ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/286/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Сантехкомплект", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Інвест Строй", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 23429,30 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Сантехкомплект", м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Інвест Строй", м. Харків, про стягнення заборгованості за договором поставки " 1044/19-сб від 25.10.2019, в розмірі 23429,30 грн., з яких: 20531,82 грн. - сума основної заборгованості, 2897,48 грн. - штраф. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 06.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 922/286/20 здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, у строки встановлені ухвалою суду від 06.02.2020, відзив на позов не надав, заборгованість, з вимогою про стягнення якої звернувся до господарського суду позивач, не спростував. Про розгляд справи господарським судом, відповідач повідомлявся судом за юридичною адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Втім, судова кореспонденція по справі, адресована відповідачу була повернута ПАТ "Укрпошта" на адресу суду, із зазначенням: "адресат відсутній".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

У відповідності до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Окрім цього, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи господарським судом Харківської області, на офіційному сайті господарського суду Харківської області 16.03.2020 було розміщено відповідне повідомлення до уваги ТОВ "Будинок Інвест Строй", докази розміщення якого долучені до матеріалів справи.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому процесі не скористався, відзиву на позовну заяву, у встановлений судом строк, без поважних причин, не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Крім того, у даному випадку, суд враховує, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Також, судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

На адресу суду від учасників справи не надходило належно оформленого клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, з повідомленням сторін, відповідно до ст. 252 ГПК України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

25 жовтня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Сантехкомплект"» (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будинок Інвест Строй" (відповідач, покупець) укладено договір поставки № 1044/19-сб (договір), згідно якого постачальник зобов`язався поставити покупцю, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити поставлений товар.

Після узгодження асортименту, кількості, якості, ціни та для отримання продукції, відповідач надав позивачу відповідну заявку на поставку. На виконання обов`язків за вказаним договором, позивач поставив товар, а відповідач прийняв товар без будь яких заперечень та зауважень, що підтверджується відповідними первинними документами, наданим позивачем до матеріалів позову.

Відповідно до п. 3.3 договору оплата товару здійснюється на умовах 100% передплати, якщо інше не погоджено сторонами та не зазначено в додаткових угодах, рахунках-фактурах, видаткових накладних.

Позивач на виконання умов договору в період з 30.10.2019 по 26.11.2019 поставив відповідачу товар на загальну суму 120942,67 грн.

Натомість, відповідач, в порушення умов договору, здійснив оплату товару частково на суму 100410,85 грн.

Між позивачем та відповідачем 01.11.2019 було укладено Специфікацію № 1ДУ- 1044/19-сб на суму 82059,06 грн. до видаткової накладної №Хар-0008072 від 30.10.2019, яку покупець оплатив повністю 01.11.2019.

28.11.2019 було укладено специфікації на умовах оплати з відтермінуванням № 2ДУ-1044/19-сб та №ЗДУ-1044/19-сб до договору, на виконання умов яких, позивач здійснив поставку товару на суму 11657,70 грн. та 2829,72 грн., що підтверджується видатковими накладними № Хар-0009027 на суму 11657,70 грн. та 2Хар-0009028 на суму 2829,72 грн.

Таким чином, відповідно до умов Специфікації № 2ДУ-1044/19-сб від 28.11.2019 та Специфікації № 3ДУ-1044/19-сб від 28.11.2019 до договору, покупець мав здійснити оплату за отриманий товар протягом 8 банківських днів з моменту отримання товару, а саме: до 09.12.2019р.

Окрім того, покупцю було відвантажено товар згідно з видатковою накладною № Хар-0008692 від 18.11.2019 р. на загальну суму 7476,12 грн., на умовах 100% передплати згідно договору, проте, покупець здійснив оплату частково на суму 1431,72 грн.

Таким чином, у відповідача перед позивачем виник борг у розмірі 6044,40 грн., строк оплати відвантаженого товару по даній видатковій накладній настав в день відвантаження товару, а саме 18.11.2019.

23.12.2019 на адресу відповідача позивачем було відправлено претензію №14/19-п про виконання грошового зобов`язання на суму 20531,82 грн. з актом звірки взаєморозрахунків, проте борг за поставлений товар відповідачем не було сплачено в повному обсязі.

Таким чином, станом на 29.01.2020 основний борг відповідача перед позивачем за договором поставки складає 20531,82 грн., що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Станом на час розгляду даного спору, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем даної суми заборгованості у добровільному порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, відповідно до наданих до матеріалів справи видаткових накладних, відповідач (покупець) отримав від позивача товар на загальну суму 120942,67 грн. Проте, всупереч вимогам договору поставки від 25.10.2019, свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за отриманий товар виконав частково в розмірі 100410,85 грн. та не надав суду доказів на підтверження оплати суми боргу за договором в розмірі 20531,82 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати товару за договором поставки від 25.10.2019.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати суму боргу за договором поставки від 25.10.2019 в сумі 20531,82 грн., суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача даної суми заборгованості за договором поставки належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Позивач також звернувся до господарського суду із вимогою про стягнення на свою користь суму штрафу в розмірі 2897,48 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як передбачено п. 5.4. договору поставки, зокрема, за прострочку оплати більш ніж 30 календарних днів, з покупця стягується штраф у розмірі 20% від суми прострочки.

Як встановлено судом, відповідно до укладених між сторонами даного спору специфікацій на умовах оплати з відтермінуванням № 2ДУ-1044/19-сб та № 3ДУ-1044/19-сб до договору, позивач здійснив поставку товару на суму 11657,70 грн. та 2829,72 грн., що підтверджується видатковими накладними № Хар-0009027 на суму 11657,70 грн. та 2Хар-0009028 на суму 2829,72 грн.

Таким чином, відповідно до умов Специфікації № 2ДУ-1044/19-сб від 28.11.2019 та Специфікації № 3ДУ-1044/19-сб від 28.11.2019 до договору, покупець мав здійснити оплату за отриманий товар протягом 8 банківських днів з моменту отримання товару, а саме: до 09.12.2019р.

Натомість, за даними специфікаціями до договору від 25.10.2019, відповідач прострочив оплату за отриманий товар в розмірі 14487,42 грн. на строк, більше ніж 30 календарних днів.

Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки від 25.10.2019, позивач нарахував відповідачеві штраф на суму заборгованості в розмірі 14487,42 грн., який, станом на 29.01.2020, складає 2897,48 грн. (розрахунок перевірено судом).

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав передбачені договором зобов`язання по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, штраф у розмірі 2897,48 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Сантехкомплект", м. Київ, є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, не спростованими відповідачем, тому є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 126, 129, 165, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 247, 252, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Інвест Строй" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 20-а, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Сантехкомплект" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 16-А, ) суму основної заборгованості за договором поставки від 25.10.2019 в розмірі 20531,82 грн., штраф в розмірі 2897,48 грн., судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено 30.03.2020.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/286/20