РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.04.2020Справа № 910/1481/20
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" Товариства з обмеженою відповідальністю "М "БУД"
про 268 652,17 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "М "БУД" (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості в загальній сумі 268 652,17 грн, що включає в себе заборгованість за поставлений позивачем та несплачений відповідачем товар в сумі 223 876,81 грн відповідно до умов договору № РЕ/ЛВ/093/18 поставки товарів від 26.01.2018, а також штраф за прострочення терміну оплати товару в сумі 44 775,36 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїми правами на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

При цьому заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від Сторін до суду не надходило та про розгляд справи судом Сторони були повідомлені належним чином.

Поряд із тим, розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" (за договором - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "М "БУД" (за договором - Покупець) укладено договір № РЕ/ЛВ/093/18 поставки товарів (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується постачати і передавати у власність Покупцю будівельні матеріали (у подальшому - "Товар"), для використання у господарській діяльності, а Покупець зобов`язується приймати цей "Товар" і своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору.

Пунктом 4.1. Договору встановлено форму оплати: передоплата в розмірі ___ відсотків від загальної вартості партії "Товару", що поставляється. Решта суми - протягом 30 календарних днів від дати отримання "Товару" уповноваженою особою "Покупця".

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України та є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з видаткових накладних, копії яких містяться в матеріалах справи, позивач, протягом січня - листопада 2019 року поставив відповідачеві товар на загальну суму 464 211,24 грн.

Поряд із тим, як вбачається із копій платіжних доручень, копії яких також містяться в матеріалах справи, відповідач розрахувався за поставлений позивачем товар частково, на суму 240 334,43 грн.

Доказів оплати решти товару на суму 223 876,81 грн. відповідачем суду не надано, а відтак відповідачем порушено права позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням вищевикладеного, слід дійти висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 223 876,81 грн основного боргу є обґрунтованими, у зв`язку із чим позов у зазначеній частині вимог підлягає задоволенню.

Поряд із тим, за приписами ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Так, згідно п. 5.3. Договору, у випадку прострочення оплати поставленого товару більше ніж на 30 календарних днів Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару.

У зв`язку із простроченням відповідачем термінів поставки товару, позивачем на підставі зазначеного п. 5.3. Договору, нараховано до стягнення з відповідача штраф в сумі 44 775,36 грн.

З урахуванням вищезазначеного, оскільки позивачем допущено прострочення терміну поставки товару на загальну суму 223 876,81 грн у термін, що перевищує 30 календарних днів, позивачем обґрунтовано нараховано до стягнення з відповідача штраф на підставі п. 5.3. Договору, у зв`язку із чим позов у частині стягнення штрафу в сумі 44 775,36 грн є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256, ст. 288 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М "БУД" (01030, м. Київ, вул. Пирогова, 2/37; ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" (48100, Тернопільська обл., м. Теребовля, вул. Шевченка, 171; ) 223 876,81 грн основного боргу, 44 775, 36 грн штрафу та 4 029,78 грн судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 07.04.2020 року.

Суддя Ю.О. Підченко