СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2020 р. Справа № 917/1555/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В.

без виклику сторін

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду

апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Миргородська центральна районна лікарня" Миргородської районної ради, с. Попівка, Миргородський район, Полтавська область (вх.№718 П/2)

на рішення господарського суду Полтавської області від 06.02.2020 (суддя Т.М. Безрук., ухвалене у м. Полтава 06.02.2020 в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, повний текст складено 06.02.2020),

у справі №917/1555/19

за позовом Комунального некомерційного підприємства "Миргородська центральна районна лікарня" Миргородської районної ради, с. Попівка, Миргородський район, Полтавська область

до Фізичної особи-підприємця Гребенюк Дмитра Васильовича, м. Миргород, Полтавська область

про стягнення 108443,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство "Миргородська центральна районна лікарня" Миргородської районної ради звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Гребенюк Дмитра Васильовича про стягнення 108443,06 грн., з яких:

35095,05 грн. - боргу за договором № 25 від 23.05.2016 року оренди об`єкту, розташованого за адресою: Миргород, вул. Гоголя, 172;

72546,10 грн. - боргу за договором № 25/1 від 23.05.2016 року про відшкодування витрат Миргородської ЦРЛ на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю;

801,91 грн. - пені за договором оренди № 25 від 23.05.2016 року.

Позовну заяву обґрунтовано приписами ст.ст. 193, 197, 222, 239 Господарського кодексу України та ст.ст. 22, 526, 530, 549, 550, 610, 626, 629, 638-640, 759-762, 795 Цивільного кодексу України.

Позивач у позові посилався на те, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо сплати орендних платежів та відшкодування витрат на утримання орендованого майна, у зв`язку з чим утворилася заявлена до стягнення сума заборгованості.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 06.02.2020 у справі №917/1555/19 позов задоволено частково.

Стягнено з Фізичної особи - підприємця Гребенюк Дмитра Васильовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Комунального некомерційного підприємства "Миргородська центральна районна лікарня" Миргородської районної ради (вул. Центральна, буд. 83, с. Попівка, Миргородський р-н, Полтавська обл., 37633; ідентифікаційний код 01999402) 34756 грн. 96 коп. боргу з орендної плати, 801грн. 91 коп. пені, 1921грн. 00 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору за подачу позовної заяви, 1921грн. 00 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

В іншій частині відмовлено у позові.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю та обгрунтованістю позовних вимог в частині стягнення заборгованості у сумі 34756,96грн. та пені у сумі 801,91 грн. за договором № 25 від 23.05.2016 року оренди об`єкту, розташованого за адресою: Миргород, вул. Гоголя, 172.

Відмовляючи позивачу у стягненні з відповідача заборгованості у сумі 72546,10 грн. за договором № 25/1 від 23.05.2016 року про відшкодування витрат Миргородської ЦРЛ на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не доведено належними доказами факту укладення між сторонами договору № 25/1 про відшкодування витрат Миргородської ЦРЛ на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 23.05.2016.

Суд першої інстанції зазначив, що наказ Фонду державного майна України від 23.08.2000 № 1774 про затвердження примірного договору, без підписання такого договору сторонами, не породжує обов`язків у відповідача у цій справі сплачувати кошти позивачу.

Комунальне некомерційне підприємство "Миргородська центральна районна лікарня" Миргородської районної ради звернулося до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення господарського суду Полтавської області від 06.02.2020 у справі №917/1555/19, в якій просило його скасувати частково і задовольнити позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи - підприємця Гребенюка Дмитра Васильовича на користь Комунального некомерційного підприємства "Миргородська центральна районна лікарня" Миргородської районної ради заборгованості у розмірі 72546,10 грн. за період з серпня 2016 по серпень 2017 внаслідок неналежного виконання умов договору № 25 оренди об`єкту розташованого за адресою: м. Миргород, вул. Гоголя, 172, від 23.05.2016 року, та договору № 25/1 від 23.05.2016 року про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Апелянт вважає рішення в цій частині незаконним, оскільки судом не з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Апелянт посилається на те, що відповідач визнає борг у сумі 72546,10 грн., про що свідчить часткова сплата боржником основної заборгованості за спірними договорами. Вважає, що вищенаведене є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2020 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства "Миргородська центральна районна лікарня" Миргородської районної ради на рішення господарського суду Полтавської області від 06.02.2020 у справі №917/1555/19.

Апеляційна скарга Комунального некомерційного підприємства "Миргородська центральна районна лікарня" Миргородської районної ради на рішення господарського суду Полтавської області від 06.02.2020 у справі №917/1555/19 розглядається без повідомлення учасників справи, оскільки відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заперечень щодо розгляду справи без повідомлення учасників справи від сторін не надходили.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між Миргородською центральною районною лікарнею, правонаступником якої є Комунальне некомерційне підприємство "Миргородська центральна районна лікарня" Миргородської районної ради та Фізичною особою-підприємцем Гребенюк Дмитром Васильовичем укладено договір №25 від 23.05.2016 оренди об`єкту розташованого за адресою вул. Гоголя, 172 (Договір оренди № 25; т.1, а.с.39-42).

Згідно з п.1.1 Договору оренди № 25 Миргородська центральна районна лікарня (орендодавець) передає, а Фізична особа-підприємець Гребенюк Дмитро Васильович (орендар) приймає в строкове платне користування об`єкт: приміщення у лікувальному корпусі першого поверху споруди, розташованої в будівлі по вул. Гоголя, 172 загальною площею 44,3 м2, в тому числі корисна площа 44,3 м2, підвал, який перебуває в нього на балансі у господарському використанні.

Відповідно до п.2.1 Договору оренди № 25 вступ орендаря у користування майном настає одночасно з підписанням цього договору та акту приймання-передачі вказаного об`єкту.

Пунктом 3.2 Договору оренди № 25 визначено, що розрахунок розміру орендної плати за користування об`єктом (додаток №1) додається до цього договору і є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 3.3 Договору оренди № 25 розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції.

На момент укладення договору розмір орендної плати складає: 2440,00 грн. за місяць, про що орендодавець повинен звітуватись кожний квартал до райдержадміністрації.

Відповідно до п. 3.4 Договору оренди № 25 нарахування орендної плати проводиться, починаючи з 23 травня 2016 року. Перерахування орендної плати проводиться до 30 числа наступного за звітним місяця на рахунок орендодавця, з якої останній перераховує 10% - до районного бюджету, про що щоквартально звітується в райдержадміністрацію.

Пунктом 3.5. Договору оренди № 25 визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується орендодавцю та до районного бюджету у визначеному п.3.4 співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з п. 3.8. Договору оренди № 25, крім внесення орендної плати, орендар приймає участь в загальних для всього об`єкта витратах, пов`язаних з експлуатацією та ремонтом приміщень загального користування, а також повинен укласти договір про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю. Пеня за несвоєчасну оплату електроенергії нараховується за кожну добу до фактичної оплати в розмірі, що обчислюється виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 4.1.4. Договору оренди № 25 встановлено, що орендар здійснює належне утримання приміщень будинку, проводить поточний ремонт за власною ініціативою або за поданням орендодавця за рахунок власних коштів, а також сплачує вартість комунальних послуг, використаної електроенергії та інше.

Відповідно до п. 7.1. Договору оренди № 25 цей договір діє з 23 травня 2016 по 22 квітня 2019.

Термін дії договору оренди 2 роки 11 місяців.

Згідно з п. 7.7. Договору оренди № 25 договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх умов та підписання його сторонами і погодження головою районної державної адміністрації як органу, в управлінні якого перебуває орендоване майно, згідно делегованих районною радою повноважень.

З п. 5.2. Статуту Комунального некомерційного підприємства "Миргородська центральна районна лікарня" Миргородської районної ради вбачається, що підприємство не має права відчужувати або іншим способом розпоряджатись закріпленим за ним майном, що належить до основних фондів, без попередньої згоди Засновника (т.1, а.с.89-100).

Відповідно до п. 5.6. Статуту Комунального некомерційного підприємства "Миргородська центральна районна лікарня" Миргородської районної ради підприємство має право надавати в оренду майно, закріплене за ним на праві оперативного управління, юридичними та фізичними особами відповідно до законодавства України та локальних нормативних актів органів місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання п. 7.7 Договору оренди № 25 договір погоджений головою Миргородської районної державної адміністрації, про що свідчить відмітка на останній сторінці договору.

В додатку № 1 до Договору оренди № 25 сторони узгодили, що вартість оренди у сумі 2440,00 грн. за місяць; орендна плата коригується на індекс інфляції за кожний місяць; оплата комунальних послуг здійснюється окремо (т.1, а.с.44).

Нежилове приміщення загальною площею 44,3 м.кв. передано відповідачу за актом прийому-передачі приміщення від 23.05.2016 (т.1, а.с.43).

Позивач зазначає, що відповідач не сплатив за орендну плату суму 35095,05 грн., тому вважає, що має право на стягнення цієї суми у судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 3 ст. 762 ЦК України визначено, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміна (індексація) розміру плати за користування майном.

Відповідно до ч.5 ст. 762 ЦК України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

З цього моменту договір найму припиняється.

За період оренди з липня 2016 по серпень 2017 позивач нарахував відповідачу орендну плату на загальну суму 34756,96 грн., та виставив рахунки - фактури №450 від 15.08.2016 на суму 2846,67 грн., №515 від 14.09.2016 на суму 2440,00 грн., №579 від 13.10.2016 на суму 2440,00 грн., №644 від 16.11.2016 на суму 2440,00грн., №693 від 08.12.2016 на суму 4879,99грн., №30 від 13.02.2017 на суму 2466,84грн., №77 від 14.03.2017 на суму 2464,40 грн., №152 від 12.04.2017 на суму 2483,92 грн., №202 від 16.05.2017 на суму 2461,96грн., №309 від 14.06.2017 на суму 2471,71 грн., №327 від 11.07.2017 на суму 2479,03 грн., №391 від 15.08.2017 на суму 2444,88 грн., №453 від 12.09.2017 на суму 2437,56 грн. (т.1, а.с.76-79, 81-88).

Відповідач доказів сплати 34756,96 грн. боргу з орендної плати до матеріалів справи не надав.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору від відповідача до суду першої інстанції не надходило.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 34756,96 грн. боргу з орендної плати є обґрунтованими, тому наявні підстави для їх задоволення.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення боргу в сумі 338,09 грн. за Договором оренди № 25, з огляду на наступне.

У позові позивач не зазначив підстав виникнення боргу у сумі 338,09 грн., включаючи його до загальної суми заборгованості за Договором оренди № 25.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що до суми боргу 338,09 грн. позивач включив податок на землю в загальній сумі 333,54 грн. та збір за спеціальне використання природних ресурсів в загальній сумі 4,55 грн., на оплату яких позивачем оформлені рахунки-фактури №403 від 15.08.2016. на суму 23,03 грн., №529 від 14.09.2016 на суму 23,03 грн., №593 від 13.10.2016 на суму 24,17 грн., №660 від 16.11.2016 на суму 23,03 грн., №726 від 08.12.2016 на суму 47,20 грн., №45 від 13.02.2017 на суму 24,42 грн., №109 від 14.03.2017 на суму 24,42 грн., №181 від 12.04.2017 на суму 25,56 грн., №230 від 16.05.2017 на суму 24,42 грн., №311 від 14.06.2017 на суму 24,42 грн., № 355 від 11.07.2017 на суму 25,56 грн., №419 від 15.08.2017 на суму 24,42 грн., №481 від 12.09.2017 на суму 24,42 грн. (а.с.76-78, 80-88).

Частиною 2 ст. 189 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях.

В ч. 1 ст. 284 ГК України визначено, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

У Договорі оренди №25 відсутні положення про зобов`язання відповідача сплатити позивачу зазначений у вказаних рахунках-фактурах податок на землю та збір за спеціальне використання природних ресурсів. Крім того, положеннями договору не визначено обставин нарахування вищезазначених сум, не встановлено загального розміру та строків платежу.

Відсутні вказані положення і у додатку № 1 до договору оренди (т.1, а.с.44).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави для сплати вищезазначеної суми.

Вказані рахунки-фактури для оплати податку на землю та збору за спеціальне використання природних ресурсів підписані позивачем в односторонньому порядку.

Доказів погодження цих рахунків відповідачем позивач до суду не надав.

Докази направлення чи вручення цих рахунків відповідачу в матеріалах справи відсутні.

Отже, вказані рахунки не є доказом належного внесення змін до договору щодо встановлення чи зміни розміри плати чи узгодження зобов`язання відповідача проводити оплату позивачу вказаних платежів.

Інших підстав для нарахування відповідачу та стягнення цих сум позивач у позові не наводить.

Враховуючи, що позивачем не підтверджено належними доказами обов`язку відповідача зі сплати нарахованої суми 338,09 грн. - податку на землю та збору за спеціальне використання природних ресурсів, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у позові в цій частині.

Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується сторонами.

Щодо вимог про стягнення 801,91 грн. пені, заявлених в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди № 25 від 23.05.2016, судом встановлено наступне.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В п. 3.5. Договору оренди № 25 встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується орендодавцю та до районного бюджету у визначеному п.3.4 співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п.3.5. договору оренди №25 позивач просив стягнути 801,91 грн. пені, нарахованої за період прострочення 01.07.2016 - 31.08.2017, в зв`язку з несплатою орендної плати (т.1, а.с. 52-54).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 801,91 грн. пені є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується сторонами.

Позивач також просив стягнути з відповідача 72546,10грн. заборгованості за договором №25/1 від 23.05.2016 про відшкодування витрат Миргородської ЦРЛ на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Позивач посилався на те, що обов`язковість укладення договору на відшкодування витрат орендаря на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю передбачена наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 №1774, яким затверджено Примірний договір на відшкодування витрат орендаря на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Згідно зі ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Статтею 208 ЦК України передбачено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Разом з тим, за ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією з сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Позивач у позові зазначає, що обов`язок відповідача з відшкодування витрат орендаря на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю виник на підставі договору № 25/1 від 23.05.2016 про відшкодування витрат Миргородської ЦРЛ на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

З матеріалів справи вбачається, що договір № 25/1 від 23.05.2016 про відшкодування витрат Миргородської ЦРЛ на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю відповідачем не підписаний (т.1, а.с.45-47).

Відповідно до ч.7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

З матеріалів справи вбачається, що договір № 25/1 від 23.05.2016 про відшкодування витрат Миргородської ЦРЛ на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю відповідачем не підписаний.

Отже, вищенаведене дає підстави дійти до висновку, що вказаний договір є неукладеним, тому у відповідача не виникло жодних обов`язків за договором № 25/1 від 23.05.2016.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу пропозиції укласти договір № 25/1 від 23.05.2016 про відшкодування витрат та доказів прийняття відповідачем цієї пропозиції.

Надані до матеріалів справи рахунки-фактури на відшкодування енергоносіїв за період з 14.07.2016 по 12.09.2017 підписані позивачем в односторонньому порядку (т.1, а.с. 56-74).

Доказів погодження відповідачем цих рахунків до матеріалів справи не надано.

Доказів направлення чи вручення цих рахунків відповідачу позивач до суду не надав.

Доказів фактичного понесення вказаних витрат позивачем до позову не додано; про їх наявність у позові не зазначено.

Необгрунтованими є посилання позивача в якості підстави для стягнення заборгованості за договором № 25/1 від 23.05.2016 на те, що обов`язковість укладення договору на відшкодування витрат орендаря на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю передбачена наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 № 1774, яким затверджено Примірний договір на відшкодування витрат орендаря на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, оскільки затвердження примірного договору не скасовує необхідність погодження сторонами, що мають намір укласти договір, його істотних умов, а також підписання такого договору.

Сам по собі затверджений наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 № 1774 примірний договір, без підписання його сторонами договору, не породжує обов`язків у відповідача сплачувати кошти позивачу.

З урахуванням всіх обставин справи, судова колегія дійшла висновку, що позивачем не доведено належними доказами факту укладення між сторонами договору № 25/1 про відшкодування витрат Миргородської ЦРЛ на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 23.05.2016.

Вищенаведене свідчить про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості у сумі 72546,10 грн., нарахованої за договором № 25/1 від 23.05.2016 про відшкодування витрат Миргородської ЦРЛ на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Доводи, викладені Комунальним некомерційним підприємством "Миргородська центральна районна лікарня" Миргородської районної ради в апеляційній скарзі на рішення господарського суду Полтавської області від 06.02.2020 у справі №917/1555/19, не грунтуються на наявних в матеріалах справи доказах та не спростовують висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині..

Апеляційна скарга Комунального некомерційного підприємства "Миргородська центральна районна лікарня" Миргородської районної ради на рішення господарського суду Полтавської області від 06.02.2020 у справі №917/1555/19 не підлягає задоволенню.

Рішення господарського суду Полтавської області від 06.02.2020 у справі №917/1555/19 в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Миргородська центральна районна лікарня" Миргородської районної ради на рішення господарського суду Полтавської області від 06.02.2020 у справі №917/1555/19 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 06.02.2020 у справі №917/1555/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.04.2020.

Головуючий суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Плахов