ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року Справа № 915/125/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

позивач (представник позивача) в судове засідання не з`явився,

відповідач (представник відповідача) в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Колективного підприємства Миколаївліфт, 54030, м.Миколаїв, вул.Адм.Макарова, 7

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕЛЕЦ ВАК, 54010, м.Миколаїв, пров.Транспортний, 9

про: стягнення 15 660,63 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог №87 від 28.02.2020)

Колективне підприємство Миколаївліфт звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №45 від 05.02.2020 (заява про збільшення позовних вимог №87 від 28.02.2020) в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕЛЕЦ ВАК заборгованості за Договором підряду №513-19 від 01.01.2019 у розмірі 15 660,63 грн. з якої: 13 999,98 грн. борг за технічне обслуговування ліфтів, 1 501,86 грн. пеня, 158,79 грн. 3% річних

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору підряду №513-19 від 01.01.2019 в частині своєчасної оплати за надані послуги.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №915/125/20 за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 02 березня 2020 року.

28.02.2020 представник позивача до відділу документального забезпечення Господарського суд Миколаївської області надала клопотання в якому позовні вимоги підтримує у повному обсязі (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.02.2020 №87) та просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.

Розгляд справи в судовому засіданні 02.03.2020 було відкладено на 07 квітня 2020 року.

Відповідач відзив по суті позовної заяви до суду не надав, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №541 (а.с.46).

Відповідно до ч. 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника позивача та представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне

01 січня 2019 року між Колективним підприємством МИКОЛАЇВЛІФТ (далі позивач, підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ТЕЛЕЦ ВАК (далі відповідач, замовник) було укладено Договір підряду на часткове технічне обслуговування ліфтів №513-19 від 01.01.2019 (далі Договір), у відповідності до умов якого підрядник зобов`язується на свій ризик виконати роботи з часткового технічного обслуговування ліфтів на об`єктах замовника за адресою: вул. 5-а Слобідська, 74, ЛП-400 рег.№3859 рег. №3860 9 зуп. Шафа керування інтегральна, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (п.1.1 Договору).

У відповідності до п.1.2 Договору, часткове технічне обслуговування ліфтів включає місячні ремонти (МР-п.3.1.1.1 цього Договору), квартальний ремонт (КР- п.3.1.1.2 цього Договору). Регламентні роботи (обхід, огляд, прибирання машинних приміщень, купе кабіни, приямку та ін.) виконуються власником або балансоутримувачем ліфтів.

Згідно п.2.1 Договору, ціна складається з вартості робіт, що визначається на підставі рішення №683 від 26.07.2016 «Про впорядкування оплати за послуги з технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації по м.Миколаєву» та рішення №138 від 13 лютого 2017 року «Про встановлення побудинкових тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у м.Миколаєві», відповідно до яких визначається вартість обслуговування ліфтів на день підписання Договору та складає: 1028,87 грн. х 2 лфт. = 2 057,74 грн. на місяць, у т.ч. ПДВ 342,96 грн., 2 057,74 грн. х 12 міс. = 24 692,88 грн. на 2019 рік у т.ч. ПДВ 4 115,48 грн.

Відповідно до п.5.1 Договору, першого числа місяця наступного за розрахунковим підрядник надає замовнику акт виконаних робіт (далі акти) із зазначенням їх вартості. Якщо цей день припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону, акт надається у перший за ним робочий день.

Пунктом 5.2 Договору визначено, що замовник або уповноважена замовником особа підписує Акт, засвідчує підпис печаткою і у 3-денний термін з моменту отримання Акту повертає його підряднику. У разі своєчасного неповернення Акту замовником без поважних причин, Акт вважається підписаним з боку замовника без зауважень. На підставі підписаних Актів замовник самостійно оплачує виконані роботи не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п.5.3 Договору).

У відповідності до п.8.1 Договору, договір набирає чинності з моменту його укладання сторонами та діє до 31.12.2019.

Вказаний договір містить підписи та печатки сторін.

Позивачем на виконання умов Договору у період з червня по грудень 2019 року, здійснено технічне обслуговування ліфтів на загальну суму 14 404,18 грн. що підтверджується:

- актом №258 прийому виконаних робіт по технічному обслуговуванню ліфтів за червень 2019 року на суму 2057,74 грн. (а.с.8);

- актом №303 прийому виконаних робіт по технічному обслуговуванню ліфтів за липень 2019 року на суму 2057,74 (а.с.8);

- актом №442 прийому виконаних робіт по технічному обслуговуванню ліфтів за жовтень 2019 року на суму 2057,74 грн. (а.с.9);

- актом №487 прийому виконаних робіт по технічному обслуговуванню ліфтів за листопад 2019 року на суму 2057,74 грн. (а.с.9);

- актом №350 прийому виконаних робіт по технічному обслуговуванню ліфтів за серпень 2019 року на суму 2057,74 грн. (а.с.10);

- актом №396 прийому виконаних робіт по технічному обслуговуванню ліфтів за вересень 2019 року на суму 2057,74 грн. (а.с.10);

- актом №532 прийому виконаних робіт по технічному обслуговуванню ліфтів за грудень 2019 року на суму 2057,74 грн. (а.с.11), які підписані сторонами без зауважень.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач виконані роботи оплатив частково в сумі 404,20 грн. за червень 2019 року, в підтвердження чого посилається на банківську виписку (а.с.12-13).

Згідно розрахунку позовних вимог, заборгованість відповідача за виконані позивачем роботи становить 13 999,98 грн. (14 404,18 грн. 404,20 грн.)

Позивач листом №2 від 13.01.2020 направив на адресу відповідача акт звірки взаєморозрахунків за 2019 рік за договором 513-19 (а.с.14)

Згідно акту звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2019 року за Договором №513-19 від 01.01.2019 відповідач підтвердив заборгованість у розмірі 15 115,44 грн. (а.с.15).

Відповідач грошові кошти за виконані позивачем роботи у сумі 13 999,98 грн. не сплатив, що стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Статтею 629 Цивільного Кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.ст. 837, 854 Цивільного Кодексу України, за договором підряду підрядник зобов`язується на свій ризик виконати роботу за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу після її здачі замовнику. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст.526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п.1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 13 999,98 грн. є обґрунтованими відповідно до Договору і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 ст.216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до п.6.5 Договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених п.5.3 Договору, він зобов`язаний сплатити підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період заборгованості, від суми боргу за кожен день прострочення.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку (а.с.36-38) за порушення відповідачем строків оплати виконаних позивачем робіт, нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 1 501,86 грн. нараховану:

- за прострочення платежу за червень 2019 року з 11.07.2019 по 28.02.2020 у

розмірі 318,86 грн.;

- за прострочення платежу за липень 2019 року з 11.08.2019 по 28.02.2020 у

розмірі 336, 94 грн.;

- за прострочення платежу за серпень 2019 року з 11.09.2019 по 28.02.2020 у

розмірі 277,80 грн.;

- за прострочення платежу за вересень 2019 року з 11.10.2019 по 28.02.2020

у розмірі 221,99 грн.;

- за прострочення платежу за жовтень 2019 року з 11.11.2019 по 28.02.2020 у

розмірі 166,24 грн.;

- за прострочення платежу за листопад 2019 року з 11.12.2019 по 28.02.2020

у розмірі 113,81 грн.;

- за прострочення платежу за грудень 2019 року з 11.01.2020 по 28.02.2020 у

розмірі 66,22 грн.

Так, згідно ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

При цьому, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч.6 ст.232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 910/4164/17, від 22.11.2018 у справі № 903/962/17, від 07.06.2019 у справі №910/23911/16).

Враховуючи викладене, надавши оцінку умовам договору, суд встановив, що вказаний договір не містить положень, які б визначали інший строк припинення нарахування пені, у зв`язку з чим при нарахуванні пені в даному випадку підлягає застосуванню строк, передбачений ч.6 ст. 232 ГК України.

Судом за допомогою програми «ipLex» перевірений розрахунок пені з урахуванням ч.6 ст.232 ГК України, вірного визначення днів прострочення, періоду нарахування пені, та визначено, що розмір пені який підлягає стягненню з відповідача становить 1 428,87 грн. нараховану:

- за прострочення платежу за червень 2019 року з 11.07.2019 по 11.01.2020 у

розмірі 266,87 грн.;

- за прострочення платежу за липень 2019 року з 11.08.2019 по 11.02.2020 у

розмірі 315,94 грн.;

- за прострочення платежу за серпень 2019 року з 11.09.2019 по 28.02.2020 у

розмірі 277,80 грн.;

- за прострочення платежу за вересень 2019 року з 11.10.2019 по 28.02.2020

у розмірі 221,99 грн.;

- за прострочення платежу за жовтень 2019 року з 11.11.2019 по 28.02.2020 у

розмірі 166,24 грн.;

- за прострочення платежу за листопад 2019 року з 11.12.2019 по 28.02.2020

у розмірі 113,81 грн.;

- за прострочення платежу за грудень 2019 року з 11.01.2020 по 28.02.2020 у

розмірі 66,22 грн.

В частині стягнення з відповідача пені в розмірі 72,99 грн. (1 501,86 грн. 1 428,87 грн.) слід відмовити.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За своєю правовою природою 3% річних є мірою виключної відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання у вигляді плати боржника за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання ним грошового зобов`язання перед кредитором.

На підставі ст.625 Цивільного Кодексу України, позивач згідно наданого до суду розрахунку (а.с.35,36) нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних у загальному розмірі 158,79 грн. нараховані:

- за прострочення платежу за червень 2019 року з 11.07.2019 по 28.02.2020 у

розмірі 31,63 грн.;

- за прострочення платежу за липень 2019 року з 11.08.2019 по 28.02.2020 у

розмірі 34,13 грн.;

- за прострочення платежу за серпень 2019 року з 11.09.2019 по 28.02.2020 у

розмірі 28,89 грн.;

- за прострочення платежу за вересень 2019 року з 11.10.2019 по 28.02.2020

у розмірі 23,81 грн.;

- за прострочення платежу за жовтень 2019 року з 11.11.2019 по 28.02.2020 у

розмірі 18,57 грн.;

- за прострочення платежу за листопад 2019 року з 11.12.2019 по 28.02.2020

у розмірі 13,50 грн.;

- за прострочення платежу за грудень 2019 року з 11.01.2020 по 28.02.2020 у

розмірі 8,26 грн.

Судом за допомогою програми «ipLex» перевірений розрахунок 3% річних та визначено що розмір 3% річних становить 158,84 грн., нараховані:

- за прострочення платежу за червень 2019 року з 11.07.2019 по 28.02.2020 у

розмірі 31,65 грн.;

- за прострочення платежу за липень 2019 року з 11.08.2019 по 28.02.2020 у

розмірі 34,14 грн.;

- за прострочення платежу за серпень 2019 року з 11.09.2019 по 28.02.2020 у

розмірі 28,89 грн.;

- за прострочення платежу за вересень 2019 року з 11.10.2019 по 28.02.2020

у розмірі 23,82 грн.;

- за прострочення платежу за жовтень 2019 року з 11.11.2019 по 28.02.2020 у

розмірі 18,58 грн.;

- за прострочення платежу за листопад 2019 року з 11.12.2019 по 28.02.2020

у розмірі 13,50 грн.;

- за прострочення платежу за грудень 2019 року з 11.01.2020 по 28.02.2020 у

розмірі 8,26 грн. , але враховуючи принцип диспозитивності стягненню підлягають 3% річних у розмірі 158,79 грн. які заявлені позивачем в позовній заяві.

Враховуючи вищевикладене, збільшені позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь - яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, відповідач, у порушення приписів ст.73,74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують наявність вказаної у позові заборгованості.

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕЛЕЦ ВАК (54010, м.Миколаїв, пров.Транспортний, 9, ) на користь Колективного підприємства Миколаївліфт (54030, м.Миколаїв, вул.Адм.Макарова, 7, ) заборгованості у розмірі 13 999,98 грн. за технічне обслуговування ліфтів за Договором підряду №513-19 від 01.01.2019, пені у розмірі 1 428,87 грн., 3% річних у розмірі 158,79 грн. та 2 092,12 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 08.04.2020.

Суддя Н.О. Семенчук