ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3958/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Калашников Г.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4А, а/с 5012, )
до Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська область, м. Чугуїв, Мікрорайон Авіатор, )
про та за зустрічним позовом до про стягнення 465 693,34грн. Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська область, м. Чугуїв, Мікрорайон Авіатор, ) Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4А, а/с 5012, ) стягнення 36 969,55грн.
за участю учасників справи:

учасники справи - не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача 397 799,84грн. основного боргу, 5 280,98грн. 3% річних, 3 867,73грн. збитків від інфляції, 58 744,79грн. пені. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № ПЕ 09/04-19 від 09.04.2019 в частині здійснення оплати за поставлений товар з посиланням на ст.ст.202, 205, 207, 525, 625, 627-629, 655, 692, 694, 712 Цивільного кодексу України та ст.ст.193, 218, 230, 231 Господарського кодексу України.

Позивачем також подано заяву про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 100,00грн.

Ухвалою суду від 03.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.12.2019.

24.12.2019 у встановлений законом строк від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти позову, посилаючись на те, що позивачем невірно розраховано пеню з посиланням на ст.232 Господарського кодексу України.

24.12.2019 від Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява, в якій останній просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (відповідач за зустрічним позовом) пеню в розмірі 23 044,98грн. та 7% штрафу в розмірі 13 924,57грн. за неналежне виконання відповідачем за зустрічним позовом умов договору № ПЕ 09/04-19 від 09.04.2019 щодо своєчасної поставки товару.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач за зустрічним позовом поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи за розрахунком Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" складає 20 000,00грн.

Зустрічні позовні вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю Промелектроніка, всупереч умов договору, здійснив поставку з порушенням строків, передбачених п.4.1 спірного договору.

Ухвалою суду від 24.12.2019 зустрічна позовна заява прийнята судом до спільного розгляду з первісним позовом та вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

11.01.2020 відповідач за зустрічним позовом надав відзив, в якому проти зустрічних позовних вимог заперечує в повному обсязі, посилаючись на те, що окрім поставок, здійснених відповідачем за зустрічним позовом 24.04.2019, 16.07.2019 та 02.09.2019, була здійснена ще одна поставка за видатковою накладною № РН-0000735 від 24.05.2019 на суму 198 922,42грн., яка згодом була повернута позивачем за зустрічним позовом на підставі видаткової накладної № 1/07 від 02.07.2019.

Як вважає відповідач за зустрічним позовом, поставивши товар за видатковими накладними № РН-0000578 від 24.04.2019 на суму 198 922,42грн. та № РН-0000735 від 24.05.2019 на суму 198 922,42грн., що повністю відповідає сумі, зазначеній у п.2.2 договору, у позивача за зустрічним позовом відсутні підстави для стягнення пені на всю суму договору за період з 24.04.2019 по 01.09.2019, а також та 7% штрафу.

Крім того, відповідач за зустрічним позовом зазначив про те, що оскільки позивач за зустрічним позовом не здійснив оплату за товар, поставлений за видатковою накладною № РН-0000578 від 24.04.2019, ним було прийнято рішення про зупинення передачі товару до повної оплати за раніше поставлений товар. Поставка товару 24.05.2019, його обмін і поставка за видатковими накладними № РН-0001031 від 16.07.2019 та № РН-0001299 від 02.09.2019, на думку відповідача за зустрічним позовом, не є порушенням строків поставки з огляду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю Промелектроніка на підставі ст.692 Цивільного кодексу України зупинило передачу продукції через відсутність оплати покупцем вже раніше поставленої продукції, а тому у його діях правопорушення не має.

Що стосується нарахування 7% штрафу, відповідач за зустрічним позовом зазначив, що таке нарахування умовами спірного договору не передбачено, а тому відсутні підстави для його стягнення.

На підставі зазначеного, відповідач за зустрічним позовом просить суд в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Також, відповідачем за зустрічним позовом надано орієнтовний розрахунок витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом зустрічного позову в розмірі 13 800,00грн., докази яких будуть подані в передбаченому законом порядку.

Позивач за зустрічним позовом надав суду відповідь на відзив, в якій не погоджуючись з запереченнями Товариства з обмеженою відповідальністю Промелектроніка, посилається на те, що поставка товару за видатковою накладною № РН-0000735 від 24.05.2019 на суму 198 922,42грн. не може вважатись належним виконанням умов договору, оскільки поставлений товар не пройшов вхідний контроль через неналежну якість. Посилання відповідача за зустрічним позовом на ч.5 ст.692 Цивільного кодексу України вважає безпідставним, так як умовами договору поставка товару мала бути здійснена однією партією, а не частинами.

Що стосується нарахування 7% штрафу, таке нарахування здійснено позивачем за зустрічним позовом на підставі ч.2 ст.231 Господарського кодексу України, правова норма якої є імперативною.

На підставі зазначеного позивач за зустрічним позовом просить суд його позов задовольнити в повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю Промелектроніка надало заперечення на відповідь на відзив за зустрічним позовом, в яких з доводами, викладеними позивачем за зустрічним позовом, не погоджується, посилаючись на те, що останній не надав належних та допустимих доказів направлення на адресу відповідача за зустрічним позовом та отримання ним рекламаційного акту та письмового повідомлення про необхідність здійснення заміни товару. Вважає, що товар, поставлений за видатковою накладною № РН-0000735 від 24.05.2019 був належної якості. Доказів невідповідності поставленого товару стандартам України, технічним умовам, відповідним ДСТУ, діючим в Україні, позивачем за зустрічним позовом не надано.

Також, відповідач за зустрічним позовом вважає, що оплата товару позивачем за зустрічним позовом повинна бути здійснена в залежності від фактично поставленого товару одразу після його отримання, чого останнім зроблено не було.

10.02.2020 від позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи скріншотів листування між позивачем та відповідачем з адреси електронної пошти, які підтверджують факт надіслання на адресу постачальника лист-претензію про невідповідність поставленого за спірним договором товару, а також фотографій неякісних виробів.

У письмових поясненнях, наданих суду 13.02.2020 відповідач за зустрічним позовом вважає надані позивачем за зустрічним позовом скріншоти з електронного листування недостовірними доказами, оскільки ці скріншоти не містять змісту листування, належного підтвердження скерування-отримання відповідних листів та електронного цифрового підпису.

В судовому засіданні 27.02.2020 без виходу до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про задоволення клопотання позивача за зустрічним позовом про долучення документів до матеріалів справи, прийняття до розгляду пояснень відповідача за зустрічним позовом та закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

03.03.2020 від позивача за первісним позовом надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24 600,00грн., які він просить суд розглянути окремо від заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, яка була подана разом із позовною заявою.

Позивач за первісним позовом у призначене судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд провести судове засідання, призначене на 24.03.2020, без участі його представника в порядку письмового провадження.

Відповідач за первісним позовом у призначене судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи на більш пізніший термін. Проте, 19.03.2020 від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання, в якому останній просить суд розглядати справу в судовому засіданні 24.03.2020 за відсутності його представника. Заяв про стягнення витрат на правничу допомогу від позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) суду не надходило.

Розглянувши подані учасниками справи клопотання, суд вважає за можливе їх задовольнити та здійснити розгляд справи по суті за відсутності їх представників за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісний та зустрічний позови, заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

За первісним позовом.

09.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (позивач за первісним позовом) та Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (відповідач за первісним позовом) укладено договір № ПЕ 09/04-19, відповідно до умов якого позивач за первісним позовом зобов`язався поставити відповідачу за первісним позовом товар згідно Специфікації (Додаток № 1), а відповідач за первісним позовом прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору.

Асортимент товару, його обсяг (кількість) та вартість передбачається у специфікації, яка є невід`ємною частиною даного Договору (п.2.1 договору).

Так, відповідно до специфікації, підписаної представниками сторін, позивач за первісним позовом зобов`язався поставити відповідачу за первісним позовом поршень гідронасосу ЛУН 6101.01.8 (116190470) ТПФ 01-4285-67 у кількості 28 шт. на загальну суму 397 844,83грн.

У п.2.2 договору сторони погодили, що загальна вартість договору складає 397 844,83грн.

Відповідно до розділу 3 договору, в якому сторонами обумовлено якість та гарантії товару, сторонами погоджено, що якість товару, що постачається, повинна відповідати стандартам України, технічним умовам, відповідним ДСТУ діючим в Україні та умовам цього Договору.

За умовами п.5.1 договору відповідач за первісним позовом зобов`язався здійснити оплату товару шляхом перерахування позивачу за первісним позовом 100% вартості товару після отримання товару та проходження вхідного контролю.

У разі порушення строків оплати товару відповідач за первісним позовом взяв на себе зобов`язання сплатити позивачу за первісним позовом, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення, але не більше 1% від вартості товару (п.8.3 договору).

Відповідно до п.6.1 договору, спірний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань.

На виконання договору позивач за первісним позовом 09.04.2019 виписав відповідачу за зустрічним позовом рахунок-фактуру № СФ-0000532 на загальну суму 397 844,83грн. та зазначив термін постачання товару сім днів.

24.04.2019 позивач за первісним позовом поставив відповідачу за первісним позовом товар за видатковою накладною № РН-0000578 від 24.04.2019 на суму 198 922,42грн.

В подальшому, 24.05.2019 на підставі видаткової накладної № РН-0000735 на адресу відповідача за первісним позовом було поставлено товар на суму 198 922,42грн., який згодом було повернуто за видатковою накладною № 1/07 від 02.07.2019 з підстав не проходження товаром вхідного контролю через його не належну якість.

16.07.2019 та 02.09.2019 позивач за первісним позовом на підставі видаткових накладених № РН-0001031 та № РН-0001299 поставив відповідачу за первісним позовом товар на загальну суму 198 922,42грн.

Проте, станом на 25.11.2019 відповідач за первісним позовом за поставлений товар не розрахувався, у зв`язку з чим у нього перед позивачем за первісним позовом утворилась заборгованість у розмірі 397 844,83грн.

Такі обставини, на думку позивача за первісним позовом, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд керується наступним.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст.265 Господарського кодексу України).

За приписами ч.ч.1, 2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Тобто, законодавець покладає на постачальника обов`язок здійснити поставку товару, а споживач зобов`язаний його прийняти і оплатити.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалось, відповідач за первісним позовом, за умовами п.5.1 договору, взяв на себе зобов`язання здійснити оплату товару шляхом перерахування позивачу 100% вартості товару після його отримання та проходження вхідного контролю.

Відповідач за первісним позовом поставлений позивачем за первісним позовом товар прийняв, однак заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Факт отримання відповідачем за первісним позовом товару на загальну суму 397 844,83грн. підтверджується видатковими накладними № РН-0000578 від 24.04.2019, № РН-0001031 від 16.07.2019 та № РН-0001299 від 02.09.2019, підписаним відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач за первісним позовом в повному обсязі розрахувався за поставлений позивачем за первісним позовом товар.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач за первісним позовом визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару на суму 397 844,83грн.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що позивачем за первісним позовом заявлена сума до стягнення складає 397 799,84грн., у зв`язку з чим первісні позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню в розмірі, заявленому позивачем.

Що стосується первісних позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 58 744,79грн., суд дійшов висновку про їх часткове задоволення, виходячи з наступного.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені ст.611 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.230 Господарського кодексу України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ч.4 та ч.6 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

У п.8.3 договору сторони погодили, що при порушенні строків оплати товару відповідач за первісним позовом сплачує позивачу за первісним позовом, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення, але не більше 1% від вартості товару.

Отже, стягнення пені у разі неналежного виконання замовником взятих на себе зобов`язань передбачено умовами укладеного сторонами договору та узгоджується з приписами чинного законодавства.

Позивачем з первісним позовом нараховано пеню за період з 25.04.2019 по 25.11.2019 (за кожною видатковою накладною окремо) на загальну суму 58 744,79грн., тобто, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Однак, зі змісту п.8.3 договору № ПЕ 09/04-19 від 09.04.2019 вбачається, що розмір нарахованої позивачем пені за весь період прострочення не повинен перевищувати 1% від вартості товару.

Суд зазначає, що у п.8.3 договору сторонами визначено порядок нарахування пені у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, а саме зазначено: При порушенні строків оплати товару покупець сплачує постачальнику, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення... .

Отже, сторони узгодили у вказаній частині пункту договору розмір пені за кожен день прострочення, однак, обмежили загальний розмір її нарахування одним відсотком вартості товару.

Зазначення далі по тексту але не більше 1% вартості товару стосується саме загального розміру пені за весь період прострочення, оскільки у протилежному випадку, слова за кожен день прострочення повинні зазначатись після слів але не більше 1% вартості товару.

Крім того, тлумачення слів але не більше 1% вартості товару як таких, що обмежують нарахування пені одним відсотком вартості товару за кожен день прострочення суперечить першій частині спірного пункту договору, в якому вже зазначено розмір пені за кожний день прострочення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає пеня в розмірі 3 978,45грн., що становить 1% від вартості товару.

За таких обставин, первісні позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 3 978,45грн., в задоволенні первісних позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 54 766,35 суд вважає за необхідне відмовити.

Щодо вимог позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом 3% річних у розмірі 5 280,98грн. та збитків від інфляції в розмірі 3 867,73грн. за період з 25.04.2019 по 25.11.2019 (за кожною видатковою накладною окремо), суд зазначає наступне.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши періоди та кожне нарахування окремо, суд встановив, що розрахунок 3% річних та збитків від інфляції є арифметично вірним, у зв`язку з чим первісні позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі, а сума в розмірі 5 280,98грн 3% річних та 3 867,73грн. збитків від інфляції стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом.

Що стосується вирішення питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом первісного позову, суд керується наступним.

Позивачем за первісним позовом при зверненні до суду з позовом надано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5 100,00грн.

Судом встановлено, що 07.05.2019 між Адвокатським бюро "Сергія Жечева" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" укладено Договір-доручення про надання правової допомоги, предметом якого є надання адвокатським бюро усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

Додатковою угодою № 1 від 01.10.2019 до договору сторони узгодили вартість кожної з послуг, що може надавати адвокат в рамках зазначеного договору.

Актом прийому-передачі послуг № 123 від 25.11.2019 сторони узгодили, що Адвокатське бюро надало позивачу за первісним позовом послуги з підготовки позовної заяви до господарського суду Харківської області про стягнення з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" заборгованості в сумі 465 673,34грн. та правового аналізу укладених між позивачем за первісним позовом та його контрагентом за договором, складених первинних та бухгалтерських документів, надання роз`яснень та пропозицій на загальну суму 5 100грн.

Адвокатським бюро "Сергія Жечева" надано позивачу за первісним позовом для оплати рахунок-фактуру № СФ-0000127 від 25.11.2019 на суму 5 100,00грн.

Платіжним дорученням № 6748 від 25.11.2019 позивачем за первісним позовом сплачено на користь Адвокатського бюро 5 100,00грн. за послуги, надані останнім в рамках договору-доручення про надання правової допомоги від 07.05.2019.

За змістом ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Разом із тим згідно зі ст.15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Розмір судових витрат, які сторона понесла або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд вважає за необхідне зазначити, що жодних заперечень або клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката в порядку ст.126 Господарського процесуального кодексу України від відповідача за первісним позовом не надійшло.

За таких обставин, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується фактичне надання Адвокатським бюро "Сергія Жечева" позивачу за первісним позовом послуг, перелічених у акті приймання-передачі надання правової допомоги № 123 від 25.11.2019 до договору-доручення про надання правової допомоги від 25.05.2019, а також те, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" задоволено частково, суд покладає судові витрати на професійну правничу допомогу на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,23грн. покладаються на відповідача за первісним позовом.

Судовий збір зі сплати судового збору також суд покладає на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим на відповідача за первісним позовом покладається судовий збір в розмірі 6 163,90грн.

Що стосується зустрічного позову, суд, з урахуванням фактичних та правових підстав зустрічних позовних вимог і заперечень проти них, дійшов висновку про їх часткове задоволення, виходячи з наступного.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом посилається на те, що відповідачем за зустрічним позовом товар було поставлено з порушенням строків, передбачених умовами п.4.1 договору.

Так, відповідно до видаткової накладної:

- № РН-0000578 на суму 198 922,42грн. поставка товару відповідачем за зустрічним позовом здійснена лише 24.04.2019 (7 днів прострочки);

- № РН-0001031 на суму 99 461,21грн. поставка товару здійснена 16.07.2019 (90 днів прострочки);

- № РН-0001299 на суму 99 461,21грн. поставка товару здійснена 02.09.2019 (138 днів прострочки).

Як зазначає позивач за зустрічним позовом, Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" за видатковою накладною № РН-0000735 від 24.05.2019 на суму 198 922,42грн. була здійснена поставка неякісного товару, який згодом було замінено на якісний за видатковими накладними № РН-0001031 від 16.07.2019 та № РН-0001299 від 02.09.2019.

В підтвердження поставки товару неналежної якості позивач за зустрічним позовом надав суду копію видаткової накладної № 1/07 від 02.07.2019 про повернення товару, копію акту від 30.05.2019 про непридатність використання поставленого відповідачем за зустрічним позовом товару та копії скріншотів листування між позивачем та відповідачем за зустрічним позовом з адреси електронної пошти.

Оскільки поставка товару здійснена відповідачем за зустрічним позовом з порушенням умов договору, Державне підприємство "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" звернулось до суду з відповідним зустрічним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За приписами ч.1 ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Так, у п.4.1 спірного договору, сторони визначили строк постачання товару, а саме: не більше семи календарних днів з дати підписання договору.

Таким чином, оскільки договір між сторонами підписано 09.04.2019, відповідач за зустрічним позовом повинен був поставити товар в період з 10.04.2019 по 16.04.2019, проте у визначений період товар на загальну суму 397 844,83грн. не поставив, чим допустив порушення зобов`язання в частині своєчасної поставки товару.

Даний факт відповідачем за зустрічним позовом не спростований, в матеріалах такі докази також відсутні.

Відповідно до ст.ст.610, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони у п.8.2 договору погодили, що при порушенні строків поставки товару відповідач за зустрічним позовом сплачує позивачу за зустрічним позовом за вимогою останнього пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення, але не більше 1% вартості товару.

Позивачем за зустрічним позовом на суму непоставленого відповідачем за зустрічним позовом товару в розмірі 397 844,83грн. за період з 17.04.2019 по 23.04.2019 нараховано пеню, яка складає 2 746,76грн., на суму непоставленого товару в розмірі 198 922,00грн. за період з 24.04.2019 по 15.07.2019 нараховано пеню, яка складає 15 842,91грн. та на суму непоставленого товару в розмірі 99 461,00грн. за період з 16.07.2019 по 01.09.2019 нараховано пеню, яка складає 4 455,31грн.

Таким чином, загальна сума пені становить 23 044,98грн.

Перевіривши правомірність нарахування пені на зазначену вище суму, судом встановлено, що таке нарахування здійснено позивачем за зустрічним позовом з порушенням умов, передбачених п.8.2 договору, відповідно до якого розмір нарахованої позивачем за зустрічним позовом пені за весь період прострочення не повинен перевищувати 1% від вартості товару.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача за зустрічним позовом підлягає пеня в розмірі 1% від вартості товару в сумі 3 978,45грн.

Враховуючи викладене, зустрічні позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 3 978,45грн., в задоволенні зустрічних позовних вимог в частині стягнення пені в 19 066,53грн. суд відмовляє.

Заперечуючи проти позовних вимог в частині стягнення пені відповідач на зустрічним позовом зазначає про те, що 24.05.2019 ним було поставлено товар на загальну суму 198 922,42грн. належної якості, який згодом на прохання Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" було замінено. Як вважає відповідач за зустрічним позовом, оскільки товар Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" було отримано 24.05.2019, тому подальший обмін товару, поставленого за видатковою накладною № РН-0000735, не змінює дати фактичної поставки товару на вказану суму.

На підставі зазначеного, відповідач за зустрічним позовом вважає неправомірним нарахування пені на всю суму договору за період з 24.05.2019 по 01.09.2019.

Також відповідач за зустрічним позовом вважає надані позивачем за зустрічним позовом скріншоти електронного листування не належними доказами, оскільки вони не містять змісту листування, належного підтвердження скерування-отримання відповідних листів, не містять підтвердження відправлення/отримання листів у зазначені дати та у зазначений час, а також не містять підтвердження/спростування того, що зміст відправлених/отриманих адресатами листів не змінювався.

Як зазначив відповідач за зустрічним позовом електронне листування здійснювалось без накладення електронного цифрового підпису, що суперечить вимогам чинного законодавства України.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Строк поставки товару погоджений сторонами у договорі, а саме відповідач за зустрічним позовом зобов`язався поставити товар на загальну суму 397 844,83грн. протягом семи календарних днів з дати підписання договору, тобто до 17.04.2019, та саме з цієї дати відповідачем за зустрічним позовом допущено прострочення виконання зобов`язання за спірним договором.

Факт прострочення поставки товару підтверджується документально матеріалами справи, а саме видатковими накладними № РН-0000578 від 24.04.2019, № РН-0001031 від 16.07.2019 та № РН-0001299 від 02.09.2019.

Що стосується заперечень відповідача за зустрічним позовом на відсутність рекламаційного акту виявлення дефектів та не доведеність позивачем за зустрічним позовом поставки товару неналежної якості за видатковою накладною № РН-0000735 від 24.05.2019 на суму 198 922,42грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд приймає до уваги доводи відповідача за зустрічним позовом щодо неналежності наданих позивачем за зустрічним позовом скріншотів електронного листування, оскільки вони не містять електронного підпису, який, відповідно до ч.1, ч.2 ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу.

Однак, надані позивачем за зустрічним позовом докази електронного листування оцінюються судом разом із іншими доказами в їх сукупності за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

За приписами ч.1, ч.2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання наявності або відсутності факту постачання товару неналежної якості суд враховується також наступні обставини.

Суд вважає, що відповідач за зустрічним позовом визнав факт поставки ним товару саме неналежної якості шляхом його прийняття та подальшого обміну на товар належної якості, який був прийнятий позивачем за зустрічним позовом за № РН-0001031 від 16.07.2019 та № РН-0001299 від 02.09.2019 без будь-яких зауважень та заперечень.

Факт повернення товару позивачем за зустрічним позовом та його прийняття відповідачем за зустрічним позовом підтверджується видатковою накладною № 1/07 від 02.07.2019, наявною в матеріалах справи.

Даний факт відповідачем за зустрічним позовом не спростований, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази, які підтверджують факт прострочення з боку відповідача за зустрічним позовом строку поставки товару на загальну суму 397 844,83грн.

Суд наголошує, що відповідач за зустрічним позовом взяв на себе зобов`язання поставити товар на загальну суму 397 844,83грн. протягом семи календарних днів з дати підписання договору, чого останнім зроблено не було, а тому суд дійшов висновку про правомірність нарахування позивачем за зустрічним позовом пені за період з 17.04.2019 по 23.04.2019, з 24.04.2019 по 15.07.2019 та з 16.07.2019 по 01.09.2019.

Таким чином, доводи відповідача за зустрічним позовом не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються належними та допустимими доказами, наявними у справі.

Що стосується зустрічних позовних вимог в частині стягнення з відповідача за зустрічним позовом 7% штрафу в розмірі 13 924,57грн. за прострочення виконання відповідачем за зустрічним позовом не грошового зобов`язання в частині поставки товару, суд дійшов висновку, що вони підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах, зокрема, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Заперечуючи проти нарахування 7% штрафу, відповідач за зустрічним позовом посилається на ч.4 ст.231 Господарського кодексу України та зазначає, що штраф є договірною санкцією, а тому оскільки сторони договором не передбачили нарахування штрафу в розмірі 7% від вартості товару, з яких допущено прострочення виконання не грошового зобов`язання, вважає зустрічні позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Суд вважає заперечення відповідача за зустрічним позовом в цій частині безпідставними з огляду на наступне.

Стаття 231 Господарського кодексу України регулює розмір штрафних санкцій таким чином: "Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

З аналізу положень ст.231 Господарського кодексу України вбачається, що нею передбачено можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, що мають імперативний характер (тобто, їх розмір не може бути змінений за згодою сторін та не залежить від їх волевиявлення), а також можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, розмір яких може бути змінений сторонами за умовами договору.

Так, ч.2 ст.231 Господарського кодексу України визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання не грошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частиною 2 ст. 22 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.

Позивач за зустрічним позовом - Державне підприємство "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" є державним комерційним підприємством, що засноване на державній власності (п.1.1 Статуту підприємства).

Враховуючи викладене, а також те, що Державне підприємство "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги в частині стягнення 7% штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 13 924,57грн.

Що стосується розподілу судових витрат за зустрічним позовом суд керується наступним.

Витрати зі сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви, суд покладає на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 930,27грн. покладається на відповідача за зустрічним позовом.

Крім того, відповідачем за зустрічним позовом надано заяву про стягнення з позивача за зустрічним позовом судових витрат на правничу допомогу в розмірі 24 600,00грн., пов`язаних з розглядом зустрічної позовної заяви.

Як вже було встановлено судом, надання професійної правничої допомоги надано відповідачу за зустрічним позовом Адвокатським бюро "Сергія Жечева" на підставі Договору-доручення про надання правової допомоги від 07.05.2019.

Відповідно до акту прийому-передачі послуг № ОУ-0000П40 від 28.02.2020 адвокатським бюро надано відповідачу за зустрічним позовом послуги на загальну суму 24 600,00грн., виставлено рахунок-фактуру № СФ-0000044 від 28.02.2020 на суму 24 600,00грн.

Платіжним дорученням № 6973 від 28.02.2020 відповідачем за зустрічним позовом сплачено на користь Адвокатського бюро 24 600,00грн. за послуги, надані останнім в рамках договору-доручення про надання правової допомоги б/н від 07.05.2019.

Жодних заперечень або клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката в порядку ст.126 Господарського процесуального кодексу України від позивача за зустрічним позовом не надійшло.

За таких обставин, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується фактичне надання Адвокатським бюро "Сергія Жечева" відповідачу за зустрічним позовом послуг, перелічених у акті приймання-передачі надання правової допомоги № ОУ-0000П40 від 28.02.2020 до договору-доручення про надання правової допомоги від 25.05.2019, а також те, що зустрічний позов задоволено частково, суд покладає судові витрати на професійну правничу допомогу на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 912,89грн. покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Відповідно до ч.8 ст.238 Господарського процесуального кодексу України при розгляді первісного і зустрічного позовів у рішенні вказуються результати розгляду кожного з позовів.

Первісний позов підлягає задоволенню частково.

З відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню заборгованість за несвоєчасну оплату товару в розмірі 410 926,90грн., яка з: 397 799,84 грн. основного боргу; 5 280,98грн. 3% річних; 3 867,73грн. збитків від інфляції та 3 978,45грн. пені., а також 6 163,90грн. судового збору та 5 100,00грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні первісних позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 54 766,35 відмовити.

Зустрічний позов підлягає частковому задоволенню.

З відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягає стягненню заборгованість в розмірі 17 903,02грн., яка складається з: 3 978,45грн. пені та 13 924,57грн. 7% штрафу, а також 930,27грн. судового збору.

З позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) на користь відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом) підлягає стягненню 11 912,89грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні зустрічних позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 19 066,53грн. відмовити.

Відповідно до ч.11 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для проведення зустрічного зарахування стягнутих сум. В результаті зарахування з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню:

- 393 023,88грн. (410 926,90грн. - 17 903,02грн.) заборгованості;

- 5 233,63грн. (6 163,90грн. - 930,27грн.) судового збору;

- 17 012,89грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.46, 130, 191, 232, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково. Стягнути з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська область, м. Чугуїв, Мікрорайон Авіатор, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4А, а/с 5012, ) - 397 799,84грн. основного боргу, 5 280,98грн. 3% річних, 3 867,73грн. збитків від інфляції, 3 978,45грн. пені та 6 163,90грн. судового збору, 5 100,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні первісних позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 54 766,34грн. відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4А, а/с 5012, ) на користь Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська область, м. Чугуїв, Мікрорайон Авіатор, ) - 3 978,45грн. пені, 13 924,57грн. штрафу, 930,27грн. судового збору.

В задоволенні зустрічних позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 19 066,53грн. відмовити.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 24 600,00грн. задовольнити частково. Стягнути з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" - 11 912,89грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають стягненню за первісним та зустрічним позовом, за наслідками якого:

Стягнути з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська область, м. Чугуїв, Мікрорайон Авіатор, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4А, а/с 5012, ) - 393 023,88грн. заборгованості; 5 233,63грн. судового збору; 17 012,89грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду або через господарський суд Харківської області.

Повне рішення складено "03" квітня 2020 р.

Суддя Т.А. Лавренюк