РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.03.2020Справа № 910/1068/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Кравченка Олександра Ростиславовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта»

про стягнення 73283 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року Фізична особа-підприємець Кравченко Олександр Ростиславович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення 73283 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору про надання послуг з організації перевезення відправлень №58467 від 01.10.2014, в частині неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з перевезення та збереження відправлення, у зв`язку з чим позивачеві завдано збитків за пошкодження матеріально-товарних цінностей у розмірі 71280 грн, які позивач просить стягнути на свою користь, а також 2003 грн вартості перевезення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у поданому до суду відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог зазначивши, що дійсно за умовами укладеного між сторонами договору відповідачем здійснювалось перевезення належного позивачу вантажу, в ході здійснення якого, наданий позивачем вантаж було пошкоджено. Утім відповідач не погоджується із вимоги позивача щодо відшкодування повної оголошеної вартості пошкодженого вантажу та зазначає, що оскільки наданий до перевезення вантаж не було знищено, достатньою є компенсація в розмірі 30% від вартості пошкодженого вантажу. На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.10.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (експедитор, відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Кравченком Олександром Ростиславовичем (замовник, позивач) було укладено Договір про надання послуг з організації перевезення відправлень №58467, відповідно до умов якого, експедитор зобов`язується за плату та за рахунок замовника організувати перевезення відправлення та надання комплексу інших послуг, пов`язаних із перевезенням відправлення (послуги), а замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених договором (п.2.1 Договору).

Пунктом 1.5 Договору передбачено, що відправлення - вантаж, пошта або інші речі залежно від того, що вказується у відповідній експрес-накладній.

Оголошена вартість відправлення - вартість відправлення, вказана відправником у відповідній експрес-накладній (п.1.9 Договору).

Відповідно до п.2.2 Договору, експедитор надає замовнику послуги на умовах цього договору та згідно з Умовами, затвердженими експедитором.

Згідно з п.2.3 Договору, за надані експедитором послуги замовник сплачує експедитору винагороду згідно з чинними тарифами експедитора, розміщеними на офіційному сайті експедитора «novaposhta.ua».

Прийняття експедитором відправлення для надання послуг, визначених цим договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про відправника, інформація про одержувача, кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена цінність відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, інформація про додаткові послуги (п.2.5 Договору).

Пунктом 3.1.2 Договору передбачено, що експедитор зобов`язаний забезпечити збереження відправлення з моменту його прийняття для надання послуг до моменту його видачі одержувачу за умови дотримання замовником положень цього договору та умов.

Відповідно до п.3.3.2 Договору, замовник зобов`язується, відповідно до вимог експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) і надати її експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану в експрес накладній.

Замовник зобов`язаний запакувати відправлення для його збереження під час транспортування та розвантажувально-завантажувальних робіт, а також скріпити фірмовою клейкою стрічкою або пломбою, щоб запобігти доступу до вмісту відправлення (п.3.3.4 Договору).

За умовами п.3.3.13 Договору, замовник зобов`язується, у разі отримання відправлення в неналежному стані (пошкодження, нестача, тощо) зафіксувати стан відправлення у відповідному акті за формою, затвердженою експедитором, з обов`язковою участю представників замовника/одержувача та експедитора.

Відповідно до п.6.1 Договору, у разі порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Згідно з п.6.2.2 Договору, у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора експедитор повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше від фактичної вартості відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації за пошкодження відправлення замовник повертає експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію.

У разі часткової втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора, експедитор повертає замовнику відповідну частину оголошеної вартості відправлення (п.6.2.3 Договору).

Пунктом 6.2.12 Договору передбачено, що експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам.

Відповідно до п.8.1 Договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє протягом 1 (одного) року з дати підписання, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань згідно з цим договором.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору, 15.07.2019 згідно експрес-накладної №8331 позивач з відділення №10 у м. Києві передав для перевезення вантаж кількістю 2 місця, фактичною вагою 383,66 кг, оголошеною вартістю 71280 грн для перевезення до м. Харкова, відділення №1, одержувачу Харламову М.О. Опис відправлення зазначено - холодильники. Вказане підтверджується наявною в матеріалах справи копією експрес-накладної №8331 від 15.07.2019.

З матеріалів справи вбачається, що вантаж згідно експрес-накладної №8331 було доставлено 16.07.2019 на адресу одержувача, який від отримання відмовився.

Так, 16.07.2019 комісією в складі Харламова М.О. та представника перевізника ТОВ «Нова Пошта» складено акт приймання товару по кількості та якості, в якому зазначено номер експрес-накладної. Стан упаковки: заводські коробки розірвані, місце пошкодження відправлення та упаковки збігаються, стан вмісту відправлення - обидва холодильники мають вм`ятини з обох сторін. Замовник відмовився від отримання товару.

У зв`язку з вищезазначеним, позивач надав відповідачу претензію від 17.07.2019, в якій зазначено, що враховуючи істотні пошкодження товару, наданого для перевезення, за експрес-накладною №8331, в результаті якого подальше використання техніки неможливе, позивач просив відшкодувати вартість відправлення в сумі 71280 грн та відшкодувати плачену вартість перевезення в розмірі 2003 грн.

У відповідь, листом вих. №11568 від 26.07.2019, відповідачем зазначено, що на жаль, вантаж під час перевезення було частково пошкоджено. Та, запропоновано відповідно до п.6.2.3 Договору компенсацію у вигляді 30% від суми оголошеної вартості у розмірі 21384 грн на покриття витрат по ремонту та відновлення робочого стану вантажу.

В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою №010819 від 01.08.2019 у якій позивач не погодився із запропонованим відповідачем розміром компенсації та запропонував задля врегулювання претензії на вирішення наступні варіанти:

- замовник отримує від ТОВ «Нова Пошта» компенсацію у розмірі 50% від оголошеної вартості вантажу в сумі 35640 грн, відшкодування вартості перевезення в розмірі 2003 грн і пошкоджене обладнання;

- замовник отримує від ТОВ «Нова Пошта» відремонтоване обладнання у товарному вигляді, з актом виконаних робіт від Авторизованого сервісного центру;

- замовник отримує від ТОВ «Нова Пошта» нове неушкоджене обладнання;

- замовник отримує від ТОВ «Нова Пошта» повну компенсацію по договору.

У відповідь на вказану заяву, відповідач Листом №13330 від 23.08.2019 відповідач відмовив у задоволенні запропонованих позивачем варіантів вирішення проблеми та запропонував компенсацію у вигляді 30% від суми оголошеної вартості вантажу.

13.11.2019 позивач звернувся до відповідача із Претензією у якій вимагав від відповідача відшкодування вартості відправленого вантажу та сплати штрафу у двадцятиденний строк від дня отримання претензії.

Відповідач Листом №19362 від 04.12.2019 повідомив про часткове задоволення претензій позивача на суму 37643 грн, що становить 50% оголошеної вартості відправлення та 100% вартості провізної плати.

Звертаючись з позовом позивач зазначає, що відповідач повинен сплатити на його користь завдані збитки у зв`язку з пошкодженням вантажу в розмірі 71280 грн та 2003 грн вартості перевезення.

За приписами п.8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.2 ст.224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст.614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; вини.

Відповідно до ст.924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.314 Господарського кодексу України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Відповідно до ст.308 зазначеного Кодексу, відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Пунктом 136 Статуту автомобільного транспорту УРСР (чинного на даний час) передбачено, що автотранспортне підприємство, або організація відшкодовують збитки, заподіяні при перевезенні вантажів у таких розмірах: а) за втрату або недостачу вантажу - в розмірі дійсної вартості втраченого або невистачаючого вантажу; б) за пошкодження або псування вантажу - в розмірі тієї суми, на яку знизилася його вартість; в) за втрату вантажу, зданого до перевезення з оголошеною цінністю, - в розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона нижча його справжньої вартості.

Таким чином, основними умовами для визначення розміру майнової відповідальності перевізника є:

- встановлення факту передачі для перевезення індивідуально визначеного вантажу;

- визначення за наданими доказами розміру фактичної вартості вантажу.

З матеріалів справи встановлено та підтверджується відповідачем, що за експрес-накладною №8331 позивачем були відправлені два Холодильники Liebherr, зазначивши у відповідних графах наступну інформацію про відправлення: кількістю місць - 2, фактична вага - 383,68 кг, оголошена вартість 71280 грн. В графі «опис відправлення» вказав «холодильники».

Разом з тим, за умовами п.6.2.2 Договору, у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора експедитор повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше від фактичної вартості відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації за пошкодження відправлення замовник повертає експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію.

У разі часткової втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора, експедитор повертає замовнику відповідну частину оголошеної вартості відправлення (п.6.2.3 Договору).

Так, із наявного в матеріалах справи листування між сторонами судом встановлено, що відповідачем визнано факт пошкодження наданого до перевезення вантажу саме з вини відповідача, про що відповідач також не заперечує у поданому до суду відзиві.

В той же час, судом встановлено, що у направленій відповідачу заяві №010819 від 01.08.2019 позивачем запропоновано декілька варіантів мирного врегулювання спору, зокрема, замовник отримує від ТОВ «Нова Пошта» компенсацію у розмірі 50% від оголошеної вартості вантажу в сумі 35640 грн, відшкодування вартості перевезення в розмірі 2003 грн і пошкоджене обладнання.

Відповідно до п.9.1 Договору, усі суперечки та розбіжності, які виникають під час виконання цього договору, вирішуються сторонами шляхом переговорів та досудового врегулювання спору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач Листом №19362 від 04.12.2019 повідомив про часткове задоволення претензій позивача на суму 37643 грн, що становить 50% оголошеної вартості відправлення та 100% вартості провізної плати.

Разом з тим, судом встановлено, що 24.09.2019 та 24.10.2019 відповідачем було перераховано на рахунок позивача №158232, який зазначено останнім в претензії від 17.07.2019, грошові кошти в сумі 23387 грн та 14256 грн відповідно, що загалом становить 37643 грн.

Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Листа-запита №10941 від 12.02.2020, який було надіслано відповідачем до обслуговуючого банку ПАТ «Альфа-Банк» у якому зазначено суми виплат та реквізити одержувача, які повністю збігаються із зазначеними позивачем реквізитами у претензії, а також Листом 14777-32 від 12.02.2020 ПАТ «Альфі-Банк» у якому зазначено, що платежі за вказаним рахунком були успішно виконані в повному обсязі.

Тобто вказані дії сторін у справі свідчать про те, що позивач у листі від 01.08.2019, на підставі положень п.6.2.3 Договору визначив, що пошкодження відправлення становить 50% від оголошеної вартості, з чим відповідач фактично погодився, шляхом виплати компенсації у розмірі 50% від оголошеної вартості вантажу в сумі 35640 грн та відшкодування вартості перевезення в розмірі 2003 грн і передачі пошкодженого обладнання.

Так вже після фактичного задоволення відповідачем вимог позивача, у один із запропонованих останнім способів, ФОП Кравченко О.Р. було надіслано відповідачу Претензією від 13.11.2019 у якій останній вимагав від відповідача відшкодування вартості відправленого вантажу та сплати штрафу.

В той же час, подання до Господарського суду міста Києва позову про відшкодування шкоди у зв`язку із пошкодженням вантажу в загальному розмірі 73283 грн, яка складається із повної заявленої вартості пошкодженого вантажу та провізної плати, свідчить про зловживання позивачем своїми правами які направлені на отримання від відповідача подвійного відшкодування шкоди.

Так суд зазначає, що оскільки позивачем було запропоновано відповідачу здійснити компенсацію у розмірі 50% від оголошеної вартості вантажу в сумі 35640 грн, відшкодувати вартість перевезення в розмірі 2003 грн і повернути пошкоджене обладнання, враховуючи виплату відповідачем грошових коштів у зазначених розмірах, позивач не позбавлений права отримати від відповідача пошкоджене при перевезенні обладнання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача вартості пошкодженого вантажу в розмірі 71280 грн та вартості перевезення в розмірі 2003 грн.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, стосовно вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на оплату послуг адвоката в сумі 10000 грн, слід зазначити таке.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору за подання позову та витрати позивача на оплату послуг адвоката покладаються на позивача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 31.03.2020.

Суддя Я.В. Маринченко