ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.03.2020 Справа № 905/41/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., при секретарі судового засідання Турко А.В., розглянувши справу

за позовом: Заступника керівника Артемівської місцевої прокуратури Донецької області, м.Бахмут, Донецька область, в інтересах держави в особі позивача, Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради, м. Бахмут, Донецька область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Каплуненко Ірини Юріївни, м. Бахмут, Донецька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача: Комунального підприємства «Бахмутська житлова управляюча компанія», м.Бахмут, Донецька область

про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 65160,40грн, пені в сумі 1638,42грн, 3% річних у сумі 142,67грн, всього 66941,49грн

Представники учасників справи:

прокурор не з`явився

від позивача: представник не з`явився

від відповідача: представник не з`явився

від третьої особи: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Заступник керівника Артемівської місцевої прокуратури Донецької області, м. Бахмут, Донецька область, в інтересах держави в особі позивача, Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради, м. Бахмут, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Каплуненко Ірини Юріївни, м. Бахмут, Донецька область, про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 65160,40грн, пені в сумі 1638,42грн, 3% річних у сумі 142,67грн, всього 66941,49грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №21/17 від 16.02.2017 оренди майна комунальної власності територіальної громади м. Бахмута в частині повної та своєчасної сплати орендної плати, чим також зумовлено нарахування заявлених до стягнення пені та 3%.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на наявність у орендодавця обов`язку щодо складання актів наданих послуг для підтвердження господарської операції, який не виконано останнім; зазначає про наявність підстав звільнення від сплати орендної плати у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості використання об`єкта оренди через незадовільний технічний стан об`єкта на підставі ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України.

Прокурор у відповіді на позовну заяву зазначив про ненадання відповідачем належних та допустимих доказів того, що останній був позбавлений можливості користуватися орендованим майном за цільовим призначенням; заперечень щодо підписання додаткової угоди та визначення в заявленого до стягнення розміру заборгованості матеріали справи не містять.

Ухвалою суду від 13.02.2020 до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Комунальне підприємство «Бахмутська житлова управляюча компанія», оскільки рішення суду у справі №905/41/20 ймовірно може вплинути на права та обов`язки цієї юридичної особи.

Приймаючи позовну заяву до розгляду та відкриваючи провадження у справі, суд, виходячи з вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про розгляд даної справи як малозначної в порядку спрощеного позовного провадження. Висновок щодо визначення даної справи як малозначної зроблений судом з огляду на приписи п.1 ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, для цілей цього Кодексу визначені як малозначні.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 27.01.2020; судове засідання призначене на 13.02.2020 з подальшим оголошенням перерви до 03.03.2020 та 25.03.2020.

Ухвалою від 13.02.2020 на підставі ст.50 Господарського процесуального кодексу України судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, Комунальне підприємство «Бахмутська житлова управляюча компанія» як балансоутримувача орендованого майна. Пояснень по суті спору третя особа не надала.

У судове засідання 25.03.2020 учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

З огляду на спливання встановленого ст.248 Господарського процесуального кодексу України строку розгляду справи, виходячи з того, що під час розгляду справи судом було створено необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст.42,46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

На підставі наказу №3п від 11.01.2017 начальника Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради «Про оренду комунальної власності територіальної громади м. Бахмута» між позивачем, Управлінням муніципального розвитку Бахмутської міської ради (орендодавець) та відповідачем, Фізичною особою-підприємцем Каплуненко Іриною Юріївною (орендар) 16.02.2017 був укладений договір №21/17 оренди нежитлового приміщення.

Умовами п.1.1 договору встановлено, що орендодавець передає, а орендар приймає у строкове та платне користування майно комунальної власності територіальної громади м.Бахмут для використання з метою здійснення підприємницької діяльності, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 74,0кв.м., яке знаходиться на балансі комунального підприємства «Бахмутська житлова управляюча компанія» та розташоване в місті Бахмуті по вулиці Чайковського, 35, у відповідності з технічним паспортом або викопіюванням плану приміщення.

Відповідно до п.1.2 договору вартість об`єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України і відповідно до звіту про незалежну оцінку його вартості станом на 31.01.2017 становить 48033,40грн.

За користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Артемівська, затвердженої рішенням Артемівської міської ради №633-581 від 26.12.2012р. і складає 2080,45грн в місяць без урахування ПДВ (п.2.1 договору).

Згідно з п.2.2. договору орендна плата встановлюється у грошовій формі та перераховується орендарем на поточний рахунок балансоутримувача об`єкта - комунального підприємства «Бахмутська житлова управляюча компанія» р/р НОМЕР_2 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, код ЗКПО 34215406 до 25 числа поточного місяця.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції попереднього місяця, що визначається Державною службою статистики України (п.2.3 договору).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством (п.2.12 договору).

Передача об`єкта оренди здійснюється одночасно з укладенням договору та оформлюється Актом приймання-передачі об`єкта оренди, який підписується балансоутримувачем і орендарем та затверджується орендодавцем (п.3.1 договору).

Відповідно до п.3.2 договору після підписання договору та прийняття об`єкта оренди за актом приймання-передачі орендар здійснює на поточний рахунок балансоутримувача авансовий платіж, у розмірі двократному платежу за перший місяць оренди, встановленого п.2.1 договору протягом десяти робочих днів з дати надання рахунку балансоутримувачем. Авансовий платіж зараховується балансоутримувачем у рахунок останніх платежів за оренду.

На орендаря покладено обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату (п.4.2.4 договору).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що договір укладено строком на 2 роки 11 місяців з 16 лютого 2017 до 15 січня 2020 включно.

Згідно з п. 7.2 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або в не повному обсязі стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

У виконання умов договору за актом приймання-передачі від 16.02.2017 Комунальним підприємством «Бахмутська житлова управляюча компанія» було передано, а Фізичною особою-підприємецем Каплуненко І. Ю. прийнято нежитлове приміщення загальною площею 74,0кв.м., розташоване по вул. Чайковського, 35 у м. Бахмуті.

09.12.2019 між сторонами підписано додаткову угоду №190/19 до договору, якою сторони погодили припинити договір №21/17 від 16.02.2017 оренди нерухомого майна комунальної власності Бахмутської міської об`єднаної територіальної громади; Фізичній особі-підприємцю Каплуненко І.Ю. сплатити заборгованість з орендної плати станом на 09.12.2019 в сумі 69669,84грн в строк до 31.12.2019.

Як зазначає позивач, відповідачем в порушення умов договору орендну плату за період з 01.03.2018 по 09.12.2019 сплачено не було. З метою досудового врегулювання спору позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями про сплату заборгованості з орендної плати, які відповідачем залишені без відповіді.

Листом №01-1646/16 від 19.12.2019 Комунальне підприємство «Бахмутська житлова управляюча компанія» повідомило заступника керівника Артемівської місцевої прокуратури Донецької області про те, що станом на 10.12.2019 за Фізичною особою-підприємцем Каплуненко І.Ю. залишаються невиконаними зобов`язання зі сплати орендної плати за договором №21/17 від 16.02.2017, заборгованість за період з 01.03.2018 по 09.12.2019 включно складає 66941,49грн, з яких: заборгованість з орендної плати за період 01.03.2018 по 30.11.2019 у розмірі 64227,69грн, 3% річних у сумі 142,67грн, пеня у сумі 1638,42грн, сума орендної плати за період з 01.12.2019 по 09.12.2019 - 932,71грн. Вказані обставини стали підставою для звернення прокурора до суду з позовом про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 65160,40грн, пені в сумі 1638,42грн, 3% річних у сумі 142,67грн.

Розглядаючи даний позов по суті, суд виходить з такого.

За приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Проаналізувавши укладений між сторонами договір №21/17 від 16.02.2017 оренди майна комунальної власності територіальної громади м. Бахмута, суд дійшов висновку, що цей договір за своєю правовою природою є договором майнового найму (оренди), отже, правовідносини сторін підпадають під регулювання ст.ст.759-786 Цивільного кодексу України, ст.ст.283-288 Господарського кодексу України та Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Приписами ст.759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом норми містить ч.1 ст.283 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч. 1 ст. 2, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч. 1 ст. 283, ч. 3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності. При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення орендних платежів щомісячно до 25 числа поточного місяця відповідно до п.2.2 договору.

Заперечення відповідача щодо наявності у орендодавця обов`язку щодо складання актів наданих послуг для підтвердження господарської операції з надання та отримання послуг з оренди майна судом не приймаються до уваги, оскільки чинним законодавством та умовами договору №21/17 від 16.02.2017 оренди майна комунальної власності територіальної громади м. Бахмута не передбачено щомісячне складання таких актів.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Разом з тим з матеріалів справи не вбачається виконання відповідачем зобов`язань з повної та своєчасної сплати орендної плати за договором №21/17 від 16.02.2017, нарахованої за період з 01.03.2018 по 09.12.2019 включно, внаслідок чого утворилась та має місце заборгованість за договором в загальному розмірі 65160,40грн, доказів сплати якої відповідачем не надано.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної сплати орендної плати є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України. З огляду на невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з повної та своєчасної сплати орендної плати у строк встановлений договором №21/17 від 16.02.2017, суд дійшов висновку, що відповідач згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

Посилання відповідача на наявність підстав для звільнення від сплати орендної плати у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості використання об`єкта оренди через незадовільний технічний стан об`єкта на підставі ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України, не приймаються судом до уваги з мотивів недоведення таких обставин матеріалами справи.

Як вбачається з пояснень прокурора, звернення з даним позовом до суду обумовлено неналежним здійсненням позивачем своїх повноважень щодо судового захисту порушених інтересів держави внаслідок невиконання відповідачем встановленого договором обов`язку щодо своєчасної сплати орендної плати у передбачений договором строк.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Так, ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Приписами ч.4 вказаної статті передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.

Отже виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави». Враховуючи, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Разом з тим, надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 25.09.2018 у справі №822/238/15).

Звернення прокуратури з вказаним позовом обумовлені неналежним здійсненням позивачем своїх повноважень щодо судового захисту порушених інтересів держави. Вказаним обумовлена необхідність застосування прокурором наданих Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру» повноважень щодо представництва інтересів держави в суді та є підставою для звернення до суду із позовною заявою на захист інтересів держави.

З огляду на наведене, звернення Заступника керівника Артемівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі в особі позивача, Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради до господарського суду з даним позовом направлено на захист охоронюваних законом інтересів держави.

З урахуванням викладеного та з огляду на відсутність наданих відповідачем до матеріалів справи доказів сплати заявленої до стягнення заборгованості з орендної плати, суд дійшов висновку про правомірність та доведеність матеріалами справи заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 65160,40грн, а отже, про задоволення позову в цій частині.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 1638,42грн, суд зазначає таке.

Як свідчать матеріали справи, нарахування заявленої до стягнення в межах даного позову пені у сумі 514,00грн за період з 26.06.2019 по 09.12.2019, у сумі 419,56грн за період з 26.07.2019 по 09.12.2019, у сумі 313,45грн за період з 26.08.2019 по 09.12.2019, у сумі 221,12грн за період з 26.09.2019 по 09.12.2019, у сумі 129,67грн за період з 26.10.2019 по 09.12.2019, у сумі 40,62грн за період з 26.11.2019 по 09.12.2019, всього у сумі 1638,42грн, на підставі п.7.2 договору зумовлено порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині своєчасної сплати орендної плати.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Згідно з приписами ч.2 ст. 193, ч.1 ст. 216 та ч.1 ст. 218 Господарського кодексу України за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарського кодексу України, іншими законами та договором.

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч.2 ст. 217, ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України є штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня).

Розмір штрафних санкцій за приписами ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Заявлену до стягнення пеню позивачем нараховано на підставі п.7.2 договору, за умовами якого орендна плата, перерахована несвоєчасно або в не повному обсязі стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Як встановлено судом, враховуючи визначений п.2.2 договору строк сплати орендної плати, останнім днем сплати орендної плати за зобов`язаннями за червень 2019 є 25.06.2019, за липень 2019 - 26.07.2019, за серпень 2019 (з урахуванням вимог ст.254 Цивільного кодексу України) - 27.08.2019, за вересень 2019 - 25.09.2019, за жовтень 2019 - 25.10.2019, за листопад 2019 - 25.11.2019, отже, першими днями порушення строку оплати, з яких можливе нарахування пені є 26.06.2019, 26.07.2019, 28.08.2019, 26.09.2019, 26.10.2019, 26.11.2019 відповідно.

За результатом проведеної судом перевірки, судом встановлено, що здійснений позивачем розрахунок пені є неправильним з огляду на те, що позивачем невірно визначено розмір облікової ставки НБУ у періоди нарахування. Крім того, позивач невірно визначив початкову дату періоду нарахування пені за зобов`язаннями за серпень 2019.

Здійснивши власний перерахунок пені, суд встановив, що належним розміром пені є 1533,98грн, з яких: 484,89грн за прострочення сплати орендної плати за зобов`язаннями за червень 2019 за період з 26.06.2019 по 09.12.2019 (основна заборгованість 3209,75грн); 391,21грн за прострочення сплати орендної плати за зобов`язаннями за липень 2019 за період з 26.07.2019 по 09.12.2019 (основна заборгованість 3193,70грн); 291,27грн за прострочення сплати орендної плати за зобов`язаннями за серпень 2019 за період з 28.08.2019 по 09.12.2019 (основна заборгованість 3174,54грн); 206,64грн за прострочення сплати орендної плати за зобов`язаннями за вересень 2019 за період з 26.09.2019 по 09.12.2019 (основна заборгованість 3165,01грн); 121,81грн за прострочення сплати орендної плати за зобов`язаннями за жовтень 2019 за період з 26.10.2019 по 09.12.2019 (основна заборгованість 3187,16грн); 38,16грн за прострочення сплати орендної плати за зобов`язаннями за листопад 2019 за період з 26.11.2019 по 09.12.2019 (основна заборгованість 3209,47грн). Отже, заявлені позовні вимоги про стягнення пені у сумі 1638,42грн підлягають задоволенню частково у розмірі 1533,98грн, решта вимог щодо стягнення пені задоволенню не підлягає.

Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних у сумі 142,67грн за заявлений позивачем період прострочення, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатом проведеної перевірки наданого позивачем розрахунку 3% річних, судом встановлено невідповідність розрахунку фактичним обставинам справи в частині невірного визначення початку періоду нарахування 3% річних за зобов`язаннями за серпень 2019, за яким днем виникнення прострочення є 28.08.2019.

Здійснивши перерахунок 3% річних за періоди за періоди з 26.06.2019 по 09.12.2019, з 26.07.2019 по 09.12.2019, з 28.08.2019 по 09.12.2019, з 26.09.2019 по 09.12.2019, з 26.10.2019 по 09.12.2019, з 26.11.2019 по 09.12.2019, суд встановив, що належним розміром 3% річних за вказані періоди є 142,15грн. Отже, заявлені позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 142,67грн підлягають задоволенню частково у розмірі 142,15грн; решта вимог щодо стягнення 3% річних задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат та з огляду на часткове задоволення позову, судовий збір, сплачений платіжним дорученням від 26.12.2019 №3723 у сумі 1921,00грн за приписами п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Заступника керівника Артемівської місцевої прокуратури Донецької області, м.Бахмут, Донецька область, в інтересах держави в особі позивача, Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради, м. Бахмут, Донецька область, до Фізичної особи-підприємця Каплуненко Ірини Юріївни, м. Бахмут, Донецька область, про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 65160,40грн, пені в сумі 1638,42грн, 3% річних у сумі 142,67грн, всього 66941,49грн, задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Каплуненко Ірини Юріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради (84500, Донецька область, м.Бахмут, вул. Миру, б. 44, ) заборгованість з орендної плати в розмірі 65160,40грн, пеню у сумі 1533,98грн, 3% річних у сумі 142,15грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Каплуненко Ірини Юріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь прокуратури Донецької області (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул.Університетська, 6, , р/р 6251, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172) витрати зі сплаті судового збору в розмірі 1917,99грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 25.03.2020 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.03.2020.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Аксьонова