ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" березня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/749/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський хлібзавод №1" (54028, м. Миколаїв, вул. В`ячеслава Чорновола, 2а, ) (№4-15/20 від 20.03.2020р.) про забезпечення позову відносно особи, яка може отримати статус учасника справи (відповідача) Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь" (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, буд. 5 кв.11, )

ВСТАНОВИВ:

20.03.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський хлібзавод №1" звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову відносно особи, яка може отримати статус учасника справи (відповідача) Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь", згідно якої просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь" та знаходяться на будь-яких рахунках у будь-яких банківських установах (банках), а також на ті кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Товариству з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь" і знаходяться у нього чи в інших осіб, у розмірі ціни позову 1 143 937,11 грн, суми судового збору у розмірі 17 160 грн.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник вказує про наявність наміру пред`явити ТОВ "Маяк-Південь" позов про стягнення заборгованості за договором поставки №19/02 від 18.01.2019р. у сумі 1 143 937,11 грн.

Поряд з цим необхідність забезпечення позову заявник пов`язує з наявністю великої кількості судових рішень майнового характеру та відкритих господарським судом проваджень, в яких ТОВ "Маяк-Південь" виступає відповідачем. Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Маяк-Південь" в межах позовних вимог, може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову, внаслідок зникнення або зменшення коштів, які наявні у боржника.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський хлібзавод №1", суд вказує наступне.

Так під забезпеченням позову розуміється сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В той же час, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно частин 2, 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Бочаров проти України" наголошує на тому, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як встановлено судом, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилається на наявність між сторонами правовідносин з поставки товару за договором №19/02 від 18.01.2019р., водночас не надає жодних доказів у підтвердження реальності правовідносин поставки між сторонами.

Матеріали заяви про забезпечення позову, окрім судової практики, не містять ані договору поставки, про існування якого зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський хлібзавод №1" у заяві про забезпечення позову, ані первинних документів, оформлених у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Досліджуючи надані заявником в якості доказу судові рішення, суд вказує, що заяви про забезпечення позову в рамках відповідних проваджень були подані позивачами після порушення провадження у справі, з огляду на що, суд, приймаючи позитивне рішення щодо накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь", не був позбавлений можливості встановити реальність господарських правовідносин між сторонами, тоді як в даному випадку заявником заяву про забезпечення позову подано до подачі позовної заяви

За таких обставин, за відсутності доказів, що підтверджують наявність між сторонами правовідносин з поставки товару, суд позбавлений можливості, перш за все, з`ясувати обсяг позовних вимог, і, як наслідок, надати оцінку розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, у зв`язку з чим доходить висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський хлібзавод №1" про забезпечення позову, що, водночас, не позбавляє заявника права на звернення до суду із відповідним клопотанням з доданням необхідних доказів.

Керуючись ч.6 ст.140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський хлібзавод №1" про забезпечення позову за вх.№4-15/20 від 20.03.2020р. по справі №916/749/20.

Ухвала набрала чинності 23 березня 2020 р. та може бути оскаржена у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку.

Суддя Ю.М. Щавинська