УХВАЛА

м. Київ

25.03.2020Справа № 910/268/20
Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 910/268/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України» (вул. Мельникова, буд. 53, м. Київ, 04050) про визнання протиправною бездіяльність, визнання договору укладеним та стягнення 9 574 127,72 грн,

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва надійшла зазначена позовна заява та передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Приватного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України» щодо обов`язкового викупу належних ОСОБА_1 простих іменних акцій товариства у кількості 40 штук; визнати укладеним з дня набрання рішенням у справі законної сили договір про обов`язковий викуп товариством належних акціонеру простих іменних акцій між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України» щодо обов`язкового викупу належних ОСОБА_1 40 простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України» за ціною 234 213,33 грн за 1 акцію на загальну суму 9 368 533,33 грн у редакції, визначеній позивачем у позовній заяві; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України» на користь ОСОБА_1 заборгованість з оплати вартості акцій у сумі 9 574 127,72 грн, з яких: 9 368 533,33 грн - вартість акцій, 149383,19 грн - 3% річних за прострочення виконання зобов`язань, 56211,20 грн - інфляційні нарахування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06.02.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче засідання у справі № 910/268/20 відкладено на 12.03.2020.

12.03.2020 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти а межах суми позову в розмірі 9 574 127,72 грн, які знаходяться на всіх рахунках АТ «НДІ РЗ АТН України» в усіх банківських установах, в тому числі, але не обмежуючись на р/р НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк». Заборонити загальним зборам АТ «НДІ РЗ АТН України», проведення яких призначено на 24 березня 2019 року, приймати рішення по питанню 9 та питанню 10 порядку денного, а саме: Питання 9. Затвердити ринкову вартість однієї іменної акції Товариства станом на 21.03.2019 року у розмірі 45 199,02 грн. за одну акцію. Питання 10. Уповноважити генерального директора товариства Берковського В . Б. на укладення договору про обов`язків викуп належних акціонеру ОСОБА_1 акцій та на здійснення оплати вартості акцій у грошовій формі за встановленою ціною викупу у розмірі 45 199,02 грн. за одну просту іменну акцію товариства.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову заявник у поданій заяві зазначає, що у нього наявні цілком обґрунтовані припущення, що наслідком подальшого стрімкого погіршення фінансових показників товариства, виконання рішення суду в частині викупу належних позивачу акцій, стане утрудненим або взагалі неможливим. Крім того, у разі невжиття забезпечення позову шляхом накладення заборони на винесення на розгляд загальних зборів товариства питань п. 9 та п. 10 Порядку денного, позивач вимушений буде звертатися до суду з іншими позовами про визнання рішень товариства за згаданими питаннями недійсним, а інші учасники товариства отримують право оскаржувати у подальшому укладення товариством договору з позивачем про викуп належних йому акцій на підставі таких рішень товариства, що істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу або іншим особам вчиняти певні дії.

Пунктом 4 частини 5 та частин 9, 10 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства; зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Тобто, застосовуючи на практиці встановлений ч. 9 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України виключний випадок можливості втручання суду в господарську діяльність товариства шляхом заборони вчинення певних дій, суд в першу чергу має враховувати, що корпоративні права є майном, право мирного володіння яким гарантовано ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а тому втручання в таке право мирного володіння з метою забезпечення можливості поновлення в правах одного із акціонерів відповідного товариства має відповідати принципам рівності та справедливості і може мати місце лише у виключному випадку, коли законодавство не передбачає можливості інших шляхів ефективного та реального відновлення порушеного права заявника, адже в іншому випадку, заборона прийняття рішення загальними зборами акціонерного товариства, встановлена на користь одного із акціонерів, може вказувати на непропорційне втручання в право власності інших акціонерів такого товариства.

Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вказані правові позиції взаємоузгоджуються із правовими позиціями, висловленими у постановах Верховного Суду у справі № 918/702/18 від 03.04.2019 та у справі № 914/1257/18 від 17.04.2019, № 910/16944/18 від 02.07.2019.

Суд враховує, що саме по собі існування оголошення про скликання загальних зборів акціонерного товариства з винесенням на порядок денний питань 9 та 10 не є підтвердженням того, що ринкова вартість однієї іменної акції товариства буде затверджена саме у розмірі 45 199,02 грн., адже відсутні безумовні гарантії як того, що відповідне рішення буде прийнято загальними зборами акціонерів чи відповідні збори взагалі будуть проведені, так і реального визначення вартості іменної акції у вказаному розмірі, можливість здійснення чого пов`язана з проходженням низки етапів (від затвердження ринкової вартості акцій до отримання свідоцтва про реєстрацію випуску акцій та зареєстрованого звіту про результати приватного розміщення акцій).

За приписами статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачем в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений у поданій заяві, зазначається припущення про суттєве ускладнення виконання рішення суду або неможливість його виконання через погіршення фінансових показників товариства. Позивач вказує, що у зв`язку із зменшенням суми грошових коштів на рахунках відповідача ніж на 21 % за останні 11 місяців діяльності товариства,вбачається, що невжиття таких заходів, як накладення арешту на рахунки відповідача в межах заявленої позивачем суми до стягнення (9 574 127,72 грн.), може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення заявлених позивачем вимог.

В той же час наявність припущень щодо імовірності ускладнення виконання рішення суду не може слугувати єдиною обґрунтованою підставою забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем. При цьому, позивачем не наведено фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно з ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави дійти висновку про те, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України ).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Така правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 910/688/13.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відтак, подана заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб, а тим більше, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених прав і інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В.О. повний текст ухвали складений та підписаний 25.03.2020.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 910/268/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України» (вул. Мельникова, буд. 53, м. Київ, 04050) про визнання протиправною бездіяльність, визнання договору укладеним та стягнення 9 574 127,72 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню у порядку, встановленому ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.03.2020

Суддя В.О.Демидов