ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2020 Справа № 904/5326/19

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Широбокова Л.П., Кощеєв І.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 у справі №904/5326/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", м.Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м.Дніпро

про стягнення інфляційних втрат у розмірі 25037462,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 у справі №904/5326/19 (суддя Крижний О.М.) заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про забезпечення доказів повернуто без розгляду.

Означена ухвала вмотивована тим, що заяву подано без додержання вимог статті 111 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до заяви про забезпечення доказів не додано доказів сплати судового збору.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, відповідач (АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 по справі №904/5326/19 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, та такою, що була винесена з порушенням норм процесуального права. Апелянт вказує на те, що судом неправомірно повернуто заяву без розгляду, проте вважає, що суд мав би залишити заяву АТ "Дніпропетровськгаз" без руху та надати строк для усунення недоліків із зазначенням ставки судового збору за подання відповідної заяви, оскільки відповідно до ч.3 ст.111 ГПК України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом, однак у п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" не передбачена ставка судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів. На думку скаржника, нездійснення відповідних дій призвело до порушення ст. 2, 4, 13 ГПК України в частині дотримання принципу змагальності сторін, доступу до правосуддя та сприяння судом учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ГПК України. Зазначає, що кожна людина має право на ефективний захист з боку державних органів. Право на ефективний засіб правового захисту закріплено у ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен, чиї права і свободи, викладені в цій конвенції порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи. Таким чином вважає, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області про повернення заяви про забезпечення доказів від 13.02.2020 по справі №904/5326/19 підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 у справі №904/5326/19; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено такі обставини:

У листопаді 2019 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (відповідач), в якому просить стягнути з інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором №13-17-ВТВ (за період з лютого 2018 року (включно) по грудень 2018 року (включно)) у розмірі 25037462,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані допущенням відповідачем прострочення виконання грошового зобов`язання за договором №13-17-ВТВ.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено підготовче засідання на 03.12.2019.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2019 підготовче засідання відкладено на 18.12.2019.

18.12.2019 відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, оскільки відповідачем скеровано позивачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Позивач проти прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог заперечував.

15.01.2019 від позивача надійшла заява в порядку ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, в якій заявляє вимогу про визнання недійсним правочину у вигляді заяви АТ "Дніпропетровськгаз" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 06.12.2019 №490007.2-Сл-20087-1219, оскільки вважає вимогу від 22.11.2019 №490007.1-Сл-19283-1119 безпідставною та такою, що не створює для НАК "Нафтогаз України" будь-яких прав та обов`язків, а тому не визнає і заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 06.12.2019 №490007.2-Сл-20086-1219.

Відповідач заперечує проти визнання недійсним правочину у вигляді заяви АТ "Дніпропетровськгаз" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 06.12.2019 №490007.2-Сл-20087-1219 та вважає, що є достатньо підстав для проведення такого зарахування.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут".

Третя особа у письмових пояснених зазначає про наявність заборгованості позивача перед ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", яке виникло у зв`язку із невиконанням АТ "НАК "Нафтогаз України" постанов КМУ від 30.01.2019 №63 та від 27.02.2019 №143 в рамках договорів укладених між ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" та АТ "НАК "Нафтогаз України" в частині вартості отриманого природного газу, а саме: договори №16-106-Н від 30.12.2015, №16-405-Н від 28.10.2016, №17-2014-Н від 12.04.2017, №17-404-Н від 29.09.2017, №18-504-Н від 05.11.2018, який був розподілений населенню, в тому числі АТ "Дніпропетровськгаз", яку останній на підставі договору від 22.11.2019 №22-11/19 про відступлення права вимоги, відступив АТ "Дніпропетровськгаз".

11.02.2020 від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" надійшла заява про забезпечення доказів, у якій просить забезпечити докази шляхом витребування у НАК "Нафтогаз України" інформації (оборотно-сальдових відомостей по рахунках) по відображенню в бухгалтерському обліку заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог від 06.12.2019 №490007.2-Сл-20087-1219, факту її оскарження.

Заява обґрунтована тим, що існують сумніви в частині невизнання/визнання позивачем суми переплати та припущення щодо відображення позивачем в обліку заяви про зарахування, необхідним є забезпечення доказів шляхом витребування інформації по відображенню (оборотно-сальдових відомостей по рахунку) в бухгалтерському обліку заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог, факту її оскарження. Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування своєї позиції, однак є всі підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, оскільки НАК "Нафтогаз України" не заінтересований у надані суду даних бухгалтерського обліку, які підтвердять факт наявності переплати перед ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", зокрема, дані бухгалтерського обліку.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про забезпечення доказів повернуто без розгляду.

Суд першої інстанції виходив із того, що оскільки Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" до заяви про забезпечення доказів не додано доказів сплати судового збору, а відтак заяву подано без додержання вимог статті 111 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення доказів підлягає поверненню заявнику без розгляду.

При цьому судом було роз`яснено, що повернення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею після усунення допущення порушення.

Суд апеляційної інстанції погоджується с висновком місцевого господарського суду виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

За приписами частини третьої статті 111 Господарського процесуального кодексу України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Згідно з частиною четвертою статті 111 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Порядок та розмір справляння судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011 (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

У розумінні статті 2 цього Закону платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється:

за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством;

за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України;

за видачу судами документів;

у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Частиною другою статті 3 Закону встановлено вичерпний перелік заяв, які не оплачуються судовим збором при зверненні до суду. В даному переліку заява про забезпечення доказів відсутня.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року встановлено в розмірі 2102,00 грн.

Підпунктом 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову юридичною особою або фізичною особою - підприємцем судовий збір становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору за подання заяви про забезпечення доказів у даному випадку становить 1051,00 грн., для самостійного визначення якого учасниками судового процесу немає суттєвих перешкод.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не додав докази сплати судового збору за подання заяви про забезпечення доказів, що суперечить вимогам статті 4 Закону України "Про судовий збір" та статті 111 Господарського процесуального кодексу України.

У контексті наведених вище законодавчих норм Конституційний Суд України у Рішенні від 28.11.2013 №12-рп/2013 у справі №1-17/2013 зазначив, що "гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду".

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що встановлення державою обов`язку щодо сплати судового збору за подання заяви про забезпечення доказів, у порядку та розмірі, що встановлені Законом України "Про судовий збір", є допустимим і передбачуваним для заявника та не становить порушення гарантованого йому пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "права на суд" та не порушує принципу змагальності сторін, доступу до правосуддя та сприяння судом учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ГПК України.

Отже, оскільки, в порушення норм статті 111 Господарського процесуального кодексу України, до заяви відповідача про забезпечення доказів не додано доказів сплати судового збору, та беручи до уваги, що норми Господарського процесуального кодексу України не містять положень щодо надання строку для усунення недоліків стосовно заяв про забезпечення доказів, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд правомірно повернув означену заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз".

Відповідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За викладеного вище суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи, які наведені апелянтом у скарзі про наявність встановлених статтею 280 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування ухвали суду першої інстанції від 13.02.2020 про повернення заяви про забезпечення доказів у цій справі - не знайшли свого підтвердження, тому апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 2102,00 грн. на оплату судового збору, понесені відповідачем у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 у справі №904/5326/19 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27.03.2020.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Кощеєв