ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2020 р. Справа №921/606/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Желіка М.Б.

суддів Орищин Г.В.

Мирутенко О.Л.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» б/н від 29.11.2019 (вх. №01-05/4286/19 від 29.11.2019)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.11.2019 (суддя Стопник С.Г., повний текст рішення складено 13.11.2019)

у справі № 921/606/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ», м. Хмельницький

до відповідача Приватного підприємства «Захід-Агроінвест», м.Ланівці, Лановецький район, Тернопільська область

про стягнення 4 712 731,65 грн. заборгованості за поставлений товар, 461 718,59 грн. пені, 942 546,33 грн. штрафу та 40 284,17 грн. 3% річних

без участі представників

ВСТАНОВИВ

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 11.11.2019 у справі №921/606/1 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ПП «Захід-Агроінвест» на користь ТзОВ «Борщівська аграрна компанія» - 4 712 731 грн. 65 коп. заборгованості за поставлений товар, 459 781 грн. 85 коп. пені, 942 546 грн. 33 коп. штрафу, 40 284 грн. 17 коп. 3% річних та 92 330 грн. 16 коп. в повернення сплаченого судового збору, в частині стягнення 1936,74 грн. пені - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ПП «Захід-Агроінвест» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ухвалу про призначення справи до розгляду від 23.09.2019 та ухвали про призначення засідань на інші дати відповідачу вручено не було, на дату винесення оскаржуваного рішення у суду були відсутні докази належного повідомлення відповідача про дату, час та місце засідання суду. Апелянт зазначає, що визнаючи встановленим факт належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання у цій справі, а саме о 9.15 год. 04.11.2019, судом першої інстанції зроблено посилання на те, що «із відстежень пересилання поштових відправлень із офіційного сайту «Укрпошта» за №993 вбачається, що відправлення (ухвала від 15.10.2019), направлена на адресу відповідача 16.10.2019 знаходиться «у точці доставки», однак, на думку апелянта, виходячи зі змісту ст. 242 ГПК України перебування судового рішення у відділенні поштового зв`язку («у точці доставки») не свідчить про відмову відповідача від отримання повістки чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду, а отже не є доказом вручення судового рішення (ухвали суду). Також скаржник зазначає, що факт поставки товару встановлено судом на підставі неналежних і недопустимих доказів в розумінні статей 76 та 77 ГПК України. Так, у актах приймання-передачі від 21.05.2019 відсутнє посилання на договір купівлі-продажу №21/05-к від 21.05.2019, водночас в актах зазначено, що отримувачем від ПП «Захід-Агроінвест» є ОСОБА_1 на підставі складської квитанції, хоча така складська квитанція в матеріалах справи відсутня. Апелянт звертає увагу суду, що в даному випадку здійснювалась операція купівлі-продажу, а не передачі товару на зберігання, підставою ж для видачі складської квитанції на зерно є угода про зберігання зерна та факт прийняття зерна на зберігання. Податкові накладні №16 та №17 від 21.05.2019, які взяв до уваги суд першої інстанції не є первинними обліковими документами та не можуть свідчити про реальність передачі товару.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2019 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії - Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено скаржнику десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 138 538,81 грн.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП «Захід-Агроінвест» на рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.11.2019 у справі №921/606/19, розгляд справи призначено на 29.01.2020.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.01.2020 за клопотанням апелянта витребувано у позивача оригінали документів, доданих до позовної заяви, для огляду в суді, розгляд справи відкладено на 12.02.2020.

12.02.2020 розгляд справи не відбувся у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Желіка М.Б. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 розгляд справи призначено на 04.03.2020.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2020 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Галушко Н.А. до складу колегії суддів введено Мирутенка О.Л.

03.03.2020 від скаржника на адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення щодо застосування практики Верховного суду до аналогічних спірним правовідносин.

04.03.2020 представник позивача подала через канцелярію суду заперечення проти передачі справи до Господарського суду Львівської області, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ПП "Захід Агроінвест".

В судовому засіданні 04.03.2020 суд оглянув оригінали документів, наданих позивачем на виконання ухвали суду від 29.01.2020 у цій справі, а саме оригінали договору купівлі-продажу №21/05-к від 21.05.2019, видаткової накладної №43 від 21.05.2019, акту приймання-передачі №ЗА-00000064 від 21.05.2019, довіреності №110 від 21.05.2019, податкової накладної від 21.05.2019 з порядковим номером 16, видаткової накладної №44 від 21.05.2019, акту приймання-передачі №ЗА-00000063 від 21.05.2019, довіреності на отримання цінностей №111 від 21.05.2019, податкової накладної від 21.05.2019 з порядковим номером 17, рахунку на оплату №38 від 21.05.2019, рахунку на оплату №39 від 21.05.2019, банківської виписки з рахунку за дату 05.09.2019, листа ПП "Захід-Агроінвест" №236 від 03.07.2019, претензії №38 від 12.09.2019 з документами, що підтверджують відправлення.

Також суд забезпечив можливість апелянту ознайомитись із поданими позивачем оригіналами документів.

В судовому засіданні представник позивача просила залишити без розгляду подане нею заперечення, заперечила щодо подання додаткових письмових пояснень скаржником, надала суду пояснення щодо обставин справи, зазначила, що з огляду на специфіку діяльності підприємств правовідносини між сторонами були тривалими, позивач як виробник зернової продукції користувався послугами відповідача щодо зберігання зерна на елеваторі, на підтвердження зазначеного надала суду копію договору складського зберігання №123 від 26.09.2018, укладеного між ТзОВ "Борщівська аграрна компанія" та ПП "Захід-Агроінвест" та додаткової угоди №1 від 01.10.2018 до вказаного договору.

Представник скаржника надала пояснення щодо вимог та доводів апеляційної скарги.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.03.2020 розгляд справи відкладено на 25.03.2020.

23.03.2020 на адресу суду надійшло клопотання ПП «Захід-Агроінвест» про відкладення розгляду справи у зв`язку із встановленням на території України карантину в період з 12.03.2020 по 03.04.2020 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території коронавірусу COVID-19». Також у клопотанні скаржник зазначає, що в судовому засіданні 04.03.2020 позивач надав додаткові документи суду, але їх копії не було надано відповідачу та не надано суду доказів їх надання (надсилання) відповідачу, звертає увагу, що у рішенні у справі «Беер проти Австрії» Європейський суд з прав людини вказав, що кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі з апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу; під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи.

23.03.2020 на електронну адресу суду надійшло клопотання ТзОВ «Борщівська аграрна компанія» про розгляд справи за відсутністю позивача (його представника), у якому позивач зазначає, що судом неодноразово відкладався розгляд справи, сторони заявили всі клопотання, оглянули оригінали документів, що підтверджують обставини справи, надали всі свої пояснення і докази, судом було забезпечено можливість сторонам реалізувати всі передбачені процесуальним законодавством права, в судовому засіданні 04.03.2020 судом було повідомлено, що явка сторін в судове засідання 25.03.2020 визнається не обов`язковою.

Колегія суддів зазначає, що розпорядженням голови Західного апеляційного господарського суду №06-41/01 від 16.03.2020 з метою попередження розповсюдження коронавірусу COVID-19, враховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» і рекомендації Ради суддів України, встановлено режим роботи суду в умовах карантину та рекомендовано здійснювати судовий розгляд справ в порядку письмового провадження.

20.03.2020 на офіційному сайті Західного апеляційного господарського суду (https://wag.court.gov.ua/sud4870/) було опубліковано повідомлення судді-доповідача Желіка М.Б. про те, що розгляд справ, призначених на 25.03.2020 буде відбуватись без участі представників. Окрім того, вказане повідомлення було доведено до відома сторін у справі №921/606/19 в телефонному режимі.

Явка сторін в судове засідання 25.03.2020 не визнавалась судом обов`язковою.

Судове засідання 25.03.2020 відбулось в порядку письмового провадження, без участі учасників справи.

Колегія суддів, розглянувши клопотання ПП «Захід-Агроінвест» про відкладення розгляду справи, дійшла висновку про відмову у задоволенні такого клопотання, з огляду на те, що розгляд апеляційної скарги відбувався у засіданнях 29.01.2020 та 04.03.2020, сторони надали суду пояснення щодо суті справи, вимог та доводів апеляційної скарги, відповідач ознайомився із оригіналами доказів, долучених до позовної заяви, які були надані позивачем для огляду суду в засіданні, сторони неодноразово скористались своїм процесуальним правом на ознайомлення з матеріалами справи, окрім того, відповідач надав додаткові пояснення до апеляційної скарги. Щодо наданої позивачем у судовому засіданні 04.03.2020 копії договору складського зберігання №123 від 26.09.2018, укладеного між ТзОВ «Борщівська аграрна компанія» та ПП «Захід - Агроінвест» та додаткової угоди №1 від 01.10.2018 до вказаного договору, колегія суддів зазначає, що відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо надання такого договору. Слід зазначити, договір та додаткова угода до нього, укладені між позивачем та відповідачем, є доказами, примірники оригіналів яких повинні знаходитись у обох сторін, що зумовлює відсутність обов`язку позивача надавати копії таких доказів відповідачу у відповідності до вимог ч.9 ст.80 ГПК України. Отже, у цьому випадку відповідач достеменно мав можливість висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи.

Врахувавши вищенаведене, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Борщівська аграрна компанія» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом про стягнення з відповідача - Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» 6 157 280,74 грн. заборгованості, в тому числі: 4 712 731,65 грн. заборгованості за поставлений товар, 461718,59 грн. пені, 942 546,33 грн. штрафу та 40 284,17 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно умов договору купівлі-продажу №21/05-к від 21.05.2019 в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару, що зумовило виникнення заборгованості в сумі 4 712 731,65 грн., а також нарахування пені, 3% річних та штрафу згідно умов договору.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.09.2019 у справі №921/606/19 задоволено частково заяву ТзОВ «Борщівська аграрна компанія» про забезпечення позову у справі №921/606/19; накладено арешт на грошові кошти ПП «Захід-Агроінвест», що знаходяться на розрахункових рахунках в АТ «КРЕДОБАНК», в АТ «Укргазбанк» в ПАТ «ПУМБ», в Акціонерний Банк «Південний», а також на інших виявлених під час виконання даної ухвали рахунках, які відкриті ПП «Захід-Агроінвест» в банківських установах - в межах ціни позову 6 157 280 грн. 74 коп.; в частині вимог заявника про накладення арешту на транспортні засоби (згідно наведеного переліку), а також на зерно і продукцію ПП «Захід-Агроінвест» - відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 31.10.2019 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Борщівська аграрна компанія» про вжиття додаткового заходу забезпечення позову у справі №921/606/19 шляхом накладення арешту на майно - сільськогосподарську техніку та транспортні засоби ПП «Захід-Агроінвест».

Щодо доводів апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів оцінює такі доводи критично з огляду на наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого на запит від 18.09.2019 за № щодо ПП «Захід-Агроінвест» (а/с 44-51, том 1) місцезнаходженням юридичної особи було 47400, Тернопільська область, Лановецький район, місто Ланівці, вулиця Загребельна, будинок 5.

Адресу, що відповідає місцезнаходженню юридичної особи відповідача, зазначено позивачем у позовній заяві у відповідності до вимог п.2 ч. 3 ст. 162 ГПК України, на цю ж адресу позивач надіслав копію позовної заяви з додатками, що підтверджується описом вкладення до цінного листа, поштовою квитанцією від 20.09.2019 та поштовою накладною за № 725 від 20.09.2019 (а/с 8-11, том 1).

Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 23.09.2019 направлено на адресу відповідача, що відповідає інформації про місцезнаходження юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 24.09.2019, і було отримано відповідачем 25.09.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із проклеєним трек-номером ПАТ «Укрпошта» 032 (а/с 80, том 1). У графі «розписка в одержанні» у цьому повідомленні зазначено прізвище ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що вказане рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не доводить факту отримання відповідачем (його уповноваженим представником) ухвали від 23.09.2019, оскільки в графі «розписка в одержанні» у цьому повідомленні відсутній особистий підпис уповноваженої на одержання рекомендованого листа особи, прізвище уповноваженої особи та дата отримання рекомендованого листа зазначено не встановленою особою.

На переконання колегії суддів напис про одержання поштового відправлення учасником справи, в якому зазначене його прізвище, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак, таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано.

Частиною 3 ст. 120 ГПК України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідно до п.п. 105, 106 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. Оператор поштового зв`язку також може визначати інший порядок вручення реєстрованих поштових відправлень. Під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище. Відповідні дані на бланку повідомлення про вручення також зазначаються про особу, уповноважену на одержання внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», адресованого юридичній особі або фізичній особі за місцем роботи. Бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» повертається за зворотною адресою у першочерговому порядку.

Повідомлення про вручення ухвали від 23.09.2019 не містить позначки «Судова повістка» або «Вручити особисто», а тому особистого підпису та прізвища одержувача на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення не вимагало, прізвище та підпис зазначаються в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка у відділенні поштового зв`язку.

Слід зазначити, що апелянт посилається на зазначення прізвища уповноваженої на одержання рекомендованого відправлення особи та дати отримання не встановленою особою та водночас не заперечує перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з ПП «Захід-Агроінвест», що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_3 . директору ПП «Захід-Агроінвест» Каб`юку Ю.В. від 28.11.2019 (а/с 22, том 3).

Суд відхиляє зауваження апелянта про те, що станом на дату ухвалення рішення, визнаючи встановленим факт належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання у цій справі, а саме о 9.15 год. 04.11.2019, судом першої інстанції зроблено посилання на те, що «із відстежень пересилання поштових відправлень із офіційного сайту «Укрпошта» за №993 вбачається, що відправлення (ухвала від 15.10.2019), направлена на адресу відповідача 16.10.2019 знаходиться «у точці доставки», оскільки такого посилання в оскаржуваному рішенні не міститься, а жодної ухвали у справі №921/606/19 15 жовтня 2019 року Господарським судом Тернопільської області не приймалось, розгляд справи на 04.11.2019 не призначався.

Таким чином, апелянт не спростував факту неотримання поштового відправлення із ухвалою суду про призначення справи до розгляду, а відтак відповідач вважається таким, що був належним чином повідомленим про дату, час та місце підготовчого судового засідання 21.10.2019, і про право подати відзив на позовну заяву не пізніше 15.10.2019.

Про обізнаність відповідача щодо перебування на розгляді Господарського суду Тернопільської області справи №921/606/19 щодо стягнення заборгованості з ПП «Захід-Агроінвест» свідчать також наявні в матеріалах справи докази отримання відповідачем поштових відправлень із постановами Збаразького МВДВС ГТУЮ у Тернопільській області про арешт коштів боржника відповідно до ухвали №921/606/19 від 23.09.2019 про забезпечення позову (а/с 33-37, том 2).

Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2019 про відкладення підготовчого засідання суду на 01.11.2019 було надіслано відповідачу 22.10.2019 за адресою вул. Загребельна, 5, м.Ланівці, Лановецький район, Тернопільська область, 47400, однак, отримано 19.11.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером ПАТ «Укрпошта» 206 (а/с 8, том 2).

Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 01.11.2019 про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.11.2019 відправлено відповідачу за адресою вул. Загребельна, 5, м.Ланівці, Лановецький район, Тернопільська область, 47400, та отримано відповідачем 19.11.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером ПАТ «Укрпошта» 420 (а/с 52, том 2). Станом на день ухвалення рішення поштове відправлення перебувало у точці доставки, що підтверджується інформацією, отриманою за результатами відстеження поштового відправлення із трек-номером 420 на офіційному сайті ПАТ «Укрпошта» (а/с 53, том 2).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.94 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ України від 05.03.2009 №270, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок», цих Правил.

Тобто юридична особа має обов`язок отримувати поштову кореспонденцію за своїм місцезнаходженням.

В апеляційній скарзі не зазначено жодних доводів на обґрунтування неможливості отримати поштову кореспонденцію.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвали для вчинення відповідних дій за належною адресою, та які повернулися/не повернулися до суду у зв`язку з їх неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвал суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (така ж правова позиція викладена у постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі №910/15442/17, від 19.09.2019 у справі №922/1775/16).

Суд апеляційної інстанції також враховує, що ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 01.11.2019 про призначення справи до розгляду по суті отримано скаржником за адресою 47400, вул. Загребельна, 5, м.Ланівці, Лановецький район, Тернопільська область, 19.11.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером ПАТ «Укрпошта» 420 (а/с 52, том 2). Окрім того, в матеріалах справи наявне пояснення адвоката В.Б. Ваврів №921/606/19-01 від 26.11.2019 про те, що 08.11.2019 ПП «Захід-Агроінвест» уклало з адвокатом Ваврівим В.Б. договір на надання правової допомоги №08/11/19 у справі №921/606/19 у Господарському суді Тернопільської області (а/с 90, том 2).

Також, враховуючи факт обізнаності відповідача із перебуванням на розгляді Господарського суду Тернопільської області у справі №921/606/19, слід зазначити, що відповідач не був позбавлений можливості самостійно ознайомитись із судовими рішеннями у цій справі, які знаходяться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відтак колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що суд розглянув справу за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду.

Як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого на запит судді Господарського суду Тернопільської області №100594611 від 11.11.2019 щодо ПП «Захід-Агроінвест» 07.11.2019 до реєстру було внесено відомості про зміну місцезнаходження юридичної особи - 79067, Львівська область, місто Львів, Личаківський район, вулиця Богданівська, будинок 15А.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що оскільки зміна місцезнаходження відповідача в процесі розгляду цього спору не має наслідком віднесення даної справи до виключної підсудності іншого суду, то з урахуванням ч.2 ст.31 ГПК України, справа підлягала подальшому розгляду Господарським судом Тернопільської області.

Так, згідно з ч.2 ст.31 ГПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до частини 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про зміну місцезнаходження під час розгляду справи від відповідача місцевому господарському суду не надходило.

Таким чином, оскільки усі процесуальні документи направлялись судом за належною адресою відповідача (повідомленою суду стороною та зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на дату направлення ухвал), слід вважати, що адресат належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте своїм правом приймати участь в судовому засіданні останні не скористався.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що факт поставки товару встановлено судом на підставі неналежних і недопустимих доказів в розумінні статей 76 та 77 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Приватним підприємством «Захід-Агроінвест» як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Борщівська Аграрна Компанія» як продавцем, було укладено Договір купівлі-продажу №21/05-к від 21.05.2019, за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупця кукурудзу 3 класу врожаю 2018 року, а покупець зобов`язався прийняти і оплатити його вартість у відповідності до умов даного договору (а/с 52-55, том 1).

Відповідно до п. 2.1. договору загальна кількість товару складає 1 159, 678 тонн (+/- 5%), а відповідно до п. 3.1. ціна товару становить 4 192,00 грн. з ПДВ, що є еквівалентом 160 доларів США за тонну, виходячи з курсу купівлі долара США до гривні за курсом Національного Банку України, який на дату підписання становить 26,20 грн. за 1 долар США.

Відповідно до п.3.2 договору загальна вартість товару за договором становить 4 861 370,18 грн., що еквівалентно 185548,48 доларів США, в т.ч. ПДВ 20% 810 228,36 грн.

У пункті 4.1. договору передбачено, що поставка здійснюється на елеваторі ПП «Захід-Агроінвест» за адресою: Тернопільська область, м. Ланівці, вул. Загребельна, 5, в строк до 24 травня 2019 включно. Поставка Товару підтверджується оригіналами наступних документів: - видаткової накладної, - податкової накладної зареєстрованої відповідно до чинного законодавства.

Датою поставки Товару вважається дата оформлення видаткової накладної (п.4.2 договору).

Згідно п.5.1 договору, покупець здійснює оплату загальної вартості товару у строк до 08.06.2019.

У разі, якщо оплата товару буде здійснена покупцем пізніше строків передбачених договором, покупець сплачує продавцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожний день прострочення. У разі прострочення оплати вартості товару більше як на 15 календарних днів покупець зобов`язаний оплатити на користь продавця штраф в розмірі 20% від вартості неоплаченого товару (п.6.2 договору).

Пунктом 9.1 договору передбачено, що останній набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та до повного виконання сторонами своїх обов`язків по договору.

На підтвердження факту поставки товару позивач надав суду копію видаткових накладних №43 від 21.05.2019, №44 від 21.05.2019, актів приймання-передачі №ЗА-00000064 від 21.05.2019, №№ЗА-00000063 від 21.05.2019, довіреностей №110 від 21.05.2019 та №111 від 21.05.2019, податкових накладних №16 та № 17 від 21.05.2019.

Оригінали вказаних документів, а також договору купівлі-продажу №21/05-к від 21.05.2019 було оглянуто колегією суддів в судовому засіданні 04.03.2020.

Відповідно вимог ч.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно вимог ч.8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Видаткову накладну №43 від 21.05.2019 (а/с 56, том 1) видано на підставі договору купівлі-продажу кукурудзи 21/05к від 21.05.2019 на товар - кукурудзу 3 кл., кількістю 600 тонн, ціною 4192,00 грн. за одну тонну, на загальну суму з ПДВ 2 515 200,00 грн., підписано від постачальника директором ТзОВ «Борщівська Аграрна Компанія» Новаком А.М. та від покупця директором ПП «Захід-Агроінвест» Гарачем В.М. на підставі довіреності №110 від 21.05.2019, підписи сторін скріплено печатками підприємств.

Також у цій видатковій накладній зазначено склад - Захід-Агроінвест.

Довіреність №110 від 21.05.2019 (а/с 58, том 1) видана ПП «Захід-Агроінвест» директору - Гарачу В.М. на отримання від ТзОВ «Борщівська Аграрна Компанія» кукурудзи 3 класу кількістю 600 тонн, довіреність підписана директором Гарачем В.М., головним бухгалтером Гончук Г.Б. та скріплена печаткою підприємства.

Акт приймання-передачі №ЗА-00000064 від 21.05.2019 складений про те, що продавець ТзОВ «Борщівська Аграрна Компанія» передав, а покупець - ПП «Захід-Агроінвест» в особі Гарача В.М. на підставі складської квитанції БА-090677, прийняв товар - кукурудзу вагою 600 000 кг (а/с 57, том 1).

Видаткову накладну №44 від 21.05.2019 (а/с 60, том 1) видано на підставі договору купівлі-продажу кукурудзи 21/05к від 21.05.2019 на товар - кукурудзу 3 кл., кількістю 559,678 тонн, ціною 4192,00 грн. за одну тонну, на загальну суму з ПДВ 2 346 170,17 грн., підписано від постачальника директором ТзОВ «Борщівська Аграрна Компанія» Новаком А.М. та від покупця директором ПП «Захід-Агроінвест» Гарачем В.М. на підставі довіреності №111 від 21.05.2019, підписи сторін скріплено печатками підприємств.

Довіреність №111 від 21.05.2019 (а/с 62, том 1) видана ПП «Захід-Агроінвест» директору - Гарачу В.М. на отримання від ТзОВ «Борщівська Аграрна Компанія» кукурудзи 3 класу кількістю 559,678 тонн, довіреність підписана директором Гарачем В.М., головним бухгалтером Гончук Г.Б. та скріплена печаткою підприємства.

Акт приймання-передачі №ЗА-00000063 від 21.05.2019 складений про те, що продавець ТзОВ «Борщівська Аграрна Компанія» передав, а покупець - ПП «Захід-Агроінвест» в особі Гарача В.М. на підставі складської квитанції БА-090676, прийняв товар - кукурудзу вагою 559 678 кг (а/с 61, том 1).

Слід зазначити, що в договорі купівлі-продажу сторони обумовили, що факт здійснення поставки підтверджується оригіналами видаткової накладної та податкової накладної, зареєстрованої відповідно до чинного законодавства, а поставка здійснюється на елеватор ПП «Захід-Агроінвест» за адресою Тернопільська обл., м. Ланівці, вул. Загребельна, 5 (п.4.1. договору).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» суб`єктами зберігання зерна є: зернові склади (елеватори, хлібні бази, хлібоприймальні, борошномельні і комбікормові підприємства), суб`єкти виробництва зерна, які зберігають його у власних або орендованих зерносховищах, та інші суб`єкти господарювання, які беруть участь у процесі зберігання зерна. Суб`єкти зберігання зерна відповідно до укладених договорів складського зберігання із суб`єктами ринку зерна гарантують забезпечення якості та дотримання нормативів природних втрат зерна протягом терміну його зберігання. Відповідно до ст. 43 цього Закону якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію.

Актами приймання-передачі №ЗА-00000063 та №ЗА-00000064 від 21.05.2019 підтверджується приймання-передача зерна від продавця покупцю (від ТзОВ «Борщівська Аграрна Компанія» до ПП «Захід-Агроінвест») та передачу покупцем зерна на власний зерновий склад, акти складено у трьох примірниках по одному для кожної із сторін.

Складська квитанція в цьому випадку підтверджує зберігання на елеваторі певного виду зерна в конкретній кількості, належного власнику елеватора. Вказане підтверджується і договором складського зберігання №123 від 26.09.2018, укладеним між ПП «Захід-Агроінвест» як зерновим складом та ТзОВ «Бощівська аграрна компанія» як поклажодавцем про зберігання зерна, відповідно до умов п.7.1. якого строк зберігання зерна, крім ріпаку, до 01.06.2019.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про відсутність складської квитанції в матеріалах справи, оскільки така не підтверджує обставин, що є предметом доказування у цій справі.

Щодо зауваження скаржника про те, що суд взяв до уваги податкові накладні, які не є первинними бухгалтерськими документами і не підтверджують реальність господарської операції, колегія суддів зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. У разі невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

На підтвердження реальності факту поставки товару за договором купівлі-продажу №21/05к від 21.05.2019 позивач надав ряд доказів, які у своїй сукупності свідчать про реальність такої господарської операції.

Так, податкові накладні від 21.05.2019 за порядковими номерами 16 та 17 (а/с 59, 63, том 1) дійсно не є первинними бухгалтерськими документами, однак відповідно до п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

В матеріалах справи наявні квитанції від 01.06.2019 про реєстрацію вказаних податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних (а/с 65, 69 том1), що підтверджує дотримання продавцем вимог податкового законодавства щодо відображення господарської операції у податковій звітності підприємства.

У листі ПП «Захід-Агроінвест» за вих.№236 від 03.07.2019 директору ТзОВ «Борщівська Аграрна Компанія» (а/с 72, том 1) відповідач зазначає, що оплату за поставлену продукцію згідно із договором купівлі-продажу №12/05-к від 21.05.2019 в сумі 4 861 370,17 грн. буде здійснено в повному обсязі в термін до 15.07.2019, що свідчить про визнання відповідачем факту поставки.

Із виписки по особовому рахунку ТзОВ «Борщівська Аграрна Компанія» за 05.09.2019 (а/с 70-71, том 1) вбачається, що 05.09.2019 ПП «Захід-Агроінвест» здійснило часткову оплату відповідно до платіжних доручень №10786 на суму 148 638,52 грн. із призначенням платежу: за кукурудзу згідно з договором купівлі-продажу №21/05-к від 21.05.2019.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження реальності здійснення поставки як такі, що спростовуються матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у постановах Верховного суду від 29.01.2020 у справі №916/922/19, від 04.11.2019 у справі №905/49/15 та від 29.11.2019 у справі №914/2267/18, на яку покликався апелянт. Верховний суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця); суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

На переконання колегії суддів апеляційної інстанції, позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами фактичне здійснення поставки товару та існування заборгованості в заявленому розмірі, натомість апелянт, заперечуючи факт постачання спірного товару, лише ставить під сумнів вірогідність наданих позивачем доказів і не наводить аргументів, які б із достовірністю спростовували факт поставки, не покликається на жодні докази.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2019 позивач надіслав відповідачу претензію №38 з вимогою погасити заборгованість у сумі 4 712 731,60 грн. (а/с 73-75, том 1).

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договорів, інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта.

Згідно із ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (надалі ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Враховуючи, що доказів погашення заявленої до стягнення заборгованості матеріали справи не містять, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги щодо стягнення з Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» 4 712 731,65 грн. заборгованості за поставлений товар підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

У статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи порушення відповідачем строку проведення розрахунку за товар, поставленого на виконання Договору купівлі-продажу №21/05-к від 21.05.2019, позивачем на підставі ст.625 ЦК України заявлено до стягнення 40284,17 грн. 3% річних, нарахованих за період з 09.06.2019 по 20.09.2019.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та перевіривши розрахунок 3% річних, викладений позивачем у позовній заяві (а/с 3, том 1), а також здійснений судом першої інстанції перерахунок заявлених до стягнення 3% річних (а/с 72, том 2) погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо задоволення позову в частині нарахування відповідачу 40284,17 грн. 3% річних.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені є можливим та не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки згідно з ст.549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст.230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №917/194/18, від 19.02.2019 у справі №904/3189/18).

У пункті 6.2. договору купівлі-продажу №21/05-к від 21.05.2019 сторони обумовили, що у разі, якщо оплата товару буде здійснена покупцем пізніше строків передбачених договором, покупець сплачує продавцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплаченого повару, за кожний день прострочення. У разі прострочення оплати вартості товару більше як на 15 календарних днів покупець зобов`язаний оплатити на користь продавця штраф в розмірі 20% від вартості неоплаченого товару.

Враховуючи порушення відповідачем строку проведення розрахунку за товар, на підставі п.6.2 Договору, позивач за період з 09.06.2019 по 20.09.2019 нарахував та заявив до стягнення пеню в загальній сумі 461 718,59 грн. та штраф в розмірі 942 546,33 грн., що складає 20% від вартості неоплаченого товару.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та перевіривши розрахунок пені та штрафу, викладений позивачем у позовній заяві (а/с 3, том 1), а також здійснений судом першої інстанції перерахунок заявленої до стягнення пені (а/с 73, том 2), погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що правомірним є нарахування відповідачу 942 546,33 грн. штрафу та 459 781,85 грн. пені, у зв`язку з чим позов в даній частині підлягає задоволенню, а в частині стягнення з відповідача 1936,74 грн. пені слід відмовити як необґрунтовано заявленої, оскільки нарахування суми пені в період з 06.09.2019 по 20.09.2019 проведено позивачем виходячи із подвійного розміру облікової ставки НБУ - 17%, тоді як з 06.09.2019 розмір облікової ставки НБУ становив 16,5%.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваного рішення, доводи сторін, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід залишити за скаржником.

Враховуючи те, що судове засідання відбулось без участі представників сторін, у відповідності до положень ч.5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення постанови у цій справі є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» б/н від 29.11.2019 (вх. №01-05/4286/19 від 29.11.2019) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.11.2019 - залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений заявником за подання апеляційної скарги - залишити за скаржником

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи №921/606/19 повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено та підписано 30.03.2020.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

суддя Мирутенко О.Л.