ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
РІШЕННЯ

01.04.2020 м. Ужгород Справа № 907/803/19

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/803/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна, м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю БУД-ОБ`ЄКТ, с. Клячаново Мукачівського району про стягнення суми 213.117,75грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Закарпатської області із позовом до відповідача про стягнення суми 213.117,75грн. у тому числі 110.000,00грн. основного боргу по оплаті вартості придбаного товару за Договором купівлі-продажу №202/2017 від 24.07.2017, суми 9750,00грн. пені за несвоєчасний розрахунок, 55000,00грн. штрафу, 17338,35грн. три відсотки річних та 21029,40грн. інфляційних втрат

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем згідно договору купівлі-продажу передано у власність відповідача відповідне майно, вартість якого у встановлені строки не оплачено, посилаючись на порушення вимог ст.ст. 526, 530, 536, 612 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа №907/803/19, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 17.01.2020 року суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, та, встановлено сторонам строк для подання відповіді на відзив (позивачем) та заперечень (відповідачем) (якщо такі будуть подані) не пізніше 01.03.2020 р.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Вказана ухвала суду від 17.01.2020 року була надіслана відповідачу 20.01.2020 рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження юридичної особи, однак повідомлення про вручення відповідачу про вручення рекомендованої кореспонденції до суду не надходило.

Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Далгакиран компресор Україна» (надалі - Позивач/Продавець/) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буд-Об`ект» (надалі- Відповідач/Покупець/ТОВ «Буд-Об`ект») укладено Договір купівлі-продажу №202/2017 (надалі - Договір), відповідно до якого ПРОДАВЕЦЬ зобов`язується передати у власність ПОКУПЦЯ в обумовлені строки Товар, а ПОКУПЕЦЬ зобов`язується прийняти вказаний Товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Асортимент, номенклатура, загальна кількість та вартість Товару, що підлягає поставці, визначаються Сторонами Специфікаціях, які є невідємною частиною Договору.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що «Ціни на Товар, за даним Договором є договірними та вказуються з урахуванням ПДВ в Специфікаціях до даного Договору.

Пунктом 3.1. Договору передбачено що передача Товару (Товарів) здійснюється Продавцем в строк та на умовах, що зазначаються в Специфікаціях до даного Договору. Датою передачі вважаться дата підписання Сторонами видаткової накладної на передачу Товару.

24 липня 2017 року сторони підписали Специфікацію №1 до Договору №202/2017 від 24 липня 2017 року (надалі-Специфікація). 3гідно Специфікації 1 поставці підлягав наступний Товар : Генератор дизельний DJ ЗЗСР (в капоті), загальною вартість 195 000,00 грн.

Порядок оплатив в Специфікації визначено наступним чином: передплата у розмірі 60 000, 00 грн. в строк не більше одного дня з моменту підписання специфікації, другий платіж у розмірі 67 500, 00 не пізніше 30 календарних днів з моменту відвантаження Товару на склад Покупця (про що сторони підписують видаткову накладну) та третій платіж у розмірі 67 500, 00 грн., в строк не більше 60 календарних днів з моменту відвантаження Товару на склад Покупця.

Позивач виконав покладені на нього Договором обов`язки, поставив замовлений Покупцем Товар 25 липня 2017 року у належному стані та встановлені Договором строки, про що свідчить підписана сторонами видаткова накладна №3030 від 25 липня 2017 року. Від відповідача жодних претензій щодо Товару чи Договору не надходило.

Відповідачем були сплачені на рахунок Позивача попередня оплата двома платежами (50 000, 00 грн. та 10 000 грн.), а також платіж у розмірі 25 000 грн., який Відповідач сплатив 13 листопада 2017 року. Решта суми в розмірі 110 000, 00 грн. відповідачем сплачена не була.

Таким чином, на день подання даної позовної заяви відповідач повністю не сплатив погоджену сторонами вартість Товару за Договором, чим порушив умови Договору. Разом з тим, позивач вказує на те що відповідач порушив майнові права позивача, спричинив останньому значні збитки.

Відповідач взятих на себе договірних зобов`язань не виконав, оплату за вказаний товар, у встановлений договором строк, в повному обсязі не здійснив.

Пунктом 6.2. Договору визначено, що у разі прострочення оплати Товару згідно з Специфікацією даного Договору Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, але не більше 5 п`яти відсотків від суми Договору.

Пунктами 6.3., 6.4. Договору у разі прострочення оплати Товару більш ніж на 10 днів, Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від несплаченої частини вартості Товару. У разі прострочення оплати Товару більш ніж 20 днів, Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків від несплаченої частини вартості Товару. А у разі прострочення оплати Товару більш ніж 30 днів, Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю штраф у розмірі 50 (п`ятдесяти відсотків) від несплаченої частини вартості Товару.

Пунктом 6.5. Договору встановлено, що у випадку прострочення оплати Товару Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю відсотки за неправомірне користування коштами у розмірі 28 % річних з неоплаченої частини вартості Товару.

Позивач у свої позовній заяві вказує на те, що відповідачем 13.11.2017 здійснювалась часткова оплата за поставлений товар, двома платежами (50 000, 00 грн. та 10 000 грн.), а також платіж у розмірі 25 000 грн. в якості частини оплати за проданий Товар.

В зв`язку з порушенням Відповідачем умов договору, в частині повної, та своєчасної оплати поставленого товару, Позивач звернувся до суду з метою стягнення суми боргу.

Зважаючи на прострочення виконання грошового зобов`язання в період з 26.07.2017 по 16.12.19, позивачем з урахуванням передбачених законом та пунктами 6.2,6.3,6.4,6.5 договору у відповідача виникла заборгованість у розмірі 213.117,75 гривень з яких нараховано - 9 750,00 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (але не більше 5% суми договору), - 55 000, 00 грн. штрафу у розмірі п`ятдесят відсотків від суми несплачених коштів, - 17 338,35 грн. відсотків річних, та - 21 029,40 грн. інфляційних втрат., вимоги про стягнення яких позивач просить задовольнити у повному обсязі.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу №202/2017 від 24.07.2017, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 Господарського Кодексу України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за поставлений позивачем товар згідно з Договором, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Об`єкт» виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Далгакиран компресор Україна» у розмірі 110000,00 грн., яка станом на день розгляду даної справи є непогашеною.

Доказів протилежного суду не надано, вимоги позивача відповідачем у встановленому порядку не спростовано, а відтак, позов у частині стягнення суми боргу підлягає задоволенню.

За змістом норми ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені ст. 11 Цивільного кодексу України, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства та з рішення суду.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За порушення термінів розрахунків покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення покупець, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу продавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Проаналізувавши поданий позивачем у відповідності до пункту 6.2 та п.6.6 договору розрахунок заявленої до стягнення суми пені за кожен день затримки, що склала 9 750,00 грн. та суму 55 000 грн. штрафу за прострочення виконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та правомірні, у зв`язку з чим підлягають задоволенню повністю.

Позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, три відсотки річних та 28% річних за період прострочки оплати посилаючись на вимоги чинного законодавства та умови договору.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку даних вимог на підставі вимог ст. 625 ЦК України вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 21029,40грн. інфляційних втрат за період з 26.07.2017 по 16.12.19 та 10873,97 грн. 28 відсотків річних за аналогічний період підлягають задоволенню. У задоволенні вимог щодо стягнення суми три відсотки річних належить відмовити, оскільки сторонами узгоджений саме даний вид відповідальності, що відповідає вимогам чинного законодавства та волевиявленню сторін договору.

Таким чином позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна, м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю БУД-ОБ`ЄКТ, с. Клячаново Мукачівського району про стягнення суми 213.117,75грн підлягають задоволенню повністю.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем за первісним позовом на виконання вимог ч.8 статті 129 ГПК України подано докази передбачені ч.3 ст.126 ГПК.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання послуг та їх оплати, представником позивача надано копію додаткової угоди №4 та №5 від 09.12.2019 до договору про надання правової допомоги від 22.04.2019 №101/19 від 22.04.2019, оригінал платіжного доручення №6467 від 13.12.2019 про сплату адвокатських послуг.

За таких обставин, на підставі ст. 129 ГПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 600 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

За приписами статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Судові витрати, при поданні позову у сумі 3 196,77 грн. покладаються на відповідача у відповідності до норм статті 129 ГПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю БУД-ОБ`ЄКТ (89623 Закарпатська обл., Мукачівський район, с. Клячаново, вул. Мукачівська, буд. 125, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна, (04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, б. 9, ) суму 213.117,75 грн.(двісті тринадцять тисяч сто сімнадцять гривень 75 коп.), у тому числі 110 000 грн. основного боргу, 9 750,00 грн. пені, 55 000 грн. штрафу, 10873,97 двадцять вісім відсотків річних та 21 029,40 грн. інфляційних втрат.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю БУД-ОБ`ЄКТ (89623 Закарпатська обл., Мукачівський район, с. Клячаново, вул. Мукачівська, буд. 125, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна, (04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, б. 9, )суму 9 600 грн. (дев`ять тисяч шістсот гривень) у відшкодування витрат пов`язаних з правничою допомогою.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю БУД-ОБ`ЄКТ (89623 Закарпатська обл., Мукачівський район, с. Клячаново, вул. Мукачівська, буд. 125, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна, (04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, б. 9, ) суму 3 196,77 грн. (три тисячі сто дев`яносто шість гривень 77 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору за платіжним дорученням №19291 від 19.12.2019.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 08.04.2020.

Суддя О.Ф. Ремецькі