2 роки.

Судова колегія зазначає, що в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, а саме від 04.01.2018р., 06.02.2018р. та від 12.03.2018р., якими на адресу Зарук К.О. направлялись ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі №916/3226/17, призначення судового засідання, а також оскаржуване рішення від 26.02.2018р., які повернулись відправнику (Господарському суду Одеської області) із зазначенням причини повернення - «за закінченням терміну зберігання».

При цьому, судовою колегією встановлено, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстрованим місцем проживання Фізичної особи-підприємця Зарук Ксенії Олександрівни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) є: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що поштові судові відправлення з процесуальними документами суду, а саме: ухвалою від 03.01.2018р. про відкриття провадження у справі №916/3226/17, ухвалою від 31.01.2018р. про призначення справи до розгляду та виклик сторін та оскаржуваним рішенням від 26.02.2018р., надсилались Господарським судом Одеської області саме на вищезазначену адресу відповідача.

Згідно з п.5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Матеріали справи свідчать, що повідомлення про зміну місцезнаходження відповідача у матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній", «за закінченням встановленого строку зберігання», «відсутність адресата», «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи вважаються належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції було вжито необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідача про судове засідання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 07.06.2018р. у справі № 910/17797/17.

Отже, місцевим господарським судом своєчасно у встановлені строки направлялися копії процесуальних документів на адресу відповідача, а апелянтом не підтверджено відповідними доказами поважні причини неотримання поштової кореспонденції.

Відтак, судова колегія зауважує, що можливість своєчасного отримання поштової кореспонденції залежала виключно від власного волевиявлення Фізичної особи-підприємця Зарук Ксенії Олександрівни.

Крім того, відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України "Про доступ до судових рішень" (який набрав чинності з 01.06.2006 року), статтями 2, 4 якого встановлено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. При чому, згідно зі ст. 11 цього Закону, не пізніше 01.06.2006 року забезпечено постійне внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень електронних копій судових рішень Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, апеляційних та місцевих адміністративних судів, апеляційних та місцевих господарських судів, апеляційних загальних судів, а внесення судових рішень місцевих загальних судів - не пізніше 1 січня 2007 року.

Відповідно до відомостей розміщених на офіційному сайті судової влади Єдиному державному реєстру судових рішень, повний текст рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2018р. було оприлюднено 13.03.2018р.

Згідно ч.1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 119 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Суд зазначає, що клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, слід зазначити, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії"). Натомість подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції більше ніж через рік після прийняття такої ухвали за відсутності об`єктивних поважних причин пропуску встановленого законом строку, є порушенням принципу юридичної визначеності.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справі, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронним доказами.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку подання апеляційної скарги апелянт посилається на необізнаність щодо існування судової справи.

Між тим, означені обставини не можуть бути визнані поважними, оскільки, по-перше, їх наявність з доказової точки зору, апелянтом жодним чином не підтверджена, а по-друге, факт неотримання стороною справи кореспонденції, яку суд з дотриманням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на оскарження рішення суду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.04.2018р. у справі № 916/3188/16, від 23.11.2018р. у справі №10/17-3639-2011, від 22.08.2019р. у справі №922/85/18, від 19.09.2019р. у справі №922/1775/16.

Враховуючи, що обставини викладені в обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку не можуть об`єктивно свідчити про неможливість своєчасного звернення з апеляційною скаргою та залежали виключно від волевиявлення апелянта, судова колегія приходить до висновку про неповажність причин пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2018р. у справі №916/3226/17.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, та відповідно апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Частинами 3, 4 ст.260 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

За змістом ч.1, 2 ст. 174 Господарського процесуального України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне надати апелянту строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску цього строку та надання доказів, які підтверджують неможливість звернення до суду апеляційної інстанції у передбачені законодавством строки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідно до положень статті 260 Господарського процесуального кодексу України наявні підстави для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Також суд звертає увагу скаржника на те, що у відповідності до приписів ч.3 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Зарук Ксенії Олександрівни на рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2018р. у справі №916/3226/17 - залишити без руху.

2. Встановити Зарук Ксенії Олександрівні строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, а саме: надати до суду вмотивоване клопотання про поновлення строку з зазначенням обставин та надання доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз`яснити Зарук Ксенії Олександрівні , що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Я.Ф. Савицький

Суддя В.М. Головей

Суддя Г.П. Разюк