УХВАЛА

31 березня 2020 року

м. Київ

Справа № 914/1181/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Львівської міської ради

на рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2019 (суддя Мазовіта А. Б.)

і постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 (головуючий суддя Орищин Г. В., судді Галушко Н. А., Желік М. Б.)

у справі № 914/1181/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Барви Львова»

до 1) Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, 2) Львівської міської ради і 3) Галицької районної адміністрації Львівської міської ради

про визнання частково недійсним договору, визнання частково припиненим та скасування ухвали Львівської міської ради, визнання протиправним та скасування розпорядження районної адміністрації

В С Т А Н О В И В:

11.03.2019 скаржник надіслав безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2019 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 у справі № 914/1181/19.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 13.03.2020 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам статей 288, 290 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 08.02.2020), Суд встановив, що подана скарга їм не відповідає з огляду на таке.

Згідно зі статтею 288 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів касаційної скарги, скаржник оскаржує постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020, повний текст якої складено 17.02.2020, тобто останній день оскарження за приписами частини першої статті 288 Господарського процесуального кодексу України припадає на 10.03.2020 (з урахуванням вихідних днів), натомість касаційну скаргу надіслав до суду лише 11.03.2020.

У касаційній скарзі скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2019 і постанови Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 та зазначив, що копію оскаржуваної постанови скаржник отримав лише 20.02.2020, проте до касаційної скарги скаржник додав лише копію першої сторінки оскаржуваної постанови з вхідним штампом, що не може вважатися належним доказом підтвердження дати отримання оскаржуваної постанови, інших належних доказів з датою отримання повного тексту постанови суду апеляційної інстанції (копія конверта, довідка органу зв`язку) скаржник до касаційної скарги не додав.

Розглянувши клопотання про поновлення процесуального строку на подання касаційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідної заяви скаржника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Частиною третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку з належними доказами про дату отримання копії оскаржуваного процесуального документа.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено найменування суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 286 Господарського процесуального кодексу України судом касаційної інстанції у господарських справах є Верховний Суд.

Як убачається з матеріалів касаційної скарги, всупереч вказаним положенням і вимогам Господарського процесуального кодексу України скаржник не зазначив найменування суду касаційної інстанції.

За змістом пункту 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі скаржник не зазначив підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав), що порушує пункт 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції закону, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору складав 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну немайнову вимогу.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 установлено в розмірі 1 921 грн (позовна заява була подана у 2019 році).

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

17.10.2020 рішенням Господарського суду Львівської області, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020, позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнано протиправною та скасовано п. 1.4.2. ухвали Львівської міської ради від 04.04.2019 № 4839 «Про внесення змін до ухвал міської ради від 02.03.2017 № 1568, від 27.04.2017 № 1888, від 08.06.2017 № 2123, від 29.06.2017 № 2257, від 26.10.2017 № 2526 та від 17.05.2018 № 3417», яким вилучено п. 98 з переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Галицькому районі м. Львова; закрито провадження у справі в частині вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 24.05.2019 № 210; відмовлено в задоволенні вимоги про визнання недійсними п. 2.2.4 та п. 5.4 договору про право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд від 29.12.2017 № Г-2315-17.

Як убачається з касаційної скарги, скаржник оскаржує рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2019 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 у справі № 914/1181/19 в частині задоволених позовних вимог.

Предметом оскарження є вимога про визнання протиправною та скасування п. 1.4.2. ухвали Львівської міської ради від 04.04.2019 № 4839 «Про внесення змін до ухвал міської ради від 02.03.2017 № 1568, від 27.04.2017 № 1888, від 08.06.2017 № 2123, від 29.06.2017 № 2257, від 26.10.2017 № 2526 та від 17.05.2018 № 3417», яким вилучено п. 98 з переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Галицькому районі м. Львова.

Отже, згідно з приписами Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги) судовий збір за подання касаційної скарги мав бути сплачений у розмірі 3 842 грн.

Проте, скаржник до матеріалів касаційної скарги не додав доказів сплати судового збору у відповідному порядку і розмірі.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю в матеріалах касаційної скарги документів, що підтверджують сплату судового збору, скаржникові необхідно усунути недоліки касаційної скарги та подати до суду документ на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, касаційна скарга Львівської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2019 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 у справі № 914/1181/19 підлягає залишенню без руху з наданням скаржникові строку на усунення недоліків поданої касаційної скарги, а саме: необхідно навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження з належними доказами про дату отримання копії оскаржуваного процесуального документу (копія конверта, довідка органу зв`язку; копія першої сторінки постанови з вхідним штампом скаржника не може вважатися належним доказом підтвердження дати отримання оскаржуваної ухвали), надати уточнення касаційної скарги в частині зазначення найменування суду касаційної інстанції, привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України і надати докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 3 842 грн, у строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Керуючись статтями 3, 119, 174, 234, 287-291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними наведені Львівською міською радою підстави для поновлення процесуального строку на подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2019 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 у справі № 914/1181/19.

2. Касаційну скаргу Львівської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області і постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 у справі № 914/1181/19 залишити без руху.

3. Надати Львівській міській раді строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог даної ухвали касаційна скарга буде повернута скаржникові або у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил