ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" березня 2020 р. Справа№ 910/11431/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

без виклику сторін

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Класс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 (повне рішення складено 04.11.2019)

у справі № 910/11431/19 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Класс"

про стягнення 179 502,08 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/11431/19 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 52 947,20 грн., штраф у розмірі 59 611,86 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 688,39 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Класс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить, зокрема, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/11431/19 повністю і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що позивач у своєму позові не наводить жодного аргументу та не надає доказів того, що ним понесені збитки, які спричинені не поставкою товару у строки, передбачені договором. Крім того, судом першої інстанції не встановлювалось, що якщо б позивач не змінював технічні вимоги до товару, весь його об`єм відповідачем було б поставлено у строк, передбачений договором.

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2019 справу № 910/11431/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Класс" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/11431/19 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Скаржником протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують доплату судового збору та докази надсилання апеляційної скарги іншому учаснику процесу, шляхом подання відповідної заяви.

Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.

Враховуючи викладене вище, відповідно до вимог статті 262 Господарського процесуального кодексу України судова колегія визначилась про можливість відкриття апеляційного провадження у справі № 910/11431/19.

Північний апеляційний господарський суд визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

Згідно з ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що позовна заява у справі № 910/11431/19 подана до Господарського суду міста Києва 21.08.2019 та те, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення 179 502,08 грн., вказана справа, відповідно до приписів ГПК України, відноситься до малозначних справ.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи із зазначених правових норм, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Класс" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/11431/19 у визначеному складі колегії суддів. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Класс" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/11431/19 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, 23.07.2018 між позивачем, як замовником, та відповідачем, як постачальником, укладено договір про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/2/18/66, відповідно до п. 1.1 договору відповідач зобов`язався у 2018 році поставити позивачу обладнання для закладів громадського харчування (39310000-8) (Казан електричний для варіння їжі, об`єм 250 л): лот 2 Обладнання для їдалень (39312200-4) (Казан електричний: для варіння їжі, об`єм 250 л), а саме (Казан електричний для варіння їжі, об`єм 250 л) (КВЕ-250) (далі - товар), зазначений у специфікації, а замовник - забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією, викладеною в такій редакції:

- найменування товару: лот 1 Обладнання для їдалень (39312200-4) (Казан електричний для варіння їжі, об`єм 250 л), а саме (Казан електричний для варіння їжі, об`єм 250 л) (КВЕ-250);

- нормативно технічна документація: ТУ У 27.5-2:2018;

- строк постачання: до 15.09.2018 включно;

- загальна кількість: 27 шт;

- ціна за одиницю виміру продукції в грн. (без ПДВ з тарою витратами на завантаження продукції в місцях навантаження та транспортними витратами): 30 855,00 грн;

- загальна сума вартості продукції в грн. (без ПДВ з тарою, витратами на завантаження продукції В МІСЦЯХ навантаження та транспортними витратами) 833 085,00 грн., крім того ПДВ - 166 617,00 грн., ціна товару з ПДВ 999 702,00 грн.

Відповідно до п. 2.4 договору приймання товару за кількістю та якістю оформлюється актом приймання-передачі (додаток 22 до наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440), який складає одержувач позивача на кожну партію товару після закінчення приймання товару в трьох примірниках: перший примірник - позивачу, другий - одержувачу позивача, третій - відповідачу. Належним чином оформлені документи: акт приймання, видаткова накладна відповідача та повідомлення-підтвердження відповідно до наказу Міністра Оборони України від 31.12.2016 № 757 є підтвердженням приймання товару.

Положеннями п. 5.1 договору передбачено, що терміни постачання обладнання визначено також у рознарядці замовника, яка є невід`ємною частиною договору.

З вищезазначеної рознарядки вбачається, що сторонами погоджений термін поставки так само, як і умовами договору - до 15.09.2018 включно.

Згідно з п. 5.2 договору місцем поставки товару є військові частини позивача, що зазначені у рознарядці позивача, яка є невід`ємною частиною цього договору, згідно з розрахунком поставки та обов`язковим дотриманням передбачених нею вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів позивача та черговості відвантажень.

Як вбачається із матеріалів справи, до військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 товар у кількості 16 одиниць загальною вартістю 592 416,00 грн. відповідачем поставлений не був, докази протилежного суду не надані; до військової частини НОМЕР_4 товар у кількості 4 одиниці був поставлений відповідачем без порушення строку, що підтверджується актами приймання № 52 та № 56 від 14.09.2018; до Центру забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ товар у кількості 7 одиниць був поставлений відповідачем з порушенням строку, що підтверджується актами приймання № 58 від 24.10.2018 (2 одиниці товару вартістю 74 052,00 грн. з ПДВ), № 60 від 01.11.2018 (3 одиниці товару вартістю 111 078,00 грн. з ПДВ), № 64 від 19.11.2018 (2 одиниці товару вартістю 74 052,00 грн. з ПДВ).

Згідно із статтею 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалось, сторонами у договорі погоджено строк поставки товару до 15.09.2018 включно.

Як вбачається із матеріалів справи, частина товару у кількості 16 одиниць загальною вартістю 592 416,00 грн. відповідачем поставлена не була взагалі, інша частина товару у кількості 2 одиниці товару вартістю 74 052,00 грн. (акт приймання № 58 від 24.10.2018) поставлена з порушенням строку на 38 днів, частина товару у кількості 3 одиниці вартістю 111 078,00 грн. (акт приймання № 60 від 01.11.2018) поставлена з порушенням строку на 46 днів, частина товару у кількості 2 одиниці вартістю 74 052,00 грн. (акт приймання № 64 від 19.11.2018) поставлена з порушенням строку на 64 дні.

Слід зазначити, що прострочення виконання зобов`язання за договором не заперечується відповідачем.

Згідно із ч. 2 ст. 193, ч. 1. ст. 216 ГК України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем зобов`язань щодо поставки товарів за договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

Відповідно до п. 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (штраф, пеня) у розмірах, передбачених п. 7.3 договору.

Згідно із п. 7.3.6 договору за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1% вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості недопоставленого товару.

Так, відповідно до п. 6.2.4 договору у разі порушення відповідачем порядку постачання товару, його кількості, якості та строків, які визначені у специфікації та/або рознарядці при зміні відповідачем в односторонньому порядку умов договору чи відмови від виконання договору позивач в односторонньому порядку має право відмовитись від подальшого виконання зобов`язань відповідача за договором.

Як вже зазналось, позивач листом № 286/6/6162 від 23.11.2018 повідомив відповідача, що на підставі п. 6.2.4 договору відмовляється від прийняття подальшого виконання зобов`язання за договором. Відповідач факт отримання вказаного листа не заперечив.

Апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що правильним є нарахування пені до моменту коли позивач відмовився від подальшого прийняття виконання відповідачем такого обов`язку поставити товару, оскільки з моменту відмови позивача від прийняття виконання зобов`язання за договором, таке зобов`язання вважається припиненим.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем виконання зобов`язання щодо постачання товару за договором, здійснивши перерахунок сум пені та штрафу, з урахуванням періодів, які правильно встановлені господарським судом першої інстанції, апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що суми пені у розмірі 52 947,20 грн. та штрафу в розмірі 59 611,86 грн., є правильними та такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 52 947,20 грн. та штрафу в розмірі 59 611,86 грн., ґрунтується на нормах чинного законодавства та підтверджений матеріалами справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Так, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що листом відповідача № 205 від 16.11.2018 підтверджується, що порушення строку поставки обумовленого договором товару відбулось через відсутність у відповідача якісних запчастин (тенів), необхідних для комплектації товару, у зв`язку з чим відповідач просив позивача розглянути питання про перенесення строків поставки на 2019 рік.

У матеріалах справи відсутні докази погодження між сторонами перенесення строків поставки, а статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Твердження відповідача про те, що позивачем не наведено аргументу, що ним понесені збитки, які спричинені не поставкою товару, є безпідставним, оскільки позивач заявив вимоги про стягнення штрафних санкцій за порушення зобов`язань за договором, а не вимоги про стягнення шкоди.

Скаржник, вказуючи на ненадання судом першої інстанції належної оцінки майнового стану відповідача, і тому стягнення коштів, які є правом, а не обов`язком, може призвести до негативних наслідків господарської діяльності відповідача, не надає документів, які б свідчили про тяжкий майновий стан відповідача.

Свобода договору є одним з основоположних принципів сучасного права. Так, наприклад, у ч. 1 ст. 627 ЦК України зазначено, що сторони відповідно до ст. 6 цього Кодексу є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, укладаючи договір, сторони вільні у виборі умов, тож визначають їх на власний розсуд і за взаємною згодою, обираючи порядок розрахунків і платежів.

Таким чином, сторони за спірним договором, на власний розсуд, вирішили посилити відповідальність за порушення умов свого ж договору, тому передбачили і штраф, і пеню та обопільно дали на це згоду.

Також слід зазначити, що питання про зменшення штрафних санкцій розглядається лише за заявою сторони про зменшення таких санкцій.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази подання відповідачем до господарського суду першої інстанції заяви про зменшення штрафних санкцій.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі 910/11431/19 та для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Класс", відсутні.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Скаржником у апеляційній скарзі не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/11431/19.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Класс", згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Класс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/11431/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Класс".

4. Справу № 910/11431/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич