ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2020 р. Справа№ 910/15647/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Дідиченко М.А.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Ярмоленко С.М.

представники сторін не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України"

на рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2019 р.

у справі № 910/15647/18 (суддя - Паламар П.І.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України"

про стягнення 66 078,25 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" про стягнення 66 078,25 грн., з яких: 60 748,10 грн. боргу, 3 893,55 грн. інфляційних втрат, 777,39 грн. 3 % річних, 659,21 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами № 1518-19 від 14.12.2010 р., № 1112-19 від 24.07.2012 р. та несплатою з використання місць в каналі кабельної каналізації, які використовуються відповідачем, у зв`язку з чим заявлено до стягнення суму основного боргу та нараховано пені, 3 % річних, інфляційних втрат за період прострочення виконання грошового зобов`язання.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.02.2019 р. у справі № 910/15647/18 позов задоволено: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 60 748,10 грн. боргу, 3 893,55 грн. інфляційних втрат, 777,39 грн. 3 % річних, 659,21 грн. пені та 1 762,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що в порушення умов договорів відповідач не оплачував платежі за використання місць в каналі кабельної каналізації в повному обсязі та у встановлені строки, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка становить 60 748,10 грн. і підлягає стягненню на користь позивача. Враховуючи прострочення відповідачем оплати та перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3 % річних, інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 3 893,55 грн. інфляційних втрат, 777,39 грн. 3 % річних, 659,21 грн. пені.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування скарги апелянт вказував на те, що судом першої інстанції не встановлено отримання відповідачем сформованих позивачем рахунків на оплату, що на думку апелянта, є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України. Оскільки умовами договору передбачено виникнення грошового зобов`язання з моментом отримання ним рахунку, а матеріали справи не містять направлення рахунків на оплату та отримання їх відповідачем, то, на думку відповідача, примусове стягнення таких платежів є незаконним.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Жук Г.А., Дідиченко М.А., поновлено апелянту пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення; відкрито апеляційне провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); зупинено оскаржуване рішення.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2019 р., у зв`язку з перебуванням судді Дідиченко М.А. у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Смірнова Л.Г., Жук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2019 р. прийнято апеляційну скаргу до провадження у визначеному складі суддів та справу призначено до розгляду на 28.11.2019 р.

21.11.2019 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 р. оголошено перерву до 13.01.2020 р.

Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 р., у зв`язку з рішенням Вищої Ради Правосуддя від 12.12.2019 р. про звільнення судді ОСОБА_1 у відставку, сформовано новий склад колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Дідиченко М.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 р. прийнято апеляційну до провадження у визначеному складі суддів та призначено справу до розгляду на 24.02.2020 р.

24.02.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 р. оголошено перерву до 11.03.2020 р.

Представники сторін у судове засідання, що відбулось 11.03.2020 р., не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце. За висновками суду неявка учасників справи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.12.2010 р. та 24.07.2012 р. між публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (замовник) укладено договори №№ 1518-19, 1112-19 (далі - договори), за умовами яких позивач зобов`язався надати замовнику послугу використання місця в каналі кабельної каналізації у м. Одеса, а замовник зобов`язався оплатити ці послуги відповідно до умов договору.

За умовами пункту 3.4 договорів оплату вартості послуги з використання місця в каналі кабельної каналізації замовник здійснює щомісячно не пізніше 20-го числа поточного місяця на підставі рахунку позивача, виставленого до 10-го числа поточного місяця.

Строк дії договору № 1518-19 відповідно до умов п. 8.1 договору встановлений з 29.07.2010 р. і діє протягом одного року; строк дії договору № 1112-19 відповідно до умов п. 8.1 договору встановлений з моменту його підписання сторонами і діє протягом одного року.

Відповідно до умов пункту 8.2 договорів термін дії договору продовжується на кожний наступний строк на тих самих умовах, якщо жодна із сторін не заявить письмово про його розірвання не менше ніж за 30 днів до закінчення строку його дії.

Додатками №№ 1-3 до договорів сторонами погоджено технічні дані прокладання кабелю (марка кабелю, початкова та кінцева адреса розташування каналу телефонної каналізації, загальна довжина каналу), розрахунок плати за використання/надання місця в каналі кабельної каналізації.

На виконання умов договорів позивач виставляв відповідачу рахунки за надані послуги за договорами, які останнім оплачені у повному обсязі не були.

Предметом позову у даній справі є порушення замовником права на отримання плати за надання у користування каналу кабельної каналізації за договорами у розмірі 60 748,10 грн., а також стягнення 3 893,55 грн. інфляційних втрат, 777,39 грн. 3 % річних, 659,21 грн. пені, у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з оплати.

Згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України, статтями 525, 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав відповідачеві для використання місця в каналі кабельної каналізації, що підтверджується рахунками-актами з 30.04.2017 р. по 30.11.2017 р. за договором № 1518-19 від 14.12.2010 р. та з 30.11.2015 р. по 30.11.2017 р. за договором № 1112-19 від 24.07.2012 р.

Надання місць є платним і ця обставина відповідачем не заперечується.

Доводи відповідача про відсутність виникнення у нього грошового зобов`язання підлягають відхиленню за неспроможністю, оскільки підставою для виникнення грошового зобов`язання є договори, умовами яких установлено розмір оплати, періодичність платежу та строки оплати.

Так, додатками №№ 1-3 до договорів сторонами погоджено всі необхідні дані (марка кабелю, початкова та кінцева адреса розташування каналу телефонної каналізації, загальна довжина каналу; тарифи та розрахунок плати за використання/надання місця в каналі кабельної каналізації) для визначення вартості наданих послуг. Окрім того, замовник вправі був вимагати у позивача направлення йому рахунків, тож неотримання рахунків не розцінюється судом апеляційної інстанції в якості підстави, яка звільняє замовника від грошового зобов`язання.

До того ж позивачем на підтвердження отримання відповідачем рахунків на оплату до матеріалів справи долучено витяг з книги реєстрації вихідної кореспонденції з підписами представників товариства.

Окрім цього, у відзиві на апеляційну скаргу позивач вказував, що керуючись Законами України "Про електронні документи та електронний документообіг" № 851-IV від 22.05.2003 р., "Про електронний цифровий підпис", Порядком обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженим наказом Міністерством фінансів України № 557 від 06.06.2017 р., Порядком введення Єдиного реєстру податкових накладних, Порядком функціонування Електронного кабінету, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 637 від 14.07.2017 р., він використовував комп`ютерну програму "M.E.Doc" для подачі звітності та обміну з контрагентами юридично значущими первинними документами.

Оскільки відповідач, як суб`єкт підприємницької діяльності, в обов`язковому порядку зареєстрований в органах ДФС України та має Електронний кабінет платника податків, позивач здійснював доставку відповідачеві рахунків-актів щомісяця через орган ДФС України за допомогою програмного забезпечення "M.E.Doc", яке призначене для електронного документообігу з контролюючими органами України, зокрема для подачі електронної звітності і реєстрації податкових накладних в електронному вигляді, для електронного документообігу між контрагентами чи партнерами, обміном податковими накладними, рахунками, актами, договорами та іншими юридично значущими документами.

Тож, позивач одночасно з направленням в ДФС України податкових накладних здійснював направлення рахунків-актів, які після проведення перевірки та прийняття до реєстрації ДФС України, направлялись в Електронний кабінет відповідача, про що зазначено ДФС України на податковій накладній.

Враховуючи наведе, за умовами укладених договорів замовник повинен був здійснювати оплату не пізніше 20 числа поточного місяця, а оскільки доказів сплати ним грошових коштів позивачу у розмірі 60 748,10 грн. станом на дату розгляду справи у суді першої інстанції не надано, розмір заборгованості - не заперечено; позовні вимоги, як обґрунтовані, правомірно задоволені судом.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача 3 893,55 грн. інфляційних втрат, 777,39 грн. 3 % річних, 659,21 грн. пені за загальний період нарахування з 21.10.2015 р. по 31.01.2018 р.

Пунктом 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 4.2 договорів сторони передбачили, що за порушення строків сплати, передбачених цим договором замовник сплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня від вартості неоплачених послуг за кожний день прострочення.

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розрахунок є обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 893,55 грн. інфляційних втрат, 777,39 грн. 3 % річних, 659,21 грн. пені за заявлені періоди.

Відповідно до ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд погоджується із висновками господарського суду міста Києва, отже підстав для скасування або зміни рішення від 05.02.2019 р. у справі № 910/15647/18 не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" на рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2019 р. у справі № 910/15647/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2019 р. у справі № 910/15647/18 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/15647/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.03.2020 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Дідиченко

Л.Г. Смірнова