ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/3183/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: Л.О. Будішевська, С.В. Таран,

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Одеської дирекції АТ "Укрпошта"

на рішення Господарського суду Одеської області від 27.12.2019 (суддя Малярчук І.А., м. Одеса, повний текст складено 28.12.2019)

у справі № 916/3183/19

за позовом Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Одеської дирекції АТ "Укрпошта"

до відповідача Шубинської Олени Анатоліївни

про стягнення 26889,26 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Одеської дирекції АТ "Укрпошта" (далі також - АТ "Укрпошта", Товариство) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ФОП Шубинської Олени Анатоліївни про стягнення 26889,26 грн., із яких: 12609,91 грн. заборгованості з орендної плати за період з вересня 2016 року по червень 2019 року, 1070,21 грн. три проценти річних за прострочення оплати орендної плати, 5133,12 грн. втрат від інфляції за прострочення орендної плати, а також 4370,23 грн. заборгованості по витратам на утримання об`єкта оренди, 1556,08 грн. пені за порушення строків оплати витрат на утримання об`єкта оренди, 370,91 грн. три проценти річних за порушення строків оплати цих витрат та 1779,03 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов укладеного 04.12.2015 між РВ ФДМУ по Одеській області та ФОП Шубинською О.А. договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, стосовно своєчасної та повної сплати орендної плати, а також неналежним виконанням останньою укладеного 07.12.2015 між позивачем та відповідачем договору №15-628 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю щодо відшкодування позивачу витрат на утримання об`єкта оренди.

У відзиві на позов відповідач зазначила, що з грудня 2016 року припинила свою господарську діяльність, не має статусу суб`єкта господарської діяльності і не використовує орендоване приміщення.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.12.2019 у справі №916/3183/19 позов задоволено частково: стягнуто з Шубинської Олени Анатоліївни на користь Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Одеської дирекції АТ "Укрпошта" 1330,07 грн. витрат на комунальні послуги, 98,64 грн. втрат від інфляції по заборгованості по орендній платі, 211,54 грн. пені по заборгованості по комунальним витратам, 21,78 грн. три проценти річних по заборгованості по комунальним витратам, 336,37 грн. втрат від інфляції по заборгованості по комунальним витратам. У задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено, що дата складання акта приймання-передачі майна, за яким повернуто орендоване приміщення, є 01.07.2019, а не 28.02.2018, як зазначив відповідач, так само як і не доведено наявність заборгованості відповідача зі сплати орендної плати за спірний період, у зв`язку з чим здійснено перерахунок вищевказаних в позовній заяві сум.

Не погодившись із рішенням суду, АТ "Укрпошта" звернулось із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на необґрунтованість даного судового рішення, просило його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити рішення, у новій частині якого задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 24891,09 грн. Не погоджуючись з висновком суду про недоведення позивачем, що дата складання акта приймання-передачі майна є відмінною від 28.02.2018, скаржник вважає, що такий висновок спростовується доданою до позову копією листа позивача відповідачу від 19.07.2019 №15-142, яким на адресу останнього надіслані 2 примірники акта для підписання та в якому міститься вимога про повернення орендованого майна та погашення заборгованості. Апелянт зауважив, що договірні відносини продовжились до липня 2019 року, однак ця обставина не знайшла свого відображення в рішенні суду. Товариство вказало, що через неналежне дослідження доказів судом зроблений необґрунтований висновок про дату припинення нарахування орендної плати з боку позивача, яке, на думку суду, повинно було припинитись з 01.03.2018, що призвело до необґрунтованого зменшення суми пені, трьох відсотків річних та втрат від інфляції. Аналогічний безпідставний, як вважає скаржник, висновок судом зроблено щодо припинення нарахування витрат на утримання орендованого приміщення з 28.02.2018, внаслідок чого було відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення решти суми витрат, починаючи із зазначеної дати.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами ч. 10 ст. 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

04.12.2015 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Шубинською Оленою Анатоліївною (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення на першому поверсі двоповерхової будівлі відділення поштового зв`язку №2 м. Біляївка, загальною площею 10,22 кв.м., за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Леніна,150, яке обліковується на балансі УДППЗ "Укрпошта" (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ "ЕОС" станом на 31.08.2015р. та становить 34707 грн.

У пункті 1.2. Договору визначено, що майно передається в оренду з метою розміщення торгівельного об`єкту з продажу непродовольчих товарів.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Орендоване нерухоме майно залишається на балансі балансоутримувача із зазначенням того, що цей об`єкт є орендованим (п. 2.5. Договору).

За положеннями п. 3.1. Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786 та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (жовтень 2015р.) - 525,66 гривень.

Орендна плата за перший місяць оренди - листопад 2015р. визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена у абзаці 1 цього пункту на індекс інфляції листопада 2015р.

Відповідно до п. 3.2. Договору нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 3.4. Договору встановлено, що у разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Згідно з п.3.6. Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 70% надсилається орендарем орендодавцеві, 30% - балансоутримувачу.

У пункті 3.7 Договору сторони погодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п.3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

За ініціативою Орендодавця стягнення заборгованості з орендної плати та пені вирішується в судовому порядку.

Пунктом 10.1. Договору передбачено, що цей Договір укладено строком на 1 рік, що діє з 04 грудня 2015р. до 04 грудня 2016р. включно.

Згідно з абз. 2 п. 10.4. Договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця та у разі належного виконання орендарем умов цього договору, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором та чинним законодавством за умови відсутності заперечень органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди, наданих орендодавцю у встановлений законодавством термін.

На виконання умов Договору 04.12.2015 сторонами підписано акт приймання-передачі державного нерухомого майна.

Орендоване майно повернуто орендарем орендодавцю за актом приймання передачі, на якому була надрукована дата - « 01.07.2019р.», але вона закреслена, та над нею вказано дату « 28.02.2018р.», яку також вказано біля прізвища Шубинська О.А. та її підпису.

Оскільки позивачем не доведено, що дата складання акта є відмінною від дати « 28.02.2018р.», місцевим господарським судом прийнято саме цю дату складання акта повернення майна.

Також 07 грудня без зазначення року між Українським державним підприємством поштового зв`язку "Укрпошта" (балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Шубинською Оленою Анатоліївною (орендар) було укладено договір №15-628 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, за умовами якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Леніна, 150 (надалі - будівля), загальною площею: 10,22 кв.м., а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором. Орендар користується приміщенням, вартістю, визначеною згідно до незалежної оцінки вартості об`єкту оренди, що була проведена ТОВ "ЕОС" станом на 31.08.2015р. і становить 34707 грн. Орендоване приміщення використовується для розміщення торгівельного об`єкту з продажу непродовольчих товарів (розділ 1 договору).

Відповідно до п.2.1.1., 2.1.2. цього договору балансоутримувач зобов`язується забезпечити виконання всього комплексу робіт, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі і прибудинкової території, та створення необхідних умов для здійснення господарської діяльності, у тому числі орендарю і його співробітникам згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями. Перелік таких робіт та послуг, порядок та умови їх оплати встановлюються цим договором. Розмір плати за обслуговування і ремонт будівлі, прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень будівлі залежить від складу робіт і послуг, які надаються балансоутримувачу житловооексплуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб`єктами господарювання, і визначається розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат) за обслуговування та ремонт будівлі, комунальні та інші послуги балансоутримувача; надання орендарю комунальних послуг за діючими розцінками і тарифами.

Пунктом 2.2.3. даного договору встановлено, що орендар зобов`язується не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі (в даному випадку - Центр поштового зв`язку №1 Одеської дирекції) за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення, а також за комунальні послуги. При несвоєчасному внесенні плати орендар зобов`язаний сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

За положеннями п.5.1 договору №15-628 договір набирає чинність з дати його підписання і діє до 30.11.2018р. включно.

Договір набирає чинність з дати його підписання і діє до 30.11.2018р. включно; реорганізація балансоутримувача чи орендаря, або перехід права власності на приміщення чи будівлю до інших осіб, не визнається підставою для зміни або припинення чинності цього договору і зберігає свою чинність для нового власника приміщення та будівлі (їх правонаступників), якщо інше не передбачається цим договором або чинним законодавством (п.5.4. даного договору).

У подальшому УДППЗ "Укрпошта" було припинено в результаті його перетворення на ПАТ "Укрпошта" згідно з наказами Міністерства інфраструктури України №56 від 16.02.2017р., №240 від 05.07.2017р., №611 від 14.12.2018р. АТ "Укрпошта" визначено правонаступником УДППЗ "Укрпошта", затверджено передавальний акт від 09.02.2017р. та акт від 05.07.2017р. передавання майна УДППЗ до АТ "Укрпошта".

До позову Товариством додано копію листа АТ "Укрпошта" від 19.07.2019 №15-142 (а.с.20), адресованого ФОП Шубинській О.А., в якому зазначено, що позивач направляє відповідачу акти звірки до договору оренди нерухомого майна від 04.12.2015 та акти прийому-передачі нерухомого майна для перевірки та подальшого підписання. Також у даному листі Товариство наполегливо рекомендувало відповідачу підписати та повернути акт приймання-передавання майна до Одеської Дирекції АТ "Укрпошта" та сплатити виниклу заборгованість. Однак, доказів направлення цього листа відповідачу позивачем не надано.

Посилаючись на неналежне виконання ФОП Шубинською О.А. своїх зобов`язань за вищевказаними договорами, АТ "Укрпошта" звернулось з вищезгаданим позовом.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частинами першою статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.1, 5 ст.762 ЦК України).

Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.12.2019 №, 23.12.2016 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Шубинської Олени Анатоліївни за її рішенням.

У випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (див. пункт 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

Оскільки спірні правовідносини виникли щодо виконання фізичною особою-підприємцем умов господарського договору, зобов`язання за яким у відповідачки з втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинилися, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про належність спору до юрисдикції господарського суду.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 04.09.2019 у справі №640/16902/18.

Відтак, не дивлячись на втрату Шубинською О.А. у грудні 2016 року статусу суб`єкта підприємницької діяльності, спір у даній справі підвідомчий саме господарському суду, оскільки спірні правовідносини виникли із вищезгаданих договорів, які укладались відповідачем, як підприємцем, для здійснення підприємницької діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором оренди від 04.12.2015 ФОП Шубинська О.А. отримала у користування об`єкт оренди, загальною площею 10,22 кв.м., за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Леніна,150 , який обліковується на балансі позивача.

У подальшому орендоване майно було повернуто орендарем орендодавцю за актом приймання-передачі, на якому, як вище зазначалось, була надрукована дата - « 01.07.2019р.», але вона закреслена та над нею вказано дату « 28.02.2018р.», яку також вказано біля прізвища Шубинська О.А. та її підпису. Оскільки позивачем не доведено, що дата складання акта є відмінною від 28.02.2018р., місцевий господарський суд вірно виходив з того, що саме ця дата є датою складання даного акта, а, отже, нарахування позивачем орендної плати мало припинитись з 01.03.2018р.

Згідно з наданим позивачем розрахунком орендної плати всього до сплати відповідачем було нараховано 5740,12 грн. орендної плати за період з вересня 2016 року по лютий 2018 року включно, однак, як свідчить даний розрахунок, відповідач за вказаний період сплатив орендну плату на користь Товариства в сумі 5847,01грн., що перевищує суму нарахованої орендної плати у цей період, у зв`язку з чим господарський суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовної вимоги АТ "Укрпошта" про стягнення з відповідача 12609,91 грн. орендної плати.

Також за договором №15-628 відповідач зобов`язався відшкодовувати позивачу комунальні та експлуатаційні витрати на орендоване майно. Як було встановлено місцевим господарським судом, орендні правовідносини припинились 28.02.2018р., у зв`язку з чим комунальні та експлуатаційні витрати підлягали нарахуванню до вказаної дати включно. Отже, виходячи з розрахунку позивача, за період з вересня 2016 року по лютий 2018 року включно позивачем нараховано відповідачу 3420,18 грн. комунальних витрат. За тим же розрахунком позивача сума оплачених відповідачем коштів за комунальні витрати складає 2090,11грн. Отже, різниця між нарахованими та сплаченими комунальними витратами за вказаний період складає 1330,07 грн. Оскільки Шубинською О.А. не надано доказів погашення вказаної заборгованості, місцевим господарським судом вірно частково задоволено позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача комунальних витрат в сумі 1330,07грн. за вказаний період.

Що стосується пені у сумі 1556,08грн. за період з 31.08.2018р. по 31.08.2019р., нарахованої Товариством у зв`язку з простроченням відповідачем строку сплати комунальних платежів на визначену останнім суму заборгованості - 4370грн., судова колегія зазначає наступне.

Одним із наслідків порушення зобов`язання, відповідно до статті 611 ЦК України, є сплата неустойки.

Положеннями статті 216 та частини першої статті 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

У силу ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 статті 549 ЦК України).

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, як вище зазначалось, у Шубинської О.А. наявна заборгованість за комунальними витратами саме у сумі 1330,07 грн., яка утворилась за період з серпня 2017 року по лютий 2018 року.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд самостійно розрахував пеню в межах заявленої позивачем, але в розмірі фактично наявної у відповідача заборгованості. Так, згідно з перевіреним судом апеляційної інстанції розрахунком, загальна сума пені, нарахованої на заборгованість по комунальним витратам складає 211,54грн. за період з 13.09.2017р. по 12.09.2018р., а тому відповідна позовна вимога підставно задоволена судом частково у вказаній сумі.

Також позивач, посилаючись на несвоєчасну оплату відповідачем орендної плати, нарахував до стягнення з відповідача 1070,21 грн. три проценти річних та 5133,12 грн. інфляційних втрат за період з вересня 2016 року по червень 2019 року.

Крім того, посилаючись на несвоєчасність оплати останнім витрат на комунальні послуги, позивач нарахував до стягнення з відповідача 370,91 грн. три проценти річних та 1779,03 грн. інфляційних втрат за період з вересня 2016 року по червень 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що посилаючись на несвоєчасність оплати орендної плати в сумі 12609,91 грн., Товариство нарахувало до стягнення з Шубинської О.А. 1070,21 грн. три проценти річних без зазначення дат періоду, за який нараховано три проценти річних, але із зазначенням кількості днів прострочення - 1033.

Оскільки, як вище вказувалось, у відповідача взагалі не існує заборгованості перед позивачем з орендної плати, то Господарським судом Одеської області обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 1070,21 грн. три проценти річних, нарахованих на суму орендної плати.

Згідно з абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Стосовно інфляційних втрат по заборгованості з орендної плати позивач розрахував ці втрати за період з вересня 2016 року по червень 2019 року без зазначення суми, із якої її обраховано. У період з 13.10.2016 по 19.02.2018 періодично по місячним платежам дійсно існувала заборгованість відповідача з орендної плати через несвоєчасне її погашення, у зв`язку з чим судом самостійно розраховано суму втрат від інфляції, враховуючи вказаний позивачем період, обмежившись граничною датою існування заборгованості відповідача по орендній платі. Згідно з відповідним розрахунком загальна сума інфляційних втрат становить 98,64 грн.

Враховуючи викладене, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат по заборгованості з орендної плати вірно задоволена місцевим господарським судом частково - в сумі 98,64 грн., що розрахована загалом за період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року.

Також позивач нарахував до стягнення з відповідача 370,91 грн. три проценти річних за несвоєчасну оплату витрат на комунальні послуги. Суму заборгованості, на яку позивач нарахував три проценти річних, позивачем визначено у розмірі 4370 грн., однак дат періоду нарахування трьох процентів річних не вказано, зазначено лише про кількість днів нарахування - 1033 дні. Проте, як вище зазначалось, заборгованість відповідача з комунальних витрат складає 1330,07 грн., яка утворилась за період з серпня 2017 року по лютий 2018 року, при цьому, ця сума не виникла одночасно, а формувалась щомісяця та складається із сум за кожен місяць, по яким початок відліку прострочення є різним, тобто вірним є нарахування трьох процентів річних на кожну місячну оплату заборгованості. У зв`язку з цим місцевий господарський суд самостійно розрахував три проценти річних в межах заявленої позивачем суми, але в розмірі фактично наявної у відповідача заборгованості. Згідно з відповідним розрахунком така заборгованість складає 21,78грн.

Відтак, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних по заборгованості з комунальних витрат обґрунтовано задоволена судом частково - в сумі 21,78 грн., що розрахована загалом за період з 13.09.2017р. по 30.06.2019р.

Крім того, за розрахунком позивача сума втрат від інфляції, нарахована на заборгованість по витратам на комунальні послуги, складає 1779,03 грн. за період з вересня 2016 року по червень 2019 року. При цьому, позивач не зазначив суму, із якої обрахував втрати від інфляції, але вказав, що їх обраховано за період з вересня 2016 року по червень 2019 року. Місцевий господарський суд самостійно розрахував суму втрат від інфляції, виходячи з наведеного позивачем періоду її обрахунку та факт наявності прострочення оплат за різні місяці такого періоду. Згідно з відповідним розрахунком загальна сума інфляційних втрат по заборгованості із комунальних витрат складає 336,37 грн., що розраховані загалом за період з жовтня 2016 року по червень 2019 року.

Враховуючи викладене, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача втрат від інфляції, по заборгованості з витратам на комунальні послуги правильно задоволена судом частково - в сумі 336,37грн.

Щодо доводів скаржника про те, що судом не досліджено та не надано правової оцінки листу АТ "Укрпошта" від 19.07.2019 №15-142, адресованого ФОП Шубинській О.А., яким на адресу відповідача надіслані 2 примірники акта приймання-передачі від 01.07.2019 та в якому міститься вимога про повернення орендованого майна та погашення заборгованості, судова колегія зазначає наступне.

По-перше, як вище зазначалось, у цьому листі вказано, що позивач направляє відповідачу акти звірки до договору оренди нерухомого майна від 04.12.2015 та акти прийому-передачі нерухомого майна для перевірки та подальшого підписання, проте не зазначено дату складання актів. У листі також не вказано перелік додатків до нього (між текстом та підписом).

По-друге, позивачем не додано доказів направлення (чи отримання нарочно) цього листа відповідачу, а відтак, неможливо встановити дату направлення цього листа.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відтак, доводи апелянта про те, що вказаний лист є доказом дати фактичного повернення орендованого майна 01.07.2019 не приймаються колегією суддів до уваги, а висновки місцевого господарського суду про те, що нарахування орендної плати та витрат на утримання орендованого приміщення підлягало припиненню з 01.03.2018, скаржником іншими доказами не спростовані.

Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Таким чином, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281-284 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Одеської дирекції АТ "Укрпошта" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 27.12.2019 у справі №916/3183/19 залишити без змін.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, у строк, встановлений ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран