ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
18.03.2020 м. Харків Справа № 905/2912/15
Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,
при секретарі судового засідання Юрлагіній В.В.,
розглянувши скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» за вх. № 4346/20 від 27.02.2020р. в порядку ст. 339 Господарського процесуального кодексу України
у справі №905/2912/15
за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
до відповідача Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго»
про стягнення 63 319 627,51 грн.
за участю представників:
від позивача: не з`явився
від відповідача (скаржника): не з`явився
від органу ДВС: не з`явився
Рішенням ГСДО від 09.12.2015р. у справі №905/2912/15 позов ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено частково. Стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 2 765 307,89 грн. 3% річних, 54 602 753,14 грн. інфляційних втрат, 165 527,58 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

11.01.2016р. на виконання вказаного рішення суду господарським судом виданий відповідний наказ.

Ухвалою ГСДО від 28.01.2016р. заяву ОКП «Донецьктеплокомуненерго» задоволено частково та відстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області від 09.12.2015р. у справі №905/2912/15 на 12 місяців до 28.01.2017р.

27.02.2020р. за вх. №4346/20 господарський суд одержав скаргу ОКП «Донецьктеплокомуненерго», в якій останнє просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ Яковенка В.А. щодо не зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №55664885;

- зобов`язати державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ Яковенка В.А. усунути порушення (поновити порушене право Боржника) - винести постанову про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №55664885.

В обґрунтування вимог скарги відповідач (скаржник) посилається на порушення державним виконавцем вимог п.10 ч.1 ст.34 та ч.2 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження» з огляду на невинесення ним постанови про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 55664885, не зважаючи на те, що 21.02.2020р. йому стало відомо, що відповідач (скаржник) включений в Реєстр теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Ухвалою ГСДО від 02.03.2020р. скаргу ОКП «Донецьктеплокомуненерго» за вх. №4346/20 від 27.02.2020р. призначено до розгляду у судовому засіданні на 12.03.2020р.

10.03.2020р. за вх. №5077/20 господарський суд одержав відзив АТ «НАК «Нафтогаз України» на скаргу, згідно з яким останній просить суд відмовити у задоволенні скарги з посиланням на те, що в силу ч. 4 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження №55664885 не підлягає зупиненню на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки ухвалою суду від 28.01.2016р. відстрочено виконання рішення суду від 09.12.2015р. у справі №905/2912/15 на 12 (дванадцять) місяців до 28.01.2017р.

10.03.2020р. за вх. № 5085/20 господарський суд одержав пояснення АТ «НАК «Нафтогаз України», в яких останнє посилається на те, що згідно постанови КМУ № 226 від 06.03.2019р. змінено тип Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з публічного та приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України». Згідно з відомостями ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань на теперішній час найменування позивача (стягувача) зареєстровано як Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Ухвалою ГСДО від 12.03.2020р. змінено найменування позивача (стягувача) у справі з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»; відкладено розгляд скарги на 18.03.2020р.

16.03.2020р. за вх №04-18/767 на електронну пошту надійшов відзив державного виконавця ВПВР ДВС МЮУ Яковенка В.А. на скаргу, згідно яким останній просить суд відмовити у її задоволенні, з огляду на те, що в силу ч. 4 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження №55664885 не підлягає зупиненню на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки ухвалою суду від 28.01.2016р. відстрочено виконання рішення суду від 09.12.2015р. у справі №905/2912/15 на 12 (дванадцять) місяців до 28.01.2017р. Також держаний виконавець просить суд розглядати скаргу за його відсутності.

17.03.2020р. за вх.№5749/20 господарський суд одержав супровідний лист державного виконавця ВПВР ДВС МЮУ Яковенка В.А. з матеріалами виконавчого провадження №55664885.

Учасники процесу про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 18.03.2020р., повідомлені належним чином, але у судове засідання не з`явились, що в силу ч. 2 ст. 342 ГПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

В силу норм ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997p. і набула чинності в Україні 11.09.1997p.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

За приписами ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014р. зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Враховуючи необхідність з`ясування правової позиції учасників процесу, пов`язаних з розглядом скарги, їх місцезнаходження та час, необхідний для поштового обігу, з метою встановлення фактичних обставин і правильного застосування норм законодавства, скарга розглянута судом протягом розумного строку.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 339, ч. 1 ст. 340 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з приписами ч. 1 ст.18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

В силу ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.2 вказаного нормативно-правового акту примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження) державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З наданих державним виконавцем документів вбачається, що 29.01.2018р. заступником начальника ВПВР ДДВС МЮУ Сидоренком Р.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55664885 з виконання наказу ГСДО від 11.01.2016р. у справі №905/2912/15.

31.10.2019р., з огляду на те, що в органі ДВС перебувало зведене виконавче провадження щодо боржника - ОКП «Донецьктеплокомуненерго», на підставі ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем ВПВР ДДВС МУЮ Сидоренком Р.Г. приєднано виконавче провадження №55664885 до зведеного виконавчого провадження №44839390, про що винесено відповідну постанову.

18.02.2020р. відповідач (скаржник) звернувся до ВПВР ДДВС МЮУ із заявою №503/26 про зупинення вчинення виконавчих дій, у якій з посиланням на п.10 ч.1 ст. 34, п.6 ст. 35, п.4 ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» та включення його до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №237 від 08.09.2017р., просив зупинити вчинення будь-яких виконавчих дій з примусового виконання наказу ГСДО №905/2912/15 від 11.01.2016р. в рамках виконавчого провадження №55664885 до моменту виключення ОКП «Донецьктеплокомуненерго» із вказаного реєстру; зняти всі арешти, накладені на майно боржника, у т. ч. на кошти на рахунках у банках та інших фінансових установах; копію постанови про зупинення виконавчих дій за ВП №55664885 та копію постанови про зняття арешту направити на адресу ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

Дана заява отримана адресатом 21.02.2020р., про що свідчать відомості офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» (https://track.ukrposhta.ua/).

Враховуючи, що вимоги заяви відповідача (скаржника) про винесення постанови про зупинення виконавчих дій в порядку норм ч.2 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні №55664885 залишені ВПВР ДДВС МЮУ без задоволення, що, за твердженням відповідача (скаржника), порушує його права, останній звернувся до суду із даною скаргою.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», її дочірня компанія «Газ України», Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Частиною 4 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Згідно з ч.2 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Виходячи з наведеного, зупинення виконавчого провадження в частині стягнення з підприємств, включених до відповідного реєстру, заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016р., зокрема, для виробництва теплової енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води, з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ, має місце у випадку, якщо таку заборгованість не було раніше реструктуризовано (розстрочено та/або відстрочено), у тому числі згідно з рішенням суду.

Тобто, у разі, якщо заборгованість за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016р., зокрема, для виробництва теплової енергії, з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ, раніше реструктуризовано (розстрочено та/або відстрочено), у тому числі згідно з рішенням суду, виконавче провадження зупиненню не підлягає.

При цьому, вказане виключення не розцінюється судом як таке, що може бути застосовано лише у разі, якщо строк, на який запроваджено реструктуризацію (розстрочення та/або відстрочення) заборгованості, триває на час коли виконавцю стало відомо про обставини, зазначені в п.10 ч.1 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження», адже існуюче відстрочення виконання рішення є самостійною підставою, за наявності якої виконавець навпаки зупиняє вчинення виконавчих дій (п.6 ч.1 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження»), реструктуризація у іншій спосіб, яка не завершена, має інші наслідки та не виступає підставою, за якою виконавчі дії не зупиняються.

Матеріали справи свідчать, що стягувачем за виконавчим провадженням №55664885 є НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до п.4.1 статуту ОКП «Донецьктеплокомуненерго» метою діяльності є виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії у вигляді пари та гарячої води споживачам у порядку, встановленому законодавством та інше.

Згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №237 від 08.09.2017р. «Про включення до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» включено до переліку суб`єктів господарювання - теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

На сьогоднішній день відповідача (скаржника) не виключено з цього реєстру. Зазначені вище відомості підтверджуються інформацією, наявною на офіційному веб-порталі Міністерства розвитку громад та територій України.

Водночас, заборгованість, що стягнута рішенням господарського суду Донецької області від 09.12.2015р. у справі №905/2912/15, складається із сум 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на основну суму заборгованості за природний газ, спожитий відповідачем (скаржником) у лютому липні 2012р. на підставі договору про закупівлю природного газу №2БО-2012 від 20.01.2012р., та використаний для виробництва теплової енергії.

При цьому, виконання рішення ГСДО від 09.12.2015р. у справі №905/2912/15 було відстрочено до 28.01.2017р. на підставі ухвали ГСДО від 28.01.2016р.

За таких обставин, враховуючи, що виконавче провадження №55664885 (наказ ГСДО від 11.01.2016р. у справі №905/2912/15) відкрито щодо стягнення в т.ч. заборгованості з 3% річних та інфляційних втрат, яка виникла внаслідок порушення відповідачем (скаржником) строків оплати за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016р. для виробництва теплової енергії, приймаючи до уваги, що таку заборгованість було раніше реструктуризовано згідно з ухвалою ГСДО від 28.01.2016р., виконавче провадження №55664885 не підлягає зупиненню на підставі п.10 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що у даному випадку державним виконавцем ВПВР ДДВС Яковенком В.А. не було допущено бездіяльність щодо зупинення виконавчого провадження №55664885, що, в свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні скарги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» за вх. № 4346/20 від 27.02.2020р.

Керуючись ст. ст. 234, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» за вх. № 4346/20 від 27.02.2020р.

Повна ухвала складена 23.03.2020р.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями) (ст.235 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.256 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Л.В. Ніколаєва