РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.03.2020Справа № 910/461/20
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом доПриватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК СЕРВІС"
про 58 837, 00 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК СЕРВІС" (надалі - відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 58 837, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїми правами на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від Сторін до суду не надходило та про розгляд справи судом Сторони були повідомлені належним чином.

Поряд із тим, розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2016 між Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС" (за договором - Страховик) та СП ТОВ "Нива А Переяславщини" (за договором - Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 (номер договору страхування: А 465282), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані із застрахованим майном - автомобілем "Fiat Doblo" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копії довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 040746 від 09.03.2017, що була видана Баришівським відділенням поліції Переяслав-Хмельницького відділу ГУНП в Київській області та копії постанови Баришівського районного суду Київської області від 31.01.2017 у справі № 355/56/17, 11.01.2017 близько 12 год. 15 хв. водій, ОСОБА_1 , на а/д Баришівка-Березань Київської області, керуючи транспортним засобом "ГАЗ" реєстраційний номер НОМЕР_2 , при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, та допустив зіткнення із автомобілем "Fiat Doblo" реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався назустріч. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно з вказаною вище постановою Баришівського районного суду Київської області від 31.01.2017 у справі № 355/56/17, особою винною в настанні ДТП визнано ОСОБА_3 .

Також позивачем надано страховий акт № 6732В/40/2017 від 20.03.2017 та розрахунок суми страхового відшкодування, а також рахунок фактуру № УККЗ009548 / від 28.02.2017 виставлений Фізичною особою-підприємцем Розумеєм Дмитром Геннадійовичем, відповідно до яких вартість відновлювального ремонту автомобіля "Fiat Doblo" реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті ДТП склала 109 599, 00 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем "ГАЗ" реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , встановлена у судовому порядку.

Позивач, мотивуючи позовні вимоги, окрім іншого, посилається на приписи ч. ч. 512, 514, а також ч. 1 ст. 1172 ЦК України, зазначає, що до нього перейшло право вимоги до відповідача, як до особи, відповідальну за заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

При цьому з аналізу ч. 1 ст. 1172 ЦК України слідує, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Разом із тим, за приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Водночас в силу приписів ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем, натомість, не надано доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП був працівником Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК СЕРВІС" і при цьому знаходився при виконанні своїх трудових обов`язків.

Клопотань про витребування таких доказів позивачем також заявлено не було.

Окрім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того факту, що ним було сплачено страхове відшкодування в сумі 109 599, 29 грн., що було визначене відповідно до означеного вище страхового акту № 6732В/40/2017 від 20.03.2017.

Відповідно до ч. 1. ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1. ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 ГПК України).

Позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами в розумінні означених вище приписів ГПК України, факту перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем на момент вчинення ДТП та виконання ним в момент ДТП своїх трудових обов`язків, а окрім того не доведено факту виплати страхового відшкодування внаслідок пошкодження у ДТП автомобіля "Fiat Doblo" реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому суд дійшов висновку про безпідставність та недоведеність вимог позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 58 837, 00 грн.

За таких обставин, суд приходить до вимогу, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду із даним позовом - не порушено відповідачем, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256, ст. 288 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" відмовити в повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 03.04.2020 року.

Суддя Ю.О. Підченко