ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Черкаси справа № 925/60/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І.,

без виклику учасників справи, розглянув справу за позовом

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КС СОЛАР»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранатова зірка»

про стягнення 54 600,31 грн,

Товариство з обмеженою відповідальністю «КС СОЛАР» звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранатова зірка» про стягнення заборгованості за поставлену сонячну електростанцію у кількості 2-шт загальною потужністю 66 кВт згідно з договором купівлі-продажу від 01.03.2019 №13/02 КС у розмірі 54600,31 грн, у тому числі: 44545,04 грн основного боргу, 264,85 грн інфляційних, 652,00 грн 3% річних, 6911,17 грн пені, 2227,25 грн штрафу та відшкодування судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2102,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за укладеним між сторонами договором позивач передав, а відповідач прийняв товар, проте у визначений договором строк відповідач не розраховувався, допустивши прострочення оплати його вартості, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій, обов`язок зі сплати яких передбачено договором та діючим законодавством.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.01.2020 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов та усіх доказів, якими обґрунтовує свої заперечення та клопотанням (у разі наявності) щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позов суду не надав. Ухвала Господарського суду Черкаської області від 20.01.2020, направлена судом на адресу відповідача, вказану позивачем у позовній заяві, за адресою його держаної реєстрації (судом був замовлений Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) повернулась до суду з відміткою працівника пошти «повернення за інших причин».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Згідно з частиною 1 статті 10 цього Закону якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до пункту 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Крім того, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом на сайті Господарського суду Черкаської області було розміщено оголошення-повідомлення про розгляд господарським судом справи, у якій Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранатова зірка» є відповідачем за вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «КС СОЛАР».

Оскільки відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позов суду не надав, суд відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КС СОЛАР» (продавцем, позивач у справі), в особі директора Чеканова О.О., що діє на підставі Статуту, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранатова зірка» (покупцем, відповідач у справі), в особі директора Журова І.В., який діє на підставі Статуту, було укладено договір купівлі-продажу №13/02 КС (надалі договір, а.с. 17-21), за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити на умовах цього договору товар, визначений у Специфікації (додаток №1 до договору): сонячну електростанцію у кількості 2-шт загальною потужністю 66 кВт (надалі - товар). Строк поставки обладнання 45 робочих днів з моменту отримання передплати відповідно до умов цього договору (пункт 2 Специфікації).

У пункті 1.4 договору закріплено, що якість товару має відповідати якісним показникам підтвердженими відповідними документами виробника (сертифікат якості міжнародного зразка, ліцензії, сертифікат проходження відповідних випробувань, гарантійним талоном), копії яких за вимогою покупця надаються останньому.

У Розділі 3 договору унормовані гарантії та якість товару.

Відповідно до пункту 5.1 договору вартість товару, умови і терміни оплати вказуються сторонами у відповідному (их) додатку (ах) до цього договору чи інших письмових документах. Загальна вартість договору: 1 485 701,85 грн.

Згідно з пунктом 5.2 договору покупець сплачує продавцю першу частину у сумі 1 086 341,12 грн з ПДВ протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання цього договору.

Згідно з пунктом 5.3 договору другу частину у сумі 271 585,28 грн з ПДВ покупець сплачує продавцю протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання цього акту прийому-передачі обладнання.

Згідно з пунктом 5.4 договору третю частину у сумі 127 775,45 грн з ПДВ покупець сплачує продавцю протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту пуску електростанції в експлуатацію.

Продавець зобов`язується передати покупцеві товар у відповідності до умов Додатку №1 до цього договору (пункт 6.1 договору)

Датою прийому-передачі товару є дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару (пункт 6.2 договору).

Відповідно до пункту 7.6 договору за несвоєчасну оплату за даним договором покупець сплачує продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення платежу.

Згідно з пунктом 7.7 договору крім пені, передбачені пунктом 7.6 у випадку несвоєчасної оплати товару, покупець зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 5 % від вартості неоплаченого товару, а у випадку повторного порушення - штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого товару.

У пункті 9.1 договору закріплено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (у разі наявності).

18.03.2019 позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №8 на суму 1 485 701,85 грн (а.с. 23).

19.03.2019 відповідач здійснив передоплату за сонячну електростанцію у сумі 800 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №67 (а.с. 24).

Позивач отримав вказані кошти та склав і зареєстрував податкову накладну від 19.03.2019 (а.с. 25-27).

Незважаючи на порушення відповідачем свого обов`язку щодо повної та своєчасної оплати товару, позивач передав йому передбачений договором товар 10.07.2019 на суму 812 721,04 грн, у тому числі ПДВ 135 453,51 грн, що підтверджується видатковою накладною №14 (а.с. 28).

У цей день позивач також склав та подав до органів ДФС розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 19.03.2019, в якому вказав номенклатуру фактично поставленого товару (а.с. 29-30).

Також у цей день позивач склав та подав до органів ДФС податкову накладну на суму 12721,02 грн (а.с. 33-36). Вказана сума виникла як залишок між сплаченим відповідачем авансом (800000,00 грн) та вартістю фактично переданого йому товару 10.07.2019 (812 721,04 грн).

15.07.2019 позивач передав відповідачу товар на суму 31824,00 грн у тому числі ПДВ 5304,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №15 (а.с. 37), проте відповідач не підписав вказану накладну та не надав будь-яких заперечень із обґрунтуванням відмови від підписання.

У зв`язку з чим, позивач направив відповідачу видаткову накладну №15 від 15.07.2019 з використанням комп`ютерного програмного забезпечення «М.Е.Dос», яку відповідач отримав 09.09.2019 (а.с. 38-39).

Позивач склав та зареєстрував податкову накладну на підставі видаткової накладної №15 від 15.07.2019 (а.с. 40-42).

20.08.2019 на адресу відповідача направлено листа №24/1 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 44545,04 грн до 31.08.2019 та попереджено про звернення до суду у разі несплати грошових коштів, вказаних у листі, до 31.08.2019 та нарахування штрафних санкцій (а.с. 44-45).

29.08.2019 на адресу відповідача повторно направлено листа №26/1 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 44545,04 грн до 06.09.2019 та попереджено про звернення до суду у разі несплати грошових коштів, вказаних у листі, до 06.09.2019 та нарахування штрафних санкцій (а.с. 47-48).

Вимога залишилась без відповіді та задоволення.

Несплата відповідачем заборгованості за поставлений товар у сумі 44545,04 грн стала причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу з відповідача, а також нарахованих позивачем штрафних санкцій.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного між ними договору, який за правовою природою є договором купівлі-продажу та відповідає вимогам статті 655 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості. Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (статті 669, 671, 691 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення статті 204 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач поставив, а відповідач прийняв товар, вартість якого складає 844 545,04 грн (812 721,04+31 824,00), що підтверджується належними доказами. Враховуючи відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки товару, недопоставки, неякісності товару чи іншого невиконання умов договорів, суд дійшов висновку, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання.

Сторонами у Розділі 5 договору погоджено вартість товару і порядок його оплати. Відповідач частково виконав свої зобов`язання, сплативши 800 000,00 грн, хоча до сплати згідно з умовами договору підлягала сума у розмірі 1 086 341,12 грн протягом трьох днів з дня підписання договору. З огляду на встановлений сторонами порядок оплати, строк сплати за отриманий товар закінчився 05.03.2019.

Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних допустимих та належних доказів належного та повного розрахунку за отриманий товар, у розумінні вимог статей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, відповідач суду не подав, тому вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 44545,04 грн є обґрунтованою, отже підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. А частина 4 статті 231 Господарського Кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського Кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність за порушення строків оплати товару передбачена договором у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення платежу та штрафу в розмірі 5 % від вартості неоплаченого товару.

На підставі наведених положень договору та закону позивач нараховував відповідачу 6911,17 грн пені за період прострочення з 16.07.2019 до 10.01.2020 та 2227,25 грн штрафу.

Здійснивши перевірку правильності нарахування пені та штрафу, суд встановив, що розрахунок пені проведений позивачем не вірно, оскільки позивачем не враховано час виникнення у нього права на нарахування пені (з наступного дня після закінчення строку на оплату, тобто з 06.03.2019) та положення частини 6 статті 232 Господарського кодексу України. Отже, судом зроблений перерахунок та встановлено, що розмір пені, який є обгрунтований та підлягає до стягнення з відповідача становить 3409,83 грн за період з 16.07.2019 до 06.10.2019. Вимога про 2227,25 грн штрафу підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі вказаних вимог позивачем нараховано відповідачу 264,85 грн інфляційних за користування чужими грошовими коштами за період прострочення з 16.07.2019 до 10.01.2020 та 652,00 грн 3% річних, які просить стягнути з відповідача.

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон». Розрахунок не перевищує можливого нарахування. Вимога позивача про стягнення 264,85 грн інфляційних та 652,00 грн 3% річних підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 2 статті 20 Господарського Кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Позивачем обґрунтовано та належними доказами підтверджено, наявність порушень відповідачем зобов`язань за договором, водночас відповідач не спростував та не надав доказів, які б свідчили про належне виконання оплати отриманого товару, отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КС СОЛАР» підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 1967,21 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранатова зірка» (вул.Некрасова, 92, м.Шпола, Черкаська область, 20600, ідентифікаційний код 34118096) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КС СОЛАР» (вул. Яновського, 100, кв. 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ідентифікаційний код 41293802) 44545,04 грн основного боргу, 264,85 грн інфляційних, 652,00 грн 3% річних, 3409,83 грн пені, 2227,25 грн штрафу та 1967,21 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко