ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2020 р. Справа №914/953/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий - суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Малого приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма "Гелікон" №80/12 від 13.12.2019 (вх.ЗАГС. №01-05/4547/19 від 17.12.2019)

на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.12.2019 року (суддя Мороз Н.В.)

у справі № 914/953/19

за позовом: Малого приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма "Гелікон", м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції", м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний реєстратор Державної реєстраційної служби України Молдованова Галина Миколаївна (Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний реєстратор Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Величко Андрій Степанович (Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний реєстратор Державної реєстраційної служби України Нілова Ангеліна Олександрівна (Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний реєстратор Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Данилишин Володимир Іванович (Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний реєстратор Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Семенюк Жанна Валеріївна (Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Дахно Артем Миколайович (Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний реєстратор Реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції Ковалишин Любомир Васильович (Відділ державної реєстрації Радехівської районної державної адміністрації)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчук Андрій Вікторович (Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний реєстратор Реєстраційної служби Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Вавринюк Данило Анатолійович (Відділ державної реєстрації Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний реєстратор Реєстраційної служби Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Браташ Оксана Ярославівна (Відділ державної реєстрації Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації)

про скасування рішень про державну реєстрацію права власності та записів про право власності

за участю представників:

від позивача: представник Шокало В.С.

від інших учасників: не з`явилися

Учасникам процесу роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 03.12.2019 у справі №914/953/19 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" про ухвалення додаткового рішення у справі №914/953/19 задоволено частково, стягнуто з Малого приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма "Гелікон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" 45 071, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 03.12.2019 у даній справі скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить частково скасувати дане рішення в частині стягнення з Малого приватного підприємства Виробничо-комерційної фірми "Гелікон" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 45070,00 грн. та ухвалити нове рішення в цій частині, зменшивши відшкодування витрат відповідача на професійну правову допомогу до нуля гривень, в решті додаткового рішення залишити без змін.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.12.2019 справу № 914/953/19 передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії - Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 29.01.2020.

23.01.2020 на адресу суду від ТзОВ "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.01.2020 відкладено розгляд справи №914/953/19 на 02.03.2020.

02.03.2020 розгляд справи не відбувся у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді (члена колегії) Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.03.2020 розгляд справи призначено на 17.03.2020.

17.03.2020 на електронну адресу суду надійшло клопотання ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про розгляд судового засідання без участі повноважного представника у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання з огляду на запровадження постановою Кабінету міністрів України №211 від 11.03.2020 та рішенням Київської міської ради, карантинних заходів, спрямованих на запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, та враховуючи розпорядження голови Західного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 №06/41/01 про введення особливого режиму роботи в умовах карантину з 16.03.2020 по 03.04.2020. У клопотанні відповідач просить взяти до уваги доводи що викладені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційну скаргу залишити без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на скаржника, а також заявляє про намір подати додаткові докази на підтвердження понесених судових витрат відповідно до абз. 2 ч.8 ст. 129 ГПК України.

В судовому засіданні 17.03.2020 оголошено короткий зміст клопотання ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції». Представник скаржника висловив думку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача та третіх осіб у справі.

Представник скаржника надав суду пояснення щодо вимог та доводів апеляційної скарги, просив додаткове рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/953/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити клопотання позивача про зменшення відшкодування судових витрат до нуля гривень.

Відповідно до ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.11.2019 у справі №914/953/19 в позові МПП ВКФ «Гелікон» до ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про скасування рішень державних реєстраторів та записів про право власності на нерухоме майно відмовлено повністю.

ТзОВ "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" звернулось до Господарського суду Львівської області від 22.11.2019 заява про ухвалення додаткового рішення у справі №914/953/19 про стягнення з Малого приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма "Гелікон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" 59 285,43 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені відповідачем у зв`язку із розглядом справи. До складу вказаних витрат заявником віднесено гонорар за надану правничу допомогу у розмірі 40 000, 00 грн. та витрати понесені у зв`язку із наданням правничої допомоги на суму 19 285,43 грн.

МПП ВКФ «Гелікон» клопотав про зменшення витрат відповідача на оплату правничої допомоги до нуля гривень нуля копійок.

При ухваленні додаткового рішення місцевий господарський суд, врахував співмірність витрат відповідача на правову допомогу із складністю справи, наданими адвокатським об`єднанням послугами, часом, витраченим на надання послуг (в тому числі представництво інтересів відповідача в суді у семи судових засіданнях), та дійшов висновків про те, що до відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача підлягають витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 40 000,00 грн. Щодо ж до витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на суму 19 285,43 грн., суд вважає обґрунтованим та підтвердженим є фактичне понесення витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, на суму 5 071, 00 грн., а в задоволенні решти заявленої до стягнення суми витрат в розмірі 14 214, 43 грн. слід відмовити, оскільки такі не підтверджені належними доказами.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Доказів оплати відповідачем 40000,00 грн. гонорару адвоката, які зазначені в акті приймання-передання наданих правової допомоги не надано, а отже, відповідач не довів, що він фактично поніс витрати на професійну правничу допомогу. В договорі №07/2018 про надання правової допомоги від 01.11.2018 в п.3.1. вказується, що підставою для відшкодування фактичних витрат є звіт, до якого долучаються документи, що підтверджують розмір фактичних витрат, однак такого звіту представник відповідача до заяви не додав. Скаржник вважає, щодо вказаних правовідносин слід було застосувати правову позицію, викладену у постановах Верховного суду від 20.11.2018 у справі №910/23210/17 та від 14.11.2018 у справі №910/8682/18. Також скаржник заперечує обґрунтованість фактично понесених представником відповідача витрат в розмірі 5 071,00 грн. як таких, що не підтверджені належними доказами, оскільки витрати на електронні квитки не підтверджені відповідними розрахунковими документами про їх оплату. Окрім того, на переконання скаржника витрати на квиток першого класу не можна назвати неминучими, оскільки представник відповідача могла скористатись другим чи нижчим класом, знизивши витрати вдвічі, витрати на авіаквитки також не є неминучими, оскільки авіасполучення є найдорожчим видом транспорту. Скаржник вважає суперечливими висновки суду, викладені в оскаржуваному додатковому рішенні, оскільки суд відмовив у відшкодуванні витрат на підставі актів про надання послуг на суму 14 214, 43 грн. як таких, що не підтверджені розрахунковими документами, та водночас ухвалив, що підлягають відшкодуванню витрати в розмірі 5 071,00 грн. на квитки, які однак, також не підтверджені розрахунковими документами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечує доводи, викладені в апеляційній скарзі, наступним. Відповідач виконав приписи Господарського процесуального кодексу України, зазначивши у позовній заяві попередній орієнтовний розрахунок судових витрат та подавши у встановлений строк докази їх понесення. Відповідач вважає, що розмір гонорару адвоката є співмірним із складністю справи, обсягом матеріалів справи, кількістю заявлених позовних вимог, витраченим адвокатом часом, значенням справи для сторін та вартістю нерухомого майна, яке є предметом спору. Також відповідач не погоджується з твердженням про те, що відшкодуванню підлягають лише фактично оплачені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу та покликається на правову позицію, викладену в постановах Об`єднаної палати Верховного суду від 03.10.2019 у справі №922/44/19 та від 18.12.2019 у справі №910/13731/18. Відповідач вважає помилковим посилання апелянта на п.3.1. договору №07/2018 про надання правової допомоги від 01.11.2018 щодо необхідності надання звіту про надання послуг, зазначає, що електронні квитки є належними доказами отримання відповідних послуг з перевезення та їх оплати. Крім того, відповідач звертає увагу, що саме поведінка позивача обумовила відповідну кількість відряджень представника відповідача в судові засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, було додано договір про надання правової допомоги №07/2018 від 01.11.2018 та додаток до договору від 31.05.2019, укладені між Адвокатським об`єднанням «Смарт Лекс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», акт приймання-передання наданої правової допомоги від 21.11.2019.

За умовами п. 1.1. договору №07/2018 від 01.11.2018, адвокатське об`єднання «Смарт Лекс» зобов`язується за плату надати клієнту - ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (іншим особам, в інтересах яких діє клієнт) правову допомогу в порядку та умовах, визначених цим договором. Перелік справ (заборгованостей), відносно яких адвокатське об`єднання надає клієнту (іншим особам, в інтересах яких діє клієнт) правову допомогу за цим договором, визначається в додатках до цього договору (або актах приймання-передання реєстру боржників), які підписуються сторонами (п. 2.3 договору).

У пункті 1 додатку від 31.05.2019 до договору передбачено, що відповідно до п.2.3. договору сторони визначили, що адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту правову допомогу у справі №914/953/19 за позовом МПП ВКФ «Гелікон» до ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про скасування рішень державних реєстраторів та записів про право власності на нерухоме майно.

У пункті 2 додатку сторони визначили розмір гонорару за надання правової допомоги з питань, які зазначені в п. 1 додатку, який обчислюється залежно від обсягу наданої правової допомоги на підставі ставок визначених у додатку, зокрема, за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції (підготовка процесуальних та інших документів правового характеру, участь у судових засіданнях тощо) за одну справу (провадження) сторонами погоджено гонорар у розмірі 40 000, 00 грн.

Згідно п.8 додатку, оплата гонорару та відшкодування фактичних витрат здійснюється на підставі рахунка, який адвокатське об`єднання надає клієнту, протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня його отримання клієнтом.

Відповідно до акту приймання-передання наданої правової допомоги від 21.11.2019, підписаного сторонами, зазначено детальний опис робіт, які було надано адвокатським об`єднанням клієнту, гонорар за надану правову допомогу становить 40 000,00 грн.

Стаття 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача (п.2 ч. 4 ст. 129 ГПК України).

Згідно ч.2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Враховуючи наведені норми законодавства, взявши до уваги обсяг позовної заяви та предмет позову, кількість судових засідань під час розгляду справи в першій інстанції, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про співмірність витрат відповідача на правову допомогу із складністю справи, наданими адвокатським об`єднанням послугами, часом, витраченим на надання послуг, та обґрунтованість заявлених відповідачем до відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 40000, 00 грн.

При цьому колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення вірно застосував правову позицію Об`єднаної палати Верховного суду, викладену у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, згідно з якою витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Наведеним також спростовуються доводи апеляційної скарги щодо необхідності доведення фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40000,00 грн.

Скаржник вважає, що вказаних правовідносин слід було застосувати правову позицію, викладену у постановах Верховного суду від 20.11.2018 у справі №910/23210/17 та від 14.11.2018 у справі №910/8682/18.

Зміст вказаної правової позиції полягає у тому, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а у разі наявності заперечень позивача щодо співрозмірності заявленої суми компенсації також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні тотожних спорів суди повинні керуватись саме останньою правовою позицією Великої Палати Верховного суду, правові позиції, викладені у постановах Об`єднаної палати Верховного суду мають перевагу над правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду.

Щодо доводів апелянта про необхідність надання звіту, передбаченого п.3.1 договору про надання правової допомоги , слід зазначити, що сторони обумовили у п.3.6 договору, що підставою відшкодування фактичних витрат є звіт, до якого долучаються документи, що підтверджують розмір фактичних витрат. Водночас, у пункті 7 додатку від 31.05.2019 до договору №07/2018 від 01.11.2018 сторони обумовили, що адвокатське об`єднання надає клієнту детальний опис наданої правової допомоги (звіт) та/або акт приймання передавання наданої правової допомоги із розрахунком гонорару та фактичних витрат, які мають бути розглянуті клієнтом протягом пяти днів з дня отримання.

До заяви про відшкодування витрат додано акт приймання-передавання правової допомоги від 21.11.2019 до договору про надання правової допомоги №07/2018 від 01.11.2018 з розрахунком фактичних витрат, підписаний сторонами.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У пункті 5 додатку до договору про надання правової допомоги від 01.11.2018 №07/2018 сторони узгодили, що фактичні витрати на відрядження для участі у судовому засіданні суду, який знаходиться поза адміністративно-територіальними межами м. Києва, визначаються сторонами обґрунтованими та доцільними з урахуванням наступного:

- витрати на оренду житла/оплату готельних послуг не перевищують 1 500,00 грн, в т.ч. 250 грн ПДВ, на добу. Сторони визначили, що витрати на оренду житла/оплату готельних послуг є обґрунтованими у разі, коли відстань між м. Києвом та місцем розташування суду перевищує 200 км. Фактичний розмір витрат підтверджується копіями відповідних документів (рахунка на оплату, акту виконаних робіт/наданих послуг тощо);

- витрати на транспортне сполучення будь-яким видом транспорту не перевищують 2500,00 грн, в т.ч. 416,67 грн ПДВ, в один бік. Фактичний розмір витрат підтверджується копіями відповідних документів (зокрема, квитків) або визначається як добуток відстані між м. Києвом та місцем розташування суду, середнього споживання палива автомобілем марки Skoda Oktavia А7, загальний легковий хетчбек-В, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1798 (9 л на 100 км) та ціни на паливо (бензин А-95) мережі АЗК «ОККО».

На підтвердження понесених адвокатами витрат на суму 19 285,43 грн, пов`язаних із наданням відповідачу правової допомоги, заявником долучено до матеріалів справи: посадочні документи АТ «Укрзалізниця» на перевезення пасажирів (ОСОБА_2 та ОСОБА_1., які представляли інтереси відповідача у судових засіданнях) 23.07.2019 та 17.10.2017 на загальну суму 3 123, 00 грн; посадочні документи на авіа переліт 19.11.2019 №709 та №000- (на ім`я ОСОБА_1) на загальну суму 1 948,00 грн; акти наданих послуг та рахунки на оплату за проживання у готелі 13.06.2019, 30.07.2019, 13.09.2019 та 03.10.2019 на загальну суму 4 584, 00 грн; акт звірки товарів та наданих послуг на АЗС за період з 01.06.2019 по 31.10.2019.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Враховуючи наведені норми закону, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про те, що представлені заявником акти наданих послуг та виставлені рахунки за проживання у готелі не можуть вважатися розрахунковими документами та не є належними доказами які підтверджують оплату наданих послуг. Також, акт звірки товарів та наданих послуг на АЗС за період з 01.06.2019 по 31.10.2019 без відповідних касових чеків чи розрахункових квитанцій також не може підтверджувати фактичного понесення витрат на паливо та жодним чином не підтверджує, що такі витрати пов`язані із наданням правової допомоги у даній справі. Відтак, в частині заявленої до стягнення суми витрат пов`язаних із наданням правової допомоги в розмірі 14 214, 43 грн, слід відмовити, оскільки такі не підтверджені належними доказами.

Водночас, суд дійшов висновків про те, що поданими заявником доказами підтверджено фактичне понесення витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, на суму 5 071,00 грн, є обґрунтованими та підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про суперечливість наведених висновків суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В якості доказів понесення витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, а саме транспортних витрат на забезпечення участі адвоката відповідача в судових засіданнях, відповідач надав роздруковані копії електронних авіаквитків та залізничних посадочних документів.

Відповідно до п.1.4. Порядку оформлення розрахункових і звітних документів при здійсненні продажу проїзних і перевізних документів на залізничному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства доходів і зборів України № 331/137 від 30.05.2013 посадочний документ - візуальна форма електронного проїзного документа або його частини на паперовому або електронному носії інформації (мобільний телефон, смартфон, планшет, компактний персональний комп`ютер, чип-карта тощо), що містить унікальний код та унікальний номер електронного проїзного документа, інформація з якого зчитується відповідним пристроєм або заноситься до відповідної відомості за встановленою формою; проїзний документ - розрахунковий документ установленої форми, оформлений на відповідному бланку проїзного документа чи сформований в електронному вигляді відповідно до вимог цього Порядку та чинного законодавства, що засвідчує укладення договору між залізницею і пасажиром на проїзд й видається пасажиру після оплати ним вартості цієї послуги.

Також у посадочних документах АТ «Укрзалізниця» від 23.07.2019, від 17.10.2019, безпосередньо зазначено, що посадочний документ являється розрахунковим документом.

Форма електронного квитка на перевезення пасажирів і багажу повітряним транспортом законодавчо не встановлена, однак, роздрукований на папері електронний авіаквиток, у якому міститься зазначення про розрахункову квитанцію пасажира та з роздрукований посадочний документ в сукупності підтверджують реальність перевезення та здійснення пасажиром оплати такого перевезення.

Також колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що представник відповідача міг знизити розмір витрат на перевезення, обравши залізничний транспорт нижчого класу та відмовившись від витрат на авіапереліт, зважаючи на те, що адвокатське об`єднання вправі обирати спосіб забезпечення присутності представників в судових засіданнях в межах обумовленої в договорі суми із врахуванням організації робочого часу адвокатів.

Враховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Малого приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма "Гелікон" №80/12 від 13.12.2019 (вх.ЗАГС. №01-05/4547/19 від 17.12.2019) - відмовити.

2. Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.12.2019 року у справі №914/953/19 - залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи №914/953/19 повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено та підписано 27.03.2020.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.