РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2020Справа № 910/643/20

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді - Князькова В. В.,

за участю секретаря судового засідання Скокіна О. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД», Луганська обл., м. Старобільськ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО», м. Київ,

про стягнення 82 849,82 грн,

за участю представників:

від позивача: Стасенко Я.Є.

від відповідача: Яковченко Р.Г.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» про стягнення 583 128,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0155-09021 від 25.07.2019 в частині оплати наданих послуг на суму 541 442,96 грн, що стало підставою для нарахування пені в сумі 24 682,70 грн, 3 % річних в сумі 2 043,51 грн та інфляційних втрат в сумі 14 778,88 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 05.02.2020.

03.02.2020 засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача на свою користь штраф у розмірі 31 693,72 грн, пеню у розмірі 34 519,99 грн, 3% річних у розмірі 2 838,26 грн та інфляційні втрати у розмірі 13 797,85 грн.

04.02.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що договір між сторонами укладено на виконання вимог Закону України «Про ринок електроенергії» (далі по тесту - Закон). Відповідач вказує, що Законом на відповідача покладено спеціальні обов`язки щодо забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, зокрема: забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. При цьому, в Законі визначено, що умови виконання спеціальних обов`язків мають забезпечувати покриття економічно обґрунтованих витрат учасника ринку (відповідача) на виконання таких обов`язків.

Відповідно до ч. 5 статті 33 Закону, тариф на послуги з передачі електричної енергії, включає як окрему складову витрати оператора системи передачі, що здійснюється ним у разі покладення на нього спеціальних обов`язків, а оплата послуг з передачі електричної енергії здійснюється за тарифами, які визначаються Регулятором відповідно до затвердженої ним методики. Враховуючи те, що вартість послуг НКРЕКП у 5,5 разів перевищує витрати на відповідні цілі ніж ті, що передбачені тарифом на 2019 рік, для відповідача склались нерівні умови, а відповідач змушений був оплачувати послуги з власних коштів, а тому вина відповідача, щодо несвоєчасної оплати послуг відсутня, а відтак, відсутні підстави для стягнення пені.

Відповідач також наголошує на тому, що санкції передбачені частиною другою статті 231 Господарського кодексу України можуть бути застосовані лише у разі порушення строків виконання зобов`язань з поставки товарів (робіт, послуг).

Окрім того, відповідач зазначає, що станом на 28.01.2020 повністю оплатив позивачу заборгованість у розмірі 541 442,96 грн, яка є предметом спору у справі.

У підготовчому судовому засіданні 05.02.2020 за клопотанням представника відповідача оголошено перерву до 19.02.2020.

10.02.2020 через загальний відділ діловодства до суду надійшли заперечення позивача на відзив. У своїх запереченнях на відзив, позивач вказує, що нарахування пені та штрафу передбачено умовами п. 4.3 договору, а посилання у позові на статтю 231 Господарського кодексу України було зроблено виключно у контексті того, що розмір санкцій за порушення умов договору, може бути встановлено договором.

11.02.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву, з урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог. У поданому відзиві Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» вказує на те, що оскільки 28.01.2020 ним було сплачено на користь позивача суму основної заборгованості у розмірі 541 442,96 грн, то відповідно, провадження у частині стягнення основного боргу підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмету спору, вимоги про стягнення пені та штрафу не підлягають задоволенню, оскільки умовами договору № 0155-09021 від 25.0.2019 не передбачено нарахування штрафу та пені.

11.02.2020 відповідачем також подано клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення 541 442,96 грн основного боргу та повернення позивачу з державного бюджету судового збору в розмірі 6 644,56 грн.

18.02.2020 позивачем подано заперечення на відзив, у яких ТОВ «ЕНЕРА СХІД» вказує про те, що у зв`язку із порушенням відповідачем умов договору в частині строків оплати наданих послуг, позовні вимоги про стягнення суми штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат є законними та обґрунтованими. Також додатково наголошує на тому, що нарахування пені у розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а також штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг, за прострочення понад 30 днів передбачено п. 4.3 договору.

19.02.2020 до суду надійшло клопотання відповідача про витребування у ТОВ «ЕНЕРА СХІД» оригіналів письмових доказів у справі, а саме: оригіналу договору № 0155-09021 про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019, яким позивач обґрунтовує факт надання послуг та відповідно порушення зобов`язання щодо оплати послуг. Клопотання мотивовано тим, що позивачем до позовної заяви додано копію договору № 0155-09021 від 25.07.2019 в якому відсутній п. 4.3 який містить умови про нарахування пені та штрафу. Разом з тим, до заяви про уточнення позовних вимог позивачем додано копію договору, який містить п. 4.3 з умовами про нарахування пені та штрафу за порушення строків оплати наданих послуг. Враховуючи те, що у оригінальному примірнику наявному у відповідача також відсутній п. 4.3 договору такого змісту, просить суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» оригіналу договору № 0155-09021 про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019.

У підготовчому судовому засіданні 19.02.2020 судом розглянуто заяву позивача про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» від позову до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» в частині вимог про стягнення заборгованості за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0155-09021 від 25.07.2019 в сумі 541 442,96 грн. Закрито провадження у справі № 910/643/20 в частині позовних вимог про стягнення 541 442,96 грн. Прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» № 01-45/2/16 від 31.01.2020 про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмета позову. Закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті справу № 910/643/20 в частині вимог про стягнення пені у розмірі 34 519,99 грн, штрафу у розмірі 31 693,72 грн, 3% річних у розмірі 2 838,26 грн та інфляційних втрат у розмірі 13 797,85 грн на 11.03.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» оригінал договору № 0155-09021 про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 для огляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні 19.02.2020 судом також розглянуто клопотання відповідача про повернення позивачу з державного бюджету судового збору в розмірі 6 644,56 грн. За результатами розгляду даного клопотання судом відмовлено у його задоволенні на підставі ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України.

21.02.2020 засобами поштового зв`язку до суду надійшли заперечення позивача на відзив.

26.02.2020 засобами електронного зв`язку від позивача надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до яких позивач вказує, що договір № 0155-09021 про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 між сторонами укладено на основі типового договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел , що затверджений постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641.

Повний зміст пункту 4.3, який затверджено у типовому договорі викладено в такій редакції: «п. 4.3 у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг визначених у порядку, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів». При роздруківці оригіналу договору виникла технічна неточність, а саме: в надрукуванні п. 4.3 початок даного пункту не роздруковано, а тому у підписаному сторонами договорі пункт 4.3 починається лише із слів «з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% зазначеної вартості послуг прострочення понад 30 днів». Враховуючи технічні помилки при роздрукуванні та відповідно при підписанні сторонами договору, позивач вважає, що пункт 4.3 договору необхідно читати в наступній редакції: у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг визначених у порядку, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів».

06.03.2020 до суду надійшли заперечення відповідача щодо пояснень поданих позивачем 26.02.2020 та 02.03.2020, у яких Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» вказує, що 25.07.2019 між сторонами укладено договір № 0155-09021 саме в редакції, що не містить положень п. 4.3 щодо стягнення пені та штрафу. При цьому, договір укладено сторонами без будь-яких заперечень та розбіжностей. Сторонами при підписанні договору, враховано необхідні істотні умови договору які містить типовий договір, разом з тим, сторонами конкретизовано його умови на власний розсуд, зокрема, не включено до змісту договору п. 4.3 щодо відповідальності замовника у разі порушення зобов`язань з оплати наданих йому послуг. За твердженням відповідача сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

У судовому засіданні 11.03.2020 судом оглянуто оригінал примірнику договору наявного у позивача та відповідача.

У судове засідання 11.03.2020 представниця позивача з`явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні надав заперечення проти позову.

Відповідно до вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України судом під час розгляду справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою.

У судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

25.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» (постачальник) та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» (замовник) укладено договір № 0155-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Предметом договору у відповідності до п. 1.1, 1.2, є забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із закупівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Замовник сплачує постачальнику послуг вартість наданих послуг відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом , затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 за № 641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом постачальником послуг.

Пунктом 3.1 договору визначено, що постачальник зобов`язаний: здійснювати розрахунок вартості послуги виходячи із фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за «зеленим» тарифом відповідно до Порядку; затверджувати вартість послуги у Регулятора відповідно до глав 11 та 12 Порядку; на запит замовника надавати розрахунок вартості послуги, проведений у розрахунковому періоді (додаток 1 до договору), та первинну документацію, на підставі якої його проведено; повідомляти про зміни реквізитів, а також про припинення дії ліцензії, реорганізацію чи ліквідацію постачальника послуг; повідомляти замовника про обставини, що зумовлюють проведення перерахунку вартості послуги, передбаченого п. 2.1 глави 2 цього договору; повідомляти про вартість послуги, визначену в розрахунковому періоді; надавати послугу.

За умовами п. 3.3 договору замовник зобов`язаний: примати послугу, яку надає постачальник; на запит постачальника послуг надати достовірну інформацію, яка необхідна для виконання умов цього договору; повідомляти про зміни реквізитів, припинення дії ліцензії, реорганізацію чи ліквідацію; у повному обсязі здійснювати оплату послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої Регулятором; повертати підписаними та належним чином оформленими акти приймання-передачі наданих послуг (додаток 2 до цього договору) протягом 5 днів з дня їх отримання; проводити оплату вартості послуги виключно у грошовій формі; складати та надавати постачальнику послуг податкову накладну згідно з вимогами чинного законодавства України.

Згідно п. 4.1 договору сторони цього договору несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором відповідно до чинного законодавства.

У п. 4.2 сторонами погоджено, що сторони несуть відповідальність за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації, а також неподання копій документів, пояснень та іншої інформації, передбаченої умовами цього договору.

з яких допущено прострочення виконання прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів.

За порушення зобов`язання щодо якості надання послуги, зокрема при порушенні порядку розрахунку за цим договором з вини постачальника послуг, останній сплачує штраф у розмірі 20% вартості неякісно наданих послуг (п. 4.4 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору, під час виконання умов цього договору, а також вирішення питань, що не обумовлені цим договором, сторони керуються чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії».

Згідно п. 7.1 договору, з урахуванням протоколу розбіжностей від 02.09.2019, договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та діє до « 31» грудня 2019 року. Умови даного договору, відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України, застосовуються до відносин сторін, які виникли з « 01» липня 2019 року.

Згідно актів приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, позивачем у період за вересень - листопад 2019 року було надано відповідачу послуг на загальну суму 541 442,96 грн, зокрема: за актом № 1 від 30.09.2019 на суму 285 394,81 грн; за актом № 1 від 31.10.2019 на суму 167 372,57 грн, за актом № 1 від 30.11.2019 на суму 88 675,58 грн.

Як вказує позивач, відповідачем не було оплачено вартість прийнятих послуг на суму 541 442,96 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оскільки в процесі розгляду справи (після відкриття провадження у справі № 910/643/20), відповідачем було сплачено заявлену до стягнення позивачем заборгованість у розмірі 541 442,96 грн, ухвалою суду від 19.02.2020 прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» від позовних вимог в частині стягнення основного боргу та закрито провадження в частині цих вимог, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням вище наведених обставин (оплата відповідачем 541 442,96 грн заборгованості та закриття провадження в частині цих вимог, прийняття судом заяви про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог), предметом спору у справі № 910/643/20 залишились вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 31 693,72 грн, пені в розмірі 34 519,99 грн, інфляційних втрат в розмірі 13 797,26 грн та 3% річних в розмірі 2 838,26 грн.

Розглянувши доводи позивача, на яких ґрунтується позовна заява, господарський суд зазначає таке.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип презумпції правомірності правочину, суд приймає договір № 0155-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 як належну підставу, у розумінні норм статті 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм статей 901-907 Цивільного кодексу України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 429 від 14.06.2018, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» є постачальником електричної енергії на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу. Позивач відповідно до чинної ліцензії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території.

11.06.2017 набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії», який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Пунктом 55 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО», відповідно до ліцензії є оператором системи передачі та здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління об`єднаної енергетичної системи України.

Відповідно до п. 4 частини п`ятої статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує 50 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами.

Частиною шостою статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що постачальник універсальних послуг одночасно з виконанням обов`язку щодо купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом у приватних домогосподарств, величина встановленої потужності генеруючих установок яких не перевищує 50 кВт, надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. Така послуга надається постачальником універсальних послуг виходячи з фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом у приватних домогосподарств. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається у відповідні розрахункові періоди як різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за "зеленим" тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку "на добу наперед". Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до порядку купівлі електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується Регулятором.

Отже, згідно положень статей 33, 62 ,63 Закону України «Про ринок електричної енергії» на відповідача, який є оператором системи передачі об`єднаної енергетичної системи України та позивача, який виконує функції постачальника універсальних послуг, Законом покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, зокрема: спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2019 за № 641 затверджено Порядок купівлі - продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом (далі - Порядок), главою 3 якого визначено, що на гарантованого покупця, ПУП та ОСП на строк, визначений законодавством, покладаються спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Відповідно до п. 3.1 глави 3 Порядку, для надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел гарантований покупець або ПУП укладають з ОСП договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року N 641.

Як вище встановлено судом, на підставі укладеного договору № 0155-09021 від 25.07.2019, між сторонами склались правовідносини, пов`язані із наданням послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Пунктом 3.1 договору визначено, розрахунок вартості послуги здійснюється виходячи із фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за «зеленим» тарифом відповідно до глав 11 та 12 Порядку.

Пунктом 12.1 глави 12 Порядку визначено, що гарантованому покупцю здійснюється оплата його послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за розрахунковий місяць, що визначається як сума платежу, що становить різницю між вартістю електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом, та її вартістю під час продажу на РДН та ВДР, витрат гарантованого покупця, пов`язаних із врегулюванням небалансів електричної енергії балансуючої групи виробників за "зеленим" тарифом, та витрат, передбачених кошторисом гарантованого покупця на його діяльність.

Умовами п. 13.2 глави 13 Порядку визначено, що протягом перших семи робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, ПУП направляє ОСП акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. ОСП, протягом трьох робочих днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони.

Відповідно до п. 13.3 глави 13 Порядку, протягом двох робочих днів після отримання від ОСП акта приймання-передачі, підписаного з його сторони, ПУП надає Регулятору вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел для затвердження.

За умовами п. 13.4 глави 13 Порядку, протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої ПУП у розрахунковому місяці, ОСП здійснює 100 % оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі.

За положеннями пункту 3 частини 2 статті 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Регулятор здійснює державне регулювання, зокрема, шляхом формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Пунктом 13 частини 1 статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» визначено, що НКРЕКП встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.

На виконання умов договору 30.09.2019 між сторонами підписано акт приймання передачі наданих послуг із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період з 01.09.2019 по 30.09.2019 на суму 285 394,81 грн.

Постановою НКРЕКП від 14.11.2019 за № 2384, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг у вересні 2019 року, зокрема, для Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» у розмірі 237 829,01 грн (без урахування ПДВ) - сума ПДВ становить 47 565,80 грн.

31.10.2019 між сторонами підписано акт приймання передачі наданих послуг із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період з 01.10.2019 по 31.10.2019 на суму 167 372,57 грн.

Постановою НКРЕКП від 26.11.2019 за № 2484, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг у жовтні 2019 року, зокрема, для Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» у розмірі 139 477,14 грн (без урахування ПДВ) - сума ПДВ становить 27 895,43 грн.

30.11.2019 між сторонами підписано акт приймання передачі наданих послуг із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період з 01.11.2019 по 30.11.2019 на суму 88 675,58 грн.

Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 за № 3158, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг у листопаді 2019 року, зокрема, для Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» у розмірі 73 896,32 грн (без урахування ПДВ) - сума ПДВ становить 14 779,26 грн.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи (підписаними сторонами актами надання послуг № 1 від 30.09.2019, № 1 від 31.10.2019 та № 1 від 30.11.2019) свідчать, що позивачем були надані, а відповідачем - прийняті послуги на загальну суму 541 442,96 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 3.3 договору сторони погодили, що замовник зобов`язаний примати послугу, яку надає постачальник; у повному обсязі здійснювати оплату послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої Регулятором; повертати підписаними та належним чином оформленими акти приймання-передачі наданих послуг (додаток 2 до цього договору) протягом 5 днів з дня їх отримання.

За умовами п. 13.4 глави 13 Порядку, протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої ПУП (позивач, ТОВ «ЕНЕРА СХІД») у розрахунковому місяці, ОСП (відповідач, ДП НЕК «УКРЕНЕРГО») здійснює 100 % оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, п. 3.1, 3.3 договору та пункту 13.4 глави 13 Правил, відповідач зобов`язаний був оплатити послуги протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором вартості послуги.

Відтак, строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за вересень 2019 року, згідно акту приймання передачі наданих послуг із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період з 01.09.2019 по 30.09.2019 за № 1 на суму 285 394,81 грн настав 19.11.2019;

- строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за жовтень 2019 року, згідно акту приймання передачі наданих послуг із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період з 01.10.2019 по 31.10.2019 за № 1 на суму 167 372,57 грн настав 03.12.2019;

- строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за листопад 2019 року, згідно акту приймання передачі наданих послуг із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період з 01.11.2019 по 30.11.2019 за № 1 від 30.11.2019 на суму 88 675,58 грн настав 29.12.2019.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як вище встановлено судом, станом на день звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідача не було сплачено та становила 541 442,96 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що 28.01.2020 вже після відкриття провадження у справі № 910/643/20, відповідачем згідно платіжного доручення № 1012 сплачено на користь позивача заборгованість у повному обсязі - 541 442,96 грн, судом 19.02.2020 прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» від позовних вимог в частині стягнення основного боргу та закрито провадження в частині цих вимог, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням вище встановлених обставин (оплата відповідачем 541 442,96 грн заборгованості та закриття провадження в частині цих вимог та прийняття судом заяви про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог), предметом спору у справі №910/643/20 залишились вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 31 693,72 грн, пені в розмірі 34 519,99 грн, інфляційних втрат в розмірі 13 797,26 грн та 3% річних в розмірі 2 838,26 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 34 519,99 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими Господарським кодексом України та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина перша статті 199 Господарського кодексу України),

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 Цивільного кодексу України є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 Цивільного кодексу України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Тобто, пеня є договірною санкцію, розмір якої визначається за домовленістю сторін.

Як роз`яснено в абзацах 3-5 пункту 2.1 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Таким чином, в силу наведених положень норм права, пеня може бути стягнута лише у тому випадку, коли основне зобов`язання прямо забезпечено неустойкою у договорі, а також встановлено її розмір (встановлено за згодою сторін).

Водночас, оглянувши у судовому засіданні 11.03.2020 оригінальні примірники договору № 0155-09021 від 25.07.2019 позивача та відповідача, судом встановлено ідентичність примірників, що наявні у сторін, а також встановлено відсутність у договорі п. 4.3, який містить умови про нарахування пені.

З огляду на те, що договір № 0155-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел не містить положень, якими сторони визначили б розмір та базу нарахування пені, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення пені в розмірі 34 519,99 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про штрафу в розмірі 31 693,72 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Таким чином, штраф, як різновид неустойки, є одним з видів забезпечення виконання зобов`язання.

Частиною ч. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 2 ст. 547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Дослідивши умови договору № 0155-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, суд встановив, що вони не містять письмово викладеної умови про досягнення сторонами домовленості щодо забезпечення виконання зобов`язань з оплати наданих послух штрафом. Зокрема, п. 4.3 договору містить умови щодо нарахування «штрафу у розмірі 7% зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів», однак із змісту даного пункту договору не вбачається з якої сторони договору підлягає стягненню штраф та не вбачається саме у разі прострочення якого зобов`язання підлягає стягненню штраф.

Отже, за висновками суду, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення штрафу в розмірі 31 693,72 грн.

Крім того, обґрунтовуючи правомірність позовних вимог про стягнення пені та штрафу, позивач посилався на приписи абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, згідно з якими у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Суд звертає увагу позивача на те, що, по-перше, положення вказаної статті застосовуються виключно у випадках, коли однією зі сторін спірних правовідносин є суб`єкт господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, а по-друге, як роз`яснено у п. 2.2 постанови Пленуму ВГСУ № 14, штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що приписи абзацу 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин в межах даної справи, оскільки жоден із суб`єктів таких правовідносин не є таким, що належить до державного сектора економіки, а договір публічної оферти про надання послуг від 21.01.2017 не є державним контрактом та не фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту. Крім того, позивач просить стягнути вказані штрафні санкції на підставі абзацу 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України за невиконання відповідачем саме грошового зобов`язання, що також унеможливлює застосування вказаної норми до спірних правовідносин.

Суд критично ставиться до тверджень позивача, що пункт 4.3 договору необхідно читати в наступній редакції: у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг визначених у порядку, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів». Оскільки договір № 0155-09021 про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 між сторонами укладено на основі типового договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел , що затверджений постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641.

Пунктом 3.1 глави 3 Порядку купівлі - продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом визначено, що для надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел гарантований покупець або ПУП укладають з ОСП договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року N 641.

Тобто, укладення договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел на основі типової форми є обов`язковим для учасників ринку електричної енергії, в тому числі для позивача та відповідача.

Разом з тим, частиною третьою статті 184 Господарського кодексу України передбачено, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Як вбачається із матеріалів справи, договір № 0155-09021 про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 відповідає умовам, передбаченим законодавством України для таких договорів, містить всі необхідні умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Нормою статті 179 ГК України визначено, що сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Господарський суд зазначає, що договір сторонами підписано без наявності будь-яких заперечень в частині викладення умов п. 4.3 договору (у протоколі розбіжностей відсутні пропозиції позивача щодо включення умови про стягнення з відповідача (замовника, ОСП) пені та штрафу за порушення строків виконання зобов`язань щодо оплати наданих послуг).

За висновками суду, позивач не був позбавлений можливості, як суб`єкт, що вільно виражає своє волевиявлення при укладанні спірного договору, самостійно, на власний розсуд обрати механізм врегулювання своїх правовідносин з відповідачем, шляхом укладання шляхом внесення змін до вже укладеного між ними договору, як то передбачено п. 3.3 глави 3 Порядку купівлі - продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом.

Щодо вимог про стягнення відсотків річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу і відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.

Враховуючи, що господарським судом на підставі поданих доказів були встановлені обставини прострочення виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг, вимоги про стягнення 3% річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ґрунтуються на нормах закону.

За перерахунком суду сума 3 % річних, нарахована за прострочення відповідачем оплати наданих позивачем послуг за актами:

- № 1 від 30.09.2019 на суму 285 394,81 грн за період з 20.11.2019 по 27.01.2020 становить 1 616,81 грн;

- № 1 від 31.10.2019 на суму 167 372,57 грн за період з 04.12.2019 по 27.01.2020 становить 755,60 грн;

- № 1 від 30.11.2019 на суму 88 675,58 грн за період з 30.12.2019 по 27.01.2020 становить 210,83 грн.

Отже, позовні вимоги про стягнення 3 % річних в розмірі 2 838,26 грн підлягають частковому задоволенню на суму 2 583,24 грн.

Здійснюючи перевірку наданого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, судом враховано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 № 904/7401/16.

За перерахунком суду, сума інфляційних втрат, нарахована за період з листопада 2019 року по січень 2020 року за прострочення відповідачем оплати вартості послуг (починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж та з урахуванням того, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць), становить 2 283,16 грн.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» та стягнення з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» інфляційних втрат в сумі 2 283,16 грн та 3 % річних в сумі 2 583,24 грн.

Інша частина позовних вимог (про стягнення пені в сумі 34 519,99 грн, штрафу в сумі 31 693,72 грн, 3% річних в сумі 255,02 грн та інфляційних втрат в сумі 11 514,69 грн) не підлягає задоволенню з викладених вище підстав.

Розподіл судових витрат.

Згідно з частинами першою та третьої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною першою статті 191 ГПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до частини третьої статті 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» при зверненні до суду із позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» 583 128,05 грн оплачено судовий збір у розмірі 8 746,92 грн.

З урахуванням оплати відповідачем 541 442,96 грн заборгованості та закриття провадження в частині цих вимог та прийняття судом заяви про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог, предметом спору у справі №910/643/20 залишились вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 31 693,72 грн, пені в розмірі 34 519,99 грн, інфляційних втрат в розмірі 13 797,26 грн та 3% річних в розмірі 2 838,26 грн, відтак, розмір судового збору за розгляд вимог, заявлених позивачем у розмірі 82 849,82 грн, становить 625,27 грн (8 746,92 грн -8121,56 грн).

Враховуючи те, що позивач відмовився від позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 541 442,96 грн, унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі № 910/643/20, то відповідно до ч. 3. ст. 130 ГПК України судовий збір у розмірі 8 121,65 грн, покладається на відповідача.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, суд покладає витрати з судового збору в розмірі 8 159,17 грн (37,52 грн + 8 121,56 грн) на відповідача. Інша частина сплаченого судового збору в сумі 587,75 грн покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» (01032, м. Київ, вул. вул. Симона Петлюри, буд. 25; ідентифікаційний код 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» (92702, Луганська обл., Старобільський р-н., м. Старобільськ, пл. Базарна, буд. 32 А; ідентифікаційний код 42010964) інфляційні втрати у сумі 2 283 (дві тисячі двісті вісімдесят три) грн 16 коп., 3% річних у сумі 2 583 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят три) грн 24 коп. та судовий збір у сумі 8 159 (вісім тисяч сто п`ятдесят дев`ять) грн 17 коп.

3. Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у сумі 34 519,99 грн, штрафу у сумі 31 693,72 грн, 3% річних в сумі 255,02 грн та інфляційних втрат в сумі 11 514,69 грн.

4. Покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» судовий збір в сумі 587,75 грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне рішення складено 23.03.2020.

Суддя В. В. Князьков