ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" березня 2020 р. м. Київ Справа № 911/759/20

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., перевіривши матеріали позовної заяви у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БГМ-БУДАВТОДОР" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТРАНС ЛТД" (Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Білогородка)

про стягнення 156000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БГМ-БУДАВТОДОР" (далі - позивач) подало до господарського суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТРАНС ЛТД" (далі - відповідач) про стягнення 156000,00 грн збитків..

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачем у спрощений спосіб був укладений договір підряду. 24.06.2019 відповідач виставив позивачу рахунок на оплату № 673 за надані послуги по подачі та поверненню техніки, послуги по автотехніки на загальну суму 156000,00 грн. Позивач вказаний рахунок оплатив, однак відповідач послуги не надав, у зв`язку з чим позивач вважає, що йому завдано збитків на вищевказану суму сплаченого авансу.

Оглянувши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, господарський суд дійшов висновку, що позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Так, згідно з вимог п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України унормовано, що позовна заява повинна містити, зокрема, але не виключно, місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс.

У відповідності до ч. 2 ст. 27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається із поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "БГМ-БУДАВТОДОР" до суду позовної заяви від 26.03.2020, місцезнаходженням відповідача визначено 08140, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Богатирська, буд. 28.

Проте, суд, здійснивши запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановив, що за вказаним у позові кодом ЄДРПОУ відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТРАНС ЛТД" зареєстроване за адресою: 08140, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Богатирська, буд. 2 В.

Окрім того, суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, якою затверджено Правила надання послуг поштового зв`язку, визначено, що розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку, є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

З огляду на вказане, а також п.п. 59, 61 вищевказаної Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 вбачається, що належним доказом відправлення сторонам позовної заяви та доданих до неї документів є не лише опис вкладень в поштовий конверт, але й документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), подані суду в оригіналі.

Водночас слід зазначити, що накладна не є розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку, а лише засвідчує факт оформлення документів, наданих відправником для подальшого пересилання адресату.

З огляду на викладене, суд встановив, що при звернення до суду з даним позовом, позивач в порушення п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України не додав до позовної заяви розрахункового документу (фіскального чи касового чеку, розрахункової квитанції тощо) як доказу на підтвердження факту надання йому 27.03.2020 послуг поштового зв`язку, що вказує на те, що належних та достатніх доказів про надіслання копії позовної заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, а саме відповідачу, позовні матеріали не містять.

Також суд зазначає, що позовні матеріали були надіслані позивачем відповідачу на адресу: 08140, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Богатирська, буд. 28, тоді як згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач значиться за адресою: 08140, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Богатирська, буд. 2 В, що в сукупності з іншими встановленими судом обставинами вказує на те, що належних та достатніх доказів про надіслання копії позовної заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, а саме відповідачу, позовні матеріали не містять.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно з вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України унормовано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами ч. 1, пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Судовий збір справляється із позовної заяви майнового характеру у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 складає 2102,00 грн.

Також ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір перераховується в безготівковій або готівковій формі.

У законодавстві не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", відповідних нормативно-правових актів Національного банку України та інших роз`яснювальних документів.

Згідно з п. 3.1. Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22, унормовано, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків..

Відповідно до інформаційного листа Державної судової адміністрації від 10.11.2011 №12-6621/11 щодо застосування Закону України "Про судовий збір" зазначено, що документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. При сплаті судового збору готівкою до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні судового збору з рахунка платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: "Зараховано в дохід бюджету _ грн. (дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб, відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Окрім того, пп. 2.21 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Документ про сплату судового збору додається до позовної заяви, апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови суду, до інших заяв щодо здійснення судом певних дій, за які передбачено сплату судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір".

За таких обставин документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення поштового зв`язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Відповідний документ подається до господарського суду тільки в оригіналі. Копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), такого документа не можуть бути належним доказом сплати судового збору. Подібного висновку притримується і Верховний Суд в ухвалах від 29.10.2018 у справі №757/7529/17-ц, від 10.08.2018 у справі № 911/3416/17.

Однак, в якості доказу сплати судового збору за подання позовної заяви від 26.03.2020 до суду до позовних матеріалів додано не оригінал, а копію квитанції від 26.03.2020 на суму 2390,78 грн, неналежним чином засвідчену директором товариства позивача.

З огляду на викладене господарський суд зазначає, що надане суду платіжне доручення про сплату судового збору не може бути прийняте судом як належний та допустимий доказ сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, оскільки не відповідає вищезазначеним вимогам законодавства, отже позивачем при подачі позову до суду не додержано вимог, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків шляхом подання до суду заяви з уточненими даними щодо місцезнаходження відповідача у справі, оригіналу розрахункового документу, який підтверджує факт надання позивачу послуг поштового зв`язку по направленню відповідачу позовних матеріалів, а також шляхом подання до суду оригіналу квитанції від 26.03.2020 на суму 2390,78 грн.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 3 ст. 162, п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. ст. 174, 234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БГМ-БУДАВТОДОР" від 26.03.2020 залишити без руху.

2. Товариству з обмеженою відповідальністю "БГМ-БУДАВТОДОР" протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "БГМ-БУДАВТОДОР", що в разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/.

Суддя В.М. Антонова