ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року Справа № 925/1112/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Макарченко Н.П.,

за участі представників сторін:

від позивача Пахомова О.А. адвокат,

від відповідача Саражан Н.М. представник,

від третіх осіб:

від товариства з обмеженою відповідальністю МЕТІДА представник не з`явився,

від комунального підприємства Смілакомунтеплоенерго Сілко О.І. адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ

до публічного акціонерного товариства По газопостачанню та

газифікації Черкасигаз, м. Черкаси

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1.товариства з обмеженою відповідальністю МЕТІДА, м. Київ;

2.комунального підприємства Смілакомунтеплоенерго, м. Сміла,

Черкаської області

про стягнення 383 141 851 грн. 61 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося акціонерне товариство Укртрансгаз до публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Черкасигаз про стягнення з відповідача 383 141 851 грн. 61 коп., а саме: 321 977 291 грн. 63 коп. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 45 645 441 грн. 00 коп. пені, 4 253 900 грн. 61 коп. 3% річних та 11 265 218 грн. 37 коп. інфляційних втрат, з підстав неналежного виконання відповідачем умов договору транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 20 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05 листопада 2019 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05 листопада 2019 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 28 листопада 2019 року.

Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю МЕТІДА та комунальне підприємство Смілакомунтеплоенерго.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 28 листопада 2019 року відкладено підготовче засідання на 20 грудня 2019 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 20 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті було призначено на 17 січня 2020 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 17 січня 2020 року було оголошено перерву до 11 год. 00 хв. 19 лютого 2020 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 19 лютого 2020 року було оголошено перерву до 14 год. 30 хв. 04 березня 2020 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04 березня 2020 року відкладено розгляд справи по суті на 11год.00 хв. 13 березня 2020 року.

В судове засідання представник третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю МЕТІДА не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується реєстром поштових відправлень господарського суду Черкаської області.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх позовних вимог ПАТ Укртрансгаз зазначило, що позивачем як оператором ГТС було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу у серпні-грудні 2018 року та лютому 2019 року.

Обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним безпосередньо з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та внаслідок несанкціонованого відбору в листопаді 2018 року з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами, у яких в спірні періоди не було жодного постачальника природного газу, а саме комунальним підприємством Смілакомунтеплоенерго.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу за вказані періоди в порядку, встановленому кодексом ГТС, позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 321 977 291 грн. 63 коп.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 12 жовтня 2019 року та зазначав, що відповідач у спірних правовідносинах, мав статус:

- споживача природного газу для власних та виробничих потреб;

- оператора газорозподільних систем (далі за текстом - Оператор ГРМ), який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників);

- замовника послуг транспортування природного газу (п.п. 28 п.2.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, 8 глави 3 розділу XII Кодексу ГТС).

Взаємовідносини між позивачем та відповідачем у спірний період, регулювались Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30 вересня 2015 року із змінами і доповненнями від 27 грудня 2017 року (надалі - Правила постачання), Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року із змінами і доповненнями від 12 липня 2018 року та від 14 грудня 2018 року (надалі - Кодекс ГРМ), Кодексом газотранспортної систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30 вересня 2015 року, в редакції від 15 червня 2018 року, відповідно до постанови НКРЕКП від 27 липня 2018 року № 788, із змінами та доповненнями постановою НКРЕКП від 30 листопада 2018 року №1573, якими, зокрема, було зобов`язано позивача здійснювати комерційне балансування (зокрема визначення фінансового забезпечення, подання номінацій/реномінацій, проведення алокацій, визначення небалансів, визначення плати за нейтральність) за період серпень 2018 - лютий 2019 відповідно до положень Кодексу газотранспортної системи в редакції, що діє на день прийняття цієї постанови.

Відповідач стверджує, що єдиним постачальником природного газу в спірний період для ПАТ Черкасигаз для покриття власних виробничо-технічних витрат було ТОВ МЕТІДА, м. Київ.

Зокрема, між ТОВ МЕТІДА та ПАТ Черкасигаз було укладено договір постачання природного газу №С-07/04-18 від 30 березня 2018 року для забезпечення власних потреб об`єктів, які знаходяться на балансі та договір постачання природного газу №С-09/06-18 від 27 червня 2018 року для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат.

З моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу даним споживачем.

Таким чином, в одному розрахунковому періоді постачання природного газу споживачу може здійснювати лише постачальник природного газу до реєстру якого включений споживач, та який відповідальний за обсяги споживання природного газу даним споживачем.

Постачання природного газу відповідачу від ТОВ МЕТІДА в спірний період підтверджується актами приймання-передачі природного газу, при цьому представник відповідача стверджував, що Кодексом ГТС не передбачено подання постачальником номінації на природний газ в розрізі мети його використання споживачем, як то власні потреби, виробничо-технологічні витрати тощо.

Пунктом 8 глави 3 розділу XII Кодексу ГТС алокація фактичних обсягів споживача можлива тільки на постачальника, зазначеного у відповідній підтвердженій номінації/місячній номінації/реномінації, крім випадків, передбачених даним пунктом.

У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу - на оператора газотранспортної системи.

Відповідач зазначав, що позивачем не надано суду будь - яких допустимих доказів, що підтверджують:

несанкціонований відбір природного газу відповідачем з газотранспортної системи;

отримання відповідачем письмової вимоги ТОВ МЕТІДА, що є постачальником природного газу відповідачу в спірний період, про припинення газу ПАТ Черкасигаз;

направлення позивачем відповідачу, як Оператору газорозподільної

системи письмової вимоги про припинення розподілу природного газу ПАТ

Черкасигаз;

відсутність відповідача в Реєстрі будь-якого постачальника, в тому числі ТОВ МЕТІДА.

Кодексом ГТС передбачено, що Оператор ГТС має надати замовнику послуг транспортування акти про надання послуг балансування до 14-го числа місяця, наступного за звітним.

При цьому, інших термінів оформлення послуг балансування діючим законодавством України не передбачено.

Однак акти надання послуг балансування за серпень - грудень 2018 року, лютий 2019 року позивачем було надано відповідачу з порушенням строків визначених Кодексом ГТС.

Також відповідач стверджував, що виходячи зі змісту п.9.2 укладеного між сторонами договору транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року та положень Кодексу ГТС, коефіцієнт 1,2 застосовується лише за умови перевищення обсягу небалансу на 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи.

Для визначення коефіцієнту компенсації, що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

Відповідно до погоджених даних, підтверджених актами приймання-передачі газу за серпень-жовтень 2018 року та алокацій (звітів) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ Черкасигаз, між замовниками послуг транспортування (постачальниками) за вказаний період загальний обсяг розподіленого природного газу не перевищував 5% від обсягу газу відібраного ПАТ Черкасигаз у точці виходу з газотранспортної системи.

Отже, на думку відповідача, позивачем було безпідставно застосовано коефіцієнт 1,2 при визначенні вартості послуг балансування.

Щодо надання позивачем послуг балансування відповідачу в листопаді 2018 року в обсязі 1 136,031 тис. куб. м., відповідач стверджував, що за результатами алокації обсягів природного газу в листопаді 2018 року позивач відніс обсяги спожитого природного газу виробником теплової енергії - КП Смілакомунтеплоенерго, як несанкціонований відбір природного газу на відповідача, як Оператора ГРМ, в рамках договору на транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року укладеного відповідачем, як Оператором ГРМ на виконання вимог п.п. 28 п.2.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу також з застосуванням коефіцієнту 1,2 не зважаючи на те, що відповідно до погоджених даних, підтверджених актами приймання-передачі за листопад 2018 року та алокацій (звітів) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ Черкасигаз, між замовниками послуг транспортування (постачальниками) за листопад 2018 року загальний обсяг розподіленого природного газу становив 154 687,349 тис. м. куб., а обсяг небалансу 1 136,031 тис. м. куб., що складає 0,7% від обсягу газу відібраного ПАТ Черкасигаз у точці виходу з газотранспортної системи.

Отже, коефіцієнт компенсації в листопаді 2018 року мав дорівнювати 1.

Водночас, відповідач стверджував, що 15 листопада 2018 року, під час засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, щодо запобігання виникненню надзвичайної ситуації у місті Сміла, Черкаської області, пов`язаної з відсутністю теплопостачання, Президент України під особисту відповідальність прийняв рішення щодо відновлення газопостачання виробнику теплової енергії КП Смілакомунтеплоенерго, внаслідок чого у листопаді 2018 року мав місце негативний небаланс.

В свою чергу, ПАТ Черкасигаз, як Оператор ГРМ, жодним чином не мало можливості вплинути на ситуацію та припинити відбір природного газу КП Смілакомунтеплоенерго, так як відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №717-р від 03 жовтня 2018 року, яке є обов`язковим до виконання, Операторам ГРМ заборонено відключення та обмеження енергопостачання об`єктів теплогенеруючих та теплопостачальних організацій від системи розподілу газу в опалювальний сезон нижче технологічного мінімуму споживання природного газу.

Відповідач не заперечує, що розподілив природний газу в листопаді 2018 року у газорозподільній системі в обсязі 1 075,384 тис. м. куб виробнику теплової енергії КП Смілакомунтеплоенерго - як споживачу.

КП Смілакомунтеплоенерго не заперечується факт споживання природного газу для виробництва теплової енергії листопаді 2018 року в обсязі 1 075,384 тис. м. куб., що підтверджується підписаним між відповідачем та КП Смілакомунтеплоенерго актом наданих послуг з розподілу природного газу в листопаді 2018 року.

Водночас позивачем не зазначено, на яких правових підставах він надав послугу транспортування в листопаді 2018 року спірних обсягів природного газу КП Смілакомунтеплоенерго, які не були виділені будь-яким постачальником, в тому числі, постачальником зі спеціальним обов`язком.

В зв`язку з чим відповідач у своєму відзиві просив суд в позові відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач вказував, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Кодексу ГТС в редакції, що діяла станом на 27 липня 2018 року, водночас відповідач застосовував редакцію Кодексу ГТС, що діяла після 01 березня 2019 року.

Предметом позовних вимог у даній справі є неналежне виконання відповідачем договору транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року (далі - Договір).

Послуги, які можуть бути надані відповідачу за цим Договором, є, зокрема, послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (п. 2.3 Договору).

Передумовою надання послуг балансування є наявність у відповідача негативного місячного небалансу, що не був врегульований у строк до 12-го числа наступного місяця.

Позивачем як Оператором ГТС було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу у період 2018 року: в серпні в обсязі 799,902 тис. куб. м., у вересні в обсязі 1 998,954 тис. куб. м., в жовтні в обсязі 2 489,537 тис куб. м.. у листопаді в обсязі 1 136,031 тис. куб. м., в грудні в обсязі 9 827.660 тне. куб. м. та у лютому 2019 року в обсязі 8 799,939 тис. куб. метрів.

Обсяги небалансів підтверджуються Алокаціями (звітами) ПАТ Черкасигаз про поділ фактичного обсягу природного газу за листопад-грудень 2018 року, Звітами про поділ фактичного обсягу природного газу за серпень-грудень 2018 року та лютий 2019 року, Звітами по точках входу/виходу за серпень-грудень 2018 року та лютий 2019 року.

Як вбачається зі звітів про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ Черкасигаз, між замовниками послуг транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за серпень-грудень 2018 року та лютий 2019 року, відповідач у колонці підтверджений обсяг за місяць вказав 0, а в колонці фактичний обсяг зазначив обсяги природного газу, які повністю відповідають обсягам зазначеним позивачем в актах надання послуг балансування обсягів природного газу.

Таким чином, відповідач фактично визнав обсяги негативного місячного небалансу на які позивачем були надані послуги балансування.

ТОВ МЕТІДА не замовляло обсягів природного газу до транспортування для відповідача, про що свідчить неподання ТОВ МЕТІДА, як замовником послуг транспортування, номінацій/реномінацій на транспортування природного газу для відповідача, а також фактично не подавало такі обсяги природного газу до газотранспортної системи для його транспортування відповідачу, а отже природний газ було відібрано відповідачем з ресурсу позивача.

Також позивач зазначав, що п. 10 розділу XIII Кодексу ГТС встановлено, що Оператор ГТС (позивач) для забезпечення власної господарської діяльності (у тому числі для балансування, власних виробничо-технічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат) придбаває природний газ у власника природного газу (у тому числі у газовидобувного підприємства, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.

На виконання наведених положень законодавства та для належного здійснення балансування позивачем було здійснено придбання природного газу, частину обсягів якого було відібрано відповідачем з ресурсу позивача.

Таким чином, викладене підтверджує наявність у відповідача саме несанкціонованих відборів природного газу по спірних періодах, що, в свою чергу, свідчить про правомірність надання позивачем послуг для врегулювання небалансів, що виникли внаслідок таких несанкціонованих відборів.

Щодо безпідставності тверджень відповідача про неправильне застосування позивачем при визначенні вартості послуг балансування коефіцієнту компенсації 1,2, позивач зазначав наступне:

Позивач при визначенні розміру коефіцієнту компенсації, що застосований при розрахунку вартості наданих відповідачу послуг балансування обсягів природного газу для врегулювання негативних небалансів відповідача виходив з умов п. 9.2 Договору.

Відповідач як замовник послуг транспортування у спірні газові місяці через точку входу до газотранспортної системи не подав жодних обсягів природного газу, однак, при цьому, здійснив відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування.

Таким чином, обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи в спірні газові місяці склав 100% розміру його небалансу, внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування було застосовано саме коефіцієнт 1,2.

Відповідач при визначенні для нього розміру коефіцієнту для послуг балансування помилково пропонує враховувати не лише обсяги природного газу, що відбираються відповідачем з газотранспортної системи, а й обсяги природного газу, що відбираються з газотранспортної системи іншими замовниками послуг транспортування.

Відповідач помилково приймає обсяги природного газу, що були фізично прийняті до газорозподільної системи з газотранспортної системи по відповідних актах приймання-передачі природного газу через газорозподільні станцій як обсяги природного газу, що були прийняті для власного споживання відповідача по Договору, що не відповідає дійсності.

Відповідачем не враховано, що останній є оператором газорозподільної системи, який надає послуги з розподілу природного газу замовникам таких послуг, які, в свою чергу, фактично здійснюють відбір природного газу з газотранспортної системи, замовниками послуг транспортування якого є інші постачальники природного газу за окремими договорами.

Позивач стверджує, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він заперечує проти позовних вимог, а доводи, аргументи (міркування, припущення) відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не спростовують позовні вимоги АТ Укртрансгаз.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач, зокрема, вказував що з огляду на загальне визначення понять відповідач для позивача є прямим споживачем так як газорозподільна мережа безпосередньо приєднана до газотранспортної мережі позивача, а тому у разі визначення Оператором ГТС несанкціонованого відбору алокація відноситься на позивача, як Оператора газотранспортної системи, а не на відповідача, як оператора газорозподільної системи.

Позивач з порушенням принципів та порядку визначення місячних небалансів встановлених Кодексом ГТС, здійснив алокацію обсягів спожитого природного газу безпосередньо на відповідача, як споживача та направляв відповідачу акти надання послуг балансування, із порушенням строків, визначених нормами Кодексу ГТС в рамках договору на транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року укладеного з відповідачем, як Оператором ГРМ безпідставно застосувавши коефіцієнт 1,2.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 серпня 2019 року у справі № 925/352/18, від 04 вересня 2018 року у справі № 16/1807/16.

В звітах ПАТ Черкасигаз про поділ фактичного обсягу природного газу за серпень, вересень, жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року відповідач у колонці підтверджені обсяги за місяць вказав 0 (нуль), а в колонці фактичні обсяги зазначив обсяги природного газу, які повністю відповідають обсягам зазначеним позивачем в актах наданих послуг балансування обсягів природного газу.

Пунктом 5 глави 2 розділу XI Кодексу Г`ГС визначено, що у випадку коли замовник послуг транспортування (постачальник) не надасть оператору газотранспортної системи (позивач) місячну номінацію номінація вважається підтвердженою, що дорівнює 0 (нулю). Отже, звіти про поділ фактичного обсягу природного газу за серпень - грудень 2018 року та лютий 2019 року складені відповідачем з дотриманням вимог Кодексу ГТС.

Одночасно з цим відповідач звертає увагу суду, що згідно алокацій (звітів) ПАТ Черкасигаз про поділ фактичного обсягу природного газу за серпень - грудень 2018 року та лютий 2019 року не встановлено небалансів природного газу по кожній із категорії (Розділ І Промисловість, Розділ II Населення, Розділ III Релігія, Розділ IV Бюджетні організації, Розділ V Теплогенеруючі підприємства, Розділ VI Інші категорії споживачів, Розділ VII ВТВ, нормативні витрати газорозподільного підприємства, Розділ VIII Власні потреби газорозподільного підприємства) в зв`язку з чим в графах обсяги небалансів по кожній категорії зазначено 0 нуль.

Зазначене повністю, на думку відповідача, спростовує висновки позивача про визнання відповідачем обсягів негативного місячного небалансу, на які позивачем були надані послуги балансування.

Також відповідач в клопотанні від 19 лютого 2020 року просив суд закрити провадження у справі в частині стягнення з ПАТ Черкасигаз вартості послуг балансування в листопаді 2018 року, оскільки відповідачем було сплачено позивачу 15 053 619 грн. 00 коп. за надані послуги балансування в листопаді 2018 року.

Письмове пояснення комунального підприємства Смілакомунтеплоенерго судом залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України (що відображено в протоколі судового засідання від 20 грудня 2019 року).

В судовому засіданні, яке відбулося 13 березня 2020 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1112/19.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та представника третьої особи - комунального підприємства Смілакомунтеплоенерго, дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Позивач є оператором газотранспортної системи ? суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (п.19 ч.1 ст. 1 Закону України Про ринок природного газу, ліцензія на здійснення такої діяльності серія АЕ №194511 від 28 лютого 2013 року).

17 грудня 2015 року між публічним акціонерним товариством Укртрансгаз (в подальшому найменування позивача було змінено на акціонерне товариство Укртрансгаз) (оператор) та публічним акціонерним товариством По газопостачанню та газифікації Черкасигаз (замовник) було укладено договір транспортування природного газу №.

Пунктом 17.1 договору передбачено, що останній набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року.

Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Оскільки жодна із сторін договору не заявила про припинення його дії чи про перегляд умов договору, останній продовжує свою дію до 31 грудня 2019 року.

Відповідно до п. 2.1. договору оператор (позивач) надає замовнику (відповідач) послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС (далі-Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (п. 2.2. договору).

Умовами п. 2.3. договору визначено, що послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором є, зокрема, послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі-балансування).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (п. 2.6 договору).

Оператор, в свою чергу, має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п. 2.7 договору).

Замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси (п. 4.1 договору).

Замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям (п. 4.2. договору).

У разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу ГТС (п. 9.1 договору).

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою з урахуванням коефіцієнту компенсації, що дорівнює 1.2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (п. 9.2 договору).

Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору (п. 11.4 договору).

У випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором (п. 13.1 Договору).

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 13.5 договору).

У позовній заяві позивач вказував, що обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та внаслідок несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами у листопаді 2018 року, у яких в цей період не було жодного постачальника природного газу.

Судом враховано, що 27 грудня 2017 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято постанову №1437 Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років якою затверджено зміни до Кодексу газотранспортної системи, Кодексу газорозподільних систем, Правил постачання природного газу, Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року N 2497 та Кодексу газосховищ.

Пунктом 12 постанови 1437 було передбачено, що ця постанова набирає чинності з 01 серпня 2018 року, але не раніше дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті Урядовий кур`єр, крім пункту 11 цієї постанови, який набирає чинності з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті Урядовий кур`єр, підпункту 4 пункту 4 Змін до Кодексу газотранспортної системи, затверджених цією постановою, який набирає чинності з 15 червня 2018 року, але не раніше дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті Урядовий кур`єр, пункту 5 Змін до Кодексу газотранспортної системи, затверджених цією постановою, який набирає чинності з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті Урядовий кур`єр.

В подальшому Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято постанову №788 від 27 липня 2018 року Про накладення штрафу на АТ УКРТРАНСГАЗ за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу згідно якої в абзаці 12 було передбачено, що на період усунення порушень та приведення дій АТ УКРТРАНСГАЗ у відповідність до вимог законодавства, створення та забезпечення функціонування інформаційної платформи комерційне балансування (зокрема визначення фінансового забезпечення, подання номінацій/реномінацій, проведення алокацій, визначення небалансів, визначення плати за нейтральність) за період серпень - вересень 2018 року здійснювати відповідно до положень Кодексу газотранспортної системи в редакції, що діє станом на день прийняття цієї постанови.

28 вересня 2018 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято постанову N1134 Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 27 липня 2018 року N 788 якою внесено зміни до постанови від 27 липня 2018 року N 788, а саме: в абзаці одинадцятому цифри та слова 01 жовтня 2018 року замінити цифрами та словами 01 грудня 2018 року; в абзаці двадцятому слова та цифри серпень - вересень 2018 року замінити словами та цифрами серпень - листопад 2018 року.

30 листопада 2018 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято постанову N1573 Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 27 липня 2018 року N 788 якою внесено зміни до постанови від 27 липня 2018 року N 788, а саме: в абзаці одинадцятому цифри та слова 01 грудня 2018 року замінити цифрами та словами 01 березня 2019 року; в абзаці двадцятому слова та цифри серпень - листопад 2018 року замінити словами та цифрами серпень 2018 року - лютий 2019 року.

Отже, до 01 березня 2019 року впровадження добового балансування на ринку природного газу не відбулося.

Тобто, станом до 01 березня 2019 року, зокрема і в спірний період, діяли положення Кодексу газотранспортної системи щодо комерційного балансування (зокрема визначення фінансового забезпечення, подання номінацій/реномінацій, проведення алокацій, визначення небалансів, визначення плати за нейтральність) в редакції чинній станом на 27 липня 2018 року (прийняття постанови №788).

Відповідно до п. 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Умови, за яких надаються послуги балансування, визначені в п.п. 2 п. 7 глави 3 Розділу XІV Кодексу ГТС, згідно з яким негативний місячний небаланс, що виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Кодексом ГТС на позивача, як оператора ГТС, покладено обов`язок здійснення фізичного балансування, чим є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу. Якщо замовник послуг транспортування відбирає з газотранспортної системи природний газ в обсягах більших ніж ним були подані до системи, позивач для забезпечення фізичного балансування здійснює комерційне балансування, яким є діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Для фізичного балансування, а саме забезпечення співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу, позивач у випадку виявлення різниці між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (небаланс), здійснює комерційне балансування, завдяки якому відновлюється співвідношення обсягів природного газу в газотранспортній системі.

Небалансом є різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації. Для виявлення у газотранспортній системі небалансів обсягів природного газу позивач здійснює алокацію - віднесення оператором ГТС обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників. При здійсненні алокації оператор ГТС використовує в т.ч. фактичні дані стосовно обсягів природного газу, які були передані через точку виходу з газотранспортної системи до суміжних систем - інших газотранспортних систем, газорозподільних систем, газосховищ, установок LNG, систем суміжного газовидобувного підприємства, інших систем, що мають фізичне з`єднання з газотранспортною системою (п. 5 глави 1 Розділу 1 Кодексу ГТС).

Алокація фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) ним у точці виходу за певний розрахунковий період, здійснюється оператором газотранспортної системи та доводиться ним до замовника послуг транспортування відповідно до вимог розділу XIV Кодексу ГТС (п. 1 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Оператор ГТС при визначенні алокації по точці входу або точці виходу ґрунтується на:

- даних номінацій/місячних номінацій / реномінацій, поданих замовником послуг по точці входу та по точці виходу;

- даних торгових операцій між оптовими продавцями та оптовими покупцями (постачальниками) у віртуальних торгових точках входу/виходу, які адмініструє оператор газотранспортної системи;

- даних суміжних операторів, суміжних газовидобувних підприємств, газовидобувних підприємств, прямого споживача;

- даних комерційних вузлів обліку, встановлених у фізичних точках входу/виходу до/з газотранспортної системи, та комерційних вузлів обліку, встановлених на об`єктах замовників послуг транспортування чи їх контрагентів (споживачів), з урахуванням вимог та особливостей, передбачених цим розділом (п. 2 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації оператори газорозподільних систем, суміжні газовидобувні підприємства, газовидобувні підприємства, підключені безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG зобов`язані надавати інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті та у строки, визначені цим Кодексом. При цьому відповідальність за правильність наданої інформації несуть надавачі такої інформації (п. 3 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць (п. 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС (п. 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Згідно з п. п. 1-3 глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Відповідач у даній справі у спірних правовідносинах, крім статусу замовника послуг транспортування природного газу, має також статус оператора газорозподільних систем (далі за текстом - Оператор ГРМ), тобто є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Положеннями Договору та вимогами чинного законодавства для позивача встановлені права та обов`язки щодо визначення у відповідача наявності негативного місячного небалансу та надання відповідачу, у зв`язку з цим, послуг балансування у разі не врегулювання відповідачем негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Відповідач, як Оператор ГРМ, надавав позивачу інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем, об`єкти якого підключені до його газорозподільної системи, що відображено у наданих позивачеві щомісячних зведених алокаціях відповідача про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуг транспортування (постачальниками) за спірний період.

За твердженням позивача, за результатами здійснення процедури алокації обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, за результатами чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів у період 2018 року: в серпні в обсязі 799,902 тис. куб. м., у вересні в обсязі 1 998,954 тис. куб. м., в жовтні в обсязі 2 489,537 тис куб. м.. у листопаді в обсязі 1 136,031 тис. куб. м., в грудні в обсязі 9 827.660 тне. куб. м. та у лютому 2019 року в обсязі 8 799,939 тис. куб. метрів.

Також позивач стверджував, що обсяги небалансів підтверджуються алокаціями (звітами) ПАТ Черкасигаз про поділ фактичного обсягу природного газу за листопад-грудень 2018 року, Звітами про поділ фактичного обсягу природного газу за серпень -грудень 2018 року та лютий 2019 року, Звітами по точках входу/виходу за серпень-грудень 2018 року та лютий 2019 року.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 321 977 291 грн. 63 коп.

Відповідно до умов Договору та Кодексу ГТС позивачем було складено односторонні акти про надання послуг балансування з додатками до них із розрахунком вартості послуг балансування та рахунками на оплату послуг (т.1 а.с.38-55).

З матеріалів справи вбачається, що супровідними листами з доданими документвами позивач повідомив відповідача про надання йому послуг балансування для врегулювання наявних у нього негативних місячних небалансів з наданням відповідних актів про надання послуг балансування обсягів природного газу, розрахунків вартості до таких актів та рахунків на загальну суму 321 977 291 грн. 63 коп.

З описів вкладення до конвертів (т.1 а.с.32-37) вбачається, що супровідні листи були складені позивачем 13.09.2018 року, 13.10.2018 року, 14.11.2018 року, 14.12.2018 року, 14.01.2019 року, 14.03.2019 року.

Окрім того, на виконання приписів п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, позивач надав відповідачу звіти по точкам входу/виходу відповідача (звіт про надані послуги з транспортування) за вказані місяці (т.1 а.с. 60-65).

За твердженням позивача, з моменту отримання відповідачем актів про надання послуг балансування, рахунків на їх оплату та звітів по точкам входу/виходу відповідача у останнього згідно з п. 9.4 Договору та п.4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання з оплати таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Відповідно до п. 9.4 Договору позивач (оператор) до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу (замовнику) на електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що відповідні документи надсилалися позивачем засобами поштового зв`язку рекомендованими листами з повідомленням про вручення, а не на електронну адресу, і з порушенням встановленого в п. 9.4 договору строку, зокрема:

- відповідний розрахунок та рахунок-фактуру за серпень 2018 року позивач направив 18 вересня 2018 року;

- розрахунок та рахунок-фактуру за вересень 2018 року позивач направив 16 жовтня 2018 року;

- розрахунок та рахунок-фактуру за жовтень 2018 року позивач направив 14 листопада 2018 року, а відповідач отримав 18.11.2018 року;

- розрахунок та рахунок-фактуру за листопад 2018 року позивач направив 18 грудня 2018 року;

- розрахунок та рахунок-фактуру за грудень 2018 року позивач направив 16 січня 2019 року;

- розрахунок та рахунок-фактуру за лютий 2019 року позивач направив 15 березня 2019 року.

Таким чином, позивачем не було дотримано порядку і строків надіслання відповідачу актів про надання послуг балансування, розрахунків вартості послуг балансування та рахунків-фактур у спірному періоді.

В частині вимог про стягнення боргу за послуги балансування обсягів природного газу за серпень-жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року слід також зазначити наступне:

З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2018 року між відповідачем (споживач) та товариством з обмеженою відповідальністю МЕТІДА (постачальник) було укладено договір постачання природного газу №С-07/04-18, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачу (відповідачу) природний газ, а споживач - прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для забезпечення власних потреб об`єктів, які знаходяться на балансі споживача (п. 1.2 договору).

Пунктом 2.1 вказаного договору встановлено, що постачальник зобов`язується поставити, а споживач прийняти та оплатити природний газ в 2018 році в об`ємах (обсягах) до 200,100 тис.куб.м.

В подальшому до вищевказаного договору додатковою угодою №9 від 20 грудня 2018 року було внесено зміни, зокрема, було доповнено договір підпунктом 2.1.1 в наступній редакції: Постачальник зобов`язується поставити, а споживач прийняти та оплатити природний газ в 2019 році в об`ємах (обсягах) до 433,295 тис.куб.м.

Також 27 червня 2018 року між відповідачем (споживач) та товариством з обмеженою відповідальністю МЕТІДА (постачальник) було укладено договір постачання природного газу №С-09/06-18, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачу (відповідачу) природний газ, а споживач - прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат (п. 1.2 договору №С-09/06-18).

Пунктом 2.1 вказаного договору встановлено, що постачальник зобов`язується поставити, а споживач прийняти та оплатити природний газ в 2018 році в об`ємах визначених у додаткових угодах до цього договору на відповідний місяць поставки.

Пунктом 11.1 договору №С-09/06-18 від 27 червня 2018 року встановлено, що договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

Додатковою угодою №4 до договору № С-09/06-18 від 27 червня 2018 року сторони внесли зміни до п. 11.1. договору продовживши його дію до 31 грудня 2019 року.

Проаналізувавши наявні договори судом встановлено, що предметом останніх є постачання природного газу відповідачу виключно для забезпечення виробничо технологічних витрат, нормованих втрат та для забезпечення власних потреб об`єктів, які знаходяться на балансі споживача нормованих втрат відповідача.

Крім того, постачання природного газу в період серпень жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року постачальником (товариством з обмеженою відповідальністю МЕТІДА) підтверджується актами приймання передачі природного газу, які підписані та скріплені печатками відповідачем та постачальником (т.1 а.с.122-126).

У пункті 1 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ закріплено, що з урахуванням специфіки переміщення природного газу газорозподільною системою, що пов`язана з умовною нормативною герметичністю газопроводів, з`єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, інших приладів та обладання (тобто стан, за якого можливий витік газу, що не може бути зафіксований органолептичним методом) та витоками газу під час технічного огляду чи обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, устаткування, Оператор ГРМ укладає договір (договори) на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності.

Місячні очікувані об`єми (обсяги) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ визначаються Оператором ГРМ, виходячи з потреб власної господарської діяльності, зокрема для забезпечення місячного фізичного балансування ГРМ (абзац 3 пункту 2 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ).

Згідно з пунктом 4 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу XII цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу, до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу, який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду.

Оператор ГРМ для забезпечення власної господарської діяльності (в тому числі для фізичного балансування ГРМ, власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ) закуповує природний газ у власника природного газу (в тому числі ГДП, ВБГ, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГРМ балансування об`ємів (обсягів) природного газу, що подається в газорозподільну систему та розподіляється і передається з ГРМ за певний період, забезпечується Оператором ГРМ та включає:

фізичне балансування ГРМ;

комерційне балансування ГРМ.

Фізичне балансування ГРМ є комплексом технічних і технологічних заходів, які вживаються Оператором ГРМ для утримання тиску природного газу в ГРМ на рівні, необхідному для безпечного й ефективного розподілу природного газу. Головною метою фізичного балансування є врівноваження кількості газу, що подається в ГРМ, з кількістю газу, що розподіляється та передається з ГРМ.

Порядок документального оформлення приймання-передачі природного газу в точках виходу з газотранспортної системи до ГРМ між Оператором ГТС та Оператором ГРМ, у тому числі врегулювання між ними розбіжностей (за їх наявності) щодо фактичного об`єму/обсягу приймання-передачі газу, визначається Кодексом ГТС та договором транспортування природного газу (пункт 5 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГРМ).

Правила постачання природного газу затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 (надалі - Правила).

Ці Правила розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (п. 1 Правил).

Положеннями пункту 3 розділу ІІ Правил, договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу, або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий EIC-код, та на строк, який кратний величині розрахункового періоду, визначеного в договорі постачання природного газу.

Пунктом 18 розділу ІІ Правил, постачальник має право укласти договір постачання природного газу з будь-яким споживачем та за відсутності простроченої заборгованості споживача за природний газ перед діючим постачальником поставити природний газ споживачу в періоді, наступному після періоду постачання природного газу діючим постачальником.

Отже, в одному розрахунковому періоді (газовому місяці) постачання природного газу споживачу може здійснювати лише один постачальник природного газу.

При цьому слід зазначити про те, що п. 6 глави 2 розділу XI Кодексу ГТС визначено, що у випадку, коли замовник послуг транспортування не подасть оператору газотранспортної системи місячну номінацію згідно з положеннями пункту 2 цієї глави або номінацію на наступну газову добу протягом часу, вказаного в пункті 1 цієї глави, вважається підтвердженою номінація для такого замовника послуг транспортування з обсягами природного газу, що дорівнює нулю відносно замовленої точки входу/виходу.

Несанкціонований відбір природного газу відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу (п.5 глави І розділу І Кодексу ГТС).

Із заяви свідка (т.2 а.с.69) вбачається, що 17 грудня 2015 року між позивачем та ТОВ Метіда також було укладено договір транспортування природного газу за №, за формою затвердженою Постановою НКРЕКП №24797 від 30 вересня 2015 року.

Отже, ТОВ Метіда також виконувало обов`язки замовника послуг транспортування газу у спірний період.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 розділу 1 глави XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання.

Таким чином, враховуючи норми чинного законодавства, єдиним постачальником природного газу в період серпень жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року для відповідача було ТОВ Метіда, відповідно місячний обсяг природного газу спожитий відповідачем в цей пкріод повинен був віднесений оператором ГТС в алокацію на постачальника природного газу ТОВ "Метіда".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 925/358/18.

При цьому судом було також враховано, що правовідносини сторін у цих справах є подібними, оскільки у справі №925/358/18 також між постачальником ТОВ Променерго-Ресурс та публічним акціонерним товариством По газопостачанню та газифікації Черкасигаз було укладено договір №Г-16/068 від 27 грудня 2016 року для постачання оператору ГРМ, як споживачу газу для власних потреб, а також договір №Г-17/019 від 29 червня 2017 року для постачання оператору ГРМ, як споживачу газу для забезпечення виробничо технологічних витрат, нормованих втрат і постачання газу в одному розрахунковому спірному періоді підтверджувалося підписаними актами приймання-передачі газу по договору, що передбачав поставу газу виключно для власних потреб.

Суд також погоджується з доводами відповідача, що Кодексом ГТС не передбачено обов`язку для постачальника подання ним номінацій на природний газ в розрізі мети його використання споживачем, як то власні потреби, чи виробничо-технологічні витрати.

Також у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 917/325/18 викладено правову позицію, згідно з якою обсяг фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу визначається Оператором ГРМ шляхом розрахунку і є залишком нерозподіленого газу за підсумками місяця. Таким чином, додаткові умови, якими ПАТ "Укртрансгаз" керується при визначені коефіцієнту для послуг балансування, як то враховує не всі обсяги газу, які надходять до ГРМ, а лише ті, які були замовлені газорозподільним підприємством, враховує безпосередність/опосередкованість відбору газу газорозподільним підприємством, не передбачені ні Кодексом ГТС, ні Кодексом ГРМ. Для визначення коефіцієнту компенсації, при розрахунку вартості послуг балансування для Оператора ГРМ, необхідно враховувати весь обсяг природного газу, отриманий ним у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам.

Отже, вимоги позивача про стягення з Оператора ГРМ боргу за надані послуги балансування в серпні жовтні, грудні 2018 року та лютому 2019 року задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного також не підлягають вимоги про стягнення неустойки, інфляційних та 3% річних нарахованих позивачем на такий борг.

Щодо надання послуг балансування у листопаді 2018 року судом враховано наступне:

Судом враховано, що в матеріалах справи відсутній договір постачання газу комунальному підприємству Смілакомунтеплоенерго на листопад 2018 року.

Під час засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, щодо запобігання виникненню надзвичайної ситуації у місті Сміла, Черкаської області, пов`язаної з відсутністю теплопостачання, Президент України під особисту відповідальність, прийняв рішення щодо відновлення газопостачання виробнику теплової енергії КП Смілакомунтеплоенерго.

Позивач обсяги спожиті КП Смілакомунтеплоенерго у листопаді 2018 року, як несанкціонований відбір природного газу відніс на відповідача, як оператора ГРМ, в рамках договору на транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року укладеного відповідачем, як оператором ГРМ.

Відповідач не заперечує, що розподілив природний газу в листопаді 2018 року у газорозподільній системі в обсязі 1 075,384 тис. м. куб виробнику теплової енергії КП Смілакомунтеплоенерго - як споживачу (захищеному споживачу).

КП Смілакомунтеплоенерго не заперечується факт споживання природного газу для виробництва теплової енергії в листопаді 2018 року, в обсязі 1 075,384 тис. м. куб., що підтверджується підписаним між відповідачем та КП Смілакомунтеплоенерго актом наданих послуг з розподілу природного газу в листопаді 2018 року.

Відповідно до погоджених даних, підтверджених актами приймання-передачі за листопад 2018 рік та алокацій (звітів) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ Черкасигаз, між замовниками послуг транспортування (постачальниками) за листопад 2018 року загальний обсяг розподіленого природного газу становив 154 687,349 тис. м. куб, а обсяг небалансу 1 136,031 тис. м. куб, що складає 0,7% від обсягу газу відібраного ПАТ Черкасигаз у точці виходу з газотранспортної системи.

Тобто у споживача на цей період не було жодного постачальника газу ( в тому числі і зі спеціальним статусом), а тому в розумінні положень Кодексу ГТС, обсяги негативного небалансу виникли у відповідача внаслідок несанкціонованого відбору газу таким споживачем, відповідачем вони самостійно не були врегульовані і тому позивачем в даному випадку було правомірно та обґрунтовано віднесено весь обсяг газу в алокацію на оператора газорозподільної системи та надано послуги балансування.

Проте, як вже зазначалося вище, для визначення коефіцієнта компенсації при розрахунку вартості послуг балансування природного газу для оператора газорозподільної системи необхідно враховувати весь об`єм природного газу, отриманий оператором газорозподільної системи у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу споживачам.

Наведена правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №916/1807/16, від 04.12.2018 у справі №927/276/18, від 05.03.2019 у справі №923/351/18, від 27.03.2019 у справі №906/110/18, від 09.04.2019 у справі №903/394/18 та від 13 серпня 2019 року у справі № 925/352/18.

В зв`язку з чим відповідачем неправомірно було застосовано коефіцієнт 1,2.

Згідно акту №11-18--БАЛАНС надання послуг балансування обсягів природного газу від 30 листопада 2018 року вартість послуг балансування за листопад 2018 року становить 15 722 798 грн. 10 коп.

Водночас, оскільки позивачем неправомірно було застосовано коефіцієнт 1,2 вартість послуг балансування за листопад 2018 року фактично складає 13 102 331 грн. 75 коп. (15 722 798 грн. 10 коп./1,2), а в решті 2 620 466 грн. 35 коп. вимоги позивача є безпідставними і позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Разом з тим судом враховано, що Кабінетом Міністрів України 12 жовтня 2019 року прийнято розпорядження №965-р.

Відповідно до п. 1 даного розпорядження було передбачено виділення Черкаській обласній державній адміністрації 15 487 619 грн. 90 коп. для здійснення заходів, пов`язаних із запобіганням виникненню надзвичайної ситуації у м. Смілі внаслідок фінансової неспроможності проведення розрахунків за спожитий природний газ комунальним підприємством Смілакомунтеплоенерго.

Міністерству фінансів доручено здійснити зазначені видатки за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №965-р від 12 жовтня 2019 року Про виділення коштів для здійснення заходів, пов`язаних із запобіганням виникненню надзвичайної ситуації у м. Сміла Черкаської області внаслідок фінансової неспроможності проведення розрахунків за спожитий природний газ комунальним підприємством Смілакомунтеплоенерго 18 листопада 2019 року відповідачем було одержано від КП Смілакомунтеплоенерго 14 453 619 грн. 00 коп. в рахунок часткового погашення існуючої заборгованості (призначення платежу: 7931700; погашення заборгованості за спожитий природний газ; згідно акта звірки № б/н від 31 жовтня 2019 року; згідно розпорядження КМУ від 12 жовтня 2019 року №965-р; в т.ч. ПДВ-2408936,50 грн.).

В цей же день, 18 листопада 2019 року ПАТ Черкасигаз перерахувало кошти в сумі 14 453 619,00 грн. на рахунок АТ Укртрансгаз (призначення платежу: Постанова КМУ від 04 березня 2002 року №256; за надання послуг балансування обс. природного газу за листопад 2018 року по КП Смілакомунтеплоенерго; договір транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року № в т.ч. ПДВ 20% - 2 408 936, 50 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №11 від 18 листопада 2019 року

09 грудня 2019 року відповідачем одержано від третьої особи - КП Смілакомунтеплоенерго 600 000 грн. 00 коп. в рахунок погашення існуючої заборгованості (призначення платежу: 1216012; 2610; погашення заборгованості за спожитий природний газ; згідно акта звірки № б/н від 31 жовтня 2019 року; згідно розпорядження КМУ від 12 жовтня 2019 року № 965-р; в т.ч. ПДВ -100000,00 грн.).

В цей же день, 09 грудня 2019 року відповідачем перераховано на рахунок АТ Укртрансгаз 600 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу Постанова КМУ від 04 березня 2002 року №256; за надання послуг балансування обс. природного газу за листопад 2018 року по КП Смілакомунтеплоенерго; договір транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року№ в т.ч. ПДВ 20% - 100 000,00 грн.), що підтверджується копією платіжного доручення №12 від 09 грудня 2019 року.

Оскільки, платіжними дорученнями № 11 від 18 листопада 2019 року та №12 від 09 грудня 2019 року, відповідач в рахунок боргу за надані позивачем послуги балансування в листопаді 2018 року сплатив позивачу суму коштів у розмірі 15 053 619 грн. 00 коп., то в цій частині провадження у справі слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

При цьому судом наводиться наступний розрахунок:

Сума основного боргу в розмірі 13 102 331 грн. 75 коп. за послуги балансування в листопаді 2018 року сплачена відповідачем в повному обсязі.

Крім того позивачем було нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати за період з 01 січня 2019 року по 31 травня 2019 року в розмірі 655 142 грн. 20 коп. на вартість послуг балансування за листопад 2018 року в розмірі 15 722 798 грн. 10 коп., 3 % річних за період з 27 грудня 2018 року по 03 липня 2019 року в розмірі 244 241 грн. 82 коп. та пені за період з 29 грудня 2018 року по 27 червня 2019 року в розмірі 2 779 704 грн. 55 коп.

Оскільки вартість послуг балансування за листопад 2018 року фактично становила лише 13 102 331 грн. 75 коп., то нарахування інфляційних, річних та пені на суму 15 722 798 грн. 10 коп. здійснено позивачем безпідставно.

Натомість розмір інфляційних втрат нарахований на суму 13 102 331 грн. 75 коп. за період з 01 січня 2019 року по 31 травня 2019 року складає 545 951 грн. 83 коп., 3 % річних - за період з 27 грудня 2018 року по 03 липня 2019 року складає 203 534 грн. 85 коп. та пені - за період з 29 грудня 2018 року (дата визначена позивачем самостійно в розрахунку, однак позивач не був позбавлений можливості нараховувати пеню з 27 грудня 2018 року) по 26 червня 2019 року (закінчення шестимісячний строку встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України) в розмірі 2 303 856 грн. 58 коп.

Оскільки відповідачем було сплачено позивачу 15 053 619 грн. 00 коп. за послуги балансування за листопад 2018 року, водночас фактичний борг за відповідні послуги в цей період складав лише 13 102 331 грн. 75 коп., то різниця складає 1 951 287 грн. 25 коп.

Інфляційні та річні є складовою боргу, а тому суд дійшов висновку, що інфляційні в розмірі 545 951 грн. 83 коп. та 3 % річних в розмірі 203 534 грн. 85 коп. відповідачем також відшкодовано позивачу, а решта сплачених коштів в розмірі 1 201 800 грн. 57 коп. зараховується в рахунок погашення пені (545 951 грн. 83 коп. + 203 534 грн. 85 коп. + 1 201 800 грн. 57 коп. = 1 951 287 грн. 25 коп.).

Таким чином провадження у справі в цій частині також слід закрити за відсутності предмету спору.

Отже, розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача складає 1 102 056 грн. 01 коп. ((2 303 856 грн. 58 коп. (пеня нарахована на борг в розмірі 13 102 331 грн. 75 коп.) - 1 201 800 грн. 57 коп. сплаченої пені)), а в решті вимог, як вже зазначалося вище слід відмовити у зв`язку з безпідставністю застосування позивачем коефіцієнта 1,2 та як наслідок безпідставним нарахуванням неустойки та інших складових боргу.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 129, п. 2 ч.1 ст. 231, ст. ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Черкасигаз на користь акціонерного товариства Укртрансгаз - 1 102 056 грн. 01 коп. пені та 1 949 грн. 81 коп. судового збору.

3. Провадження у справі в частині вимог про стягнення 13 102 331 грн. 75 коп. основного боргу, 203 534 грн. 85 коп. 3% річних, 545 951 грн. 83 коп. інфляційних втрат та 1 201 800 грн. 57 коп. пені - закрити.

4. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 23 березня 2020 року.

Суддя А.В. Васянович