ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/451/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Котлова 106», м. Харків
про стягнення 5212, 27 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Котлова-106» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 2287/16-ТЕ-32 від 21.12.2015 року у розмірі 5212,27 грн., з яких 4163,75 грн. пені, 745,49 грн. інфляційних втрат, 303,03 грн. 3% річних та покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що відповідачем несвоєчасно здійснювались розрахунки за природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 2287/16-ТЕ-32 від 21.12.2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/451/20, розгляд справи № 922/451/20 визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 п. 3 статті 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Відповідно до ч. 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 статті 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позову та строк для подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачу було встановлено строк для подачі відповіді на відзив відповідача.

Відповідно до ч. 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч. 4 статті 120 цього Кодексу.

Так, з метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено на юридичні адреси позивача та відповідача копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Як свідчать поштові повідомлення про вручення поштових відправлень, позивач отримав ухвалу 24.02.2020 року, а відповідач 21.02.2020 року, у зв`язку з чим останні були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.

Відзиву на позов відповідачем до суду надано не було.

За ч. 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 статті 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

21 грудня 2015 року між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальником, позивачем) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Котлова-106» (споживачем, відповідачем) було укладено договір № 2287/16-ТЕ-32 постачання природного газу.

31 грудня 2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору постачання природного газу № 2287/16-ТЕ-32.

29 січня 2016 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до договору постачання природного газу № 2287/16-ТЕ-32.

31 березня 2016 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 3 до договору постачання природного газу № 2287/16-ТЕ-32.

15 серпня 2016 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 6 до договору постачання природного газу № 2287/16-ТЕ-32.

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити цей газ, на умовах цього договору.

У відповідності до п. 1.2 договору, газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з п. 1.3. договору та додаткової угоди встановлено, що за цим договором може бути поставлений газ власного видобутку (газ, видобутий на території України та/або імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Відповідно до п. 3.4 приймання передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

На виконання умов договору, позивач передав у власність Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Котлова-106» природний газ на загальну суму 67154, 55 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу: 31.01.2016 року на суму 27810, 62 грн., від 29.02.2016 року на суму 20155, 36 грн., від 31.03.2016 року на суму 19188, 57 грн. (арк. спр. 30-32).

Згідно пункту 6.1 договору оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач вказує, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк визначений договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги п. 6.1 договору.

На підтвердження порушення відповідачем строків оплати за договором, позивачем було надано виписку по рахунку та довідку за підписом заступника головного бухгалтера про здійснені операції за договором (арк. спр. 34-38).

Враховуючи порушення відповідачем оплати за спожитий природний газ позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 5212,27 грн., з яких 4163,75 грн. пені, 745,49 грн. інфляційних втрат, 303,03 грн. 3% річних.

Відповідач правом своїм передбаченим ст. 165 ГПК України не скористався відзиву на позовну заяву не надав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

У ч. 1 статті 174 ГК України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно із положеннями статей 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За своєю правовою природою договір № 2287/16-ТЕ-32 постачання природного газу від 21.12.2015 року є договором купівлі-продажу, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного :законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Пунктом 8.2 договору визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1. договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже було зазначено вище, в матеріалах справи наявні належні докази виконання позивачем умов договору, що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання - передачі природного газу: 31.01.2016 року на суму 27810, 62 грн., від 29.02.2016 року на суму 20155, 36 грн., від 31.03.2016 року на суму 19188, 57 грн. (арк. спр. 30-32).

На підтвердження порушення відповідачем строків оплати за природний газ відповідачем, позивач надав до суду виписку по рахунку та довідку за підписом заступника головного бухгалтера про здійснені операції за договором, з яких вбачається, що відповідач заборгованості по оплаті наданого природного газу не має, однак оплату останній проводив несвоєчасно, а саме:

- за актом приймання - передачі природного газу від 31.01.2016 на суму 27810, 62 грн. оплата проведена 29.03.2016, замість 15.02.2016, тобто з порушенням строку на 42 дні;

- за актом приймання - передачі природного газу від 29.02.2016 на суму 20155, 36 грн. оплата проведена 01.06.2016, замість 14.03.2016, тобто з порушенням строку на 78 днів;

- за актом приймання - передачі природного газу від 31.03.2016 на суму 19188, 57 грн. оплата проведена 10.06.2016, замість 14.04.2016, тобто з порушенням строку на 56 днів.

Відповідач відзиву на позов та доказів сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат не надав.

В матеріалах справи відсутні докази погашення пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідачем.

Відповідно до ч. 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнає вимоги про стягнення з відповідача 4163,75 грн. пені, 745,49 грн. інфляційних втрат, 303,03 грн. 3% річних законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статей 123, 129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625, 655, 692 ЦК України, статтею 193 ГК України, статтями 42, 73, 74, 86, 91, 236-238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Котлова-106» (61017, м. Харків, вул. Велика Панасівська, 106, ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерне компанія Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 4163,75 грн. пені, 745,49 грн. інфляційних втрат, 303,03 грн. 3% річних та 2102,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач Акціонерне товариство «Національна акціонерне компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ).

Відповідач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Котлова-106» (61017, м. Харків, вул. Велика Панасівська, 106, ).

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "01" квітня 2020 р.

Суддя Н.С. Добреля