ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2020 справа № 914/2170/19

За позовом: Приватного підприємства «Львів-ПАК», с.Тартак Кам`янка-Бузького району Львівської обл.,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Кравчука Олега Ярославовича, с. Сокільники Пустомитівського р-ну Львівської обл.,

про: стягнення 44' 148,53 грн. заборгованості.

Суддя Козак І.Б.

При секретарі Гелеш Г.М.

Представники:

Від позивача: не з`явився,

Від відповідача: не з`явився.

На розгляд господарського суду Львівської області Приватним підприємством «Львів-ПАК» подано позов до особи-підприємця Кравчука Олега Ярославовича про стягнення 44' 148,53 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 29.10.2019 р. залишено позов без руху. 25.11.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 17.12.2019 р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду по даній справі. Ухвалою суду від 25.02.2020р. закрито підготовче провадження, призначено на 24.03.2020р.

Правова позиція позивача.

У судове засідання 24.03.2020р. представник позивача не з`явився. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем у порушення умов договору поставки №02/04/2014 від 02.04.2014р. не оплачено у повному обсязі отриманий товар, відтак сума боргу відповідача перед позивачем становить 16' 000,00 грн. також позивачем нараховано відповідачу 11' 646,40 грн. інфляційних втрат, 1' 876,60 грн. 3% річних та 4' 625,53 грн. пені, а також переплата коштів за договором №24/11/2014 в розмірі 10000,00 грн.

Під час розгляду справи відповідач оплатив позивачу 31.01.2020р. 15' 000,00 грн. боргу, що підтверджується копією платіжного доручення №288 від 31.01.2020р., 25.02.2020р. - 11' 000,00 грн (квитанція №ПН212 від 25.02.2020р.), а також визнавалося позивачам та відповідачем у судовому засіданні 25.02.2020р. Тобто, станом на дату судового засідання 24.03.2020р. залишилися неоплаченими штрафні санкції: 11' 646,40 грн. інфляційних втрат, 1' 876,60 грн. 3% річних та 4' 625,53 грн. пені.

Попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 1921,00 грн. - сума сплаченого судового збору.

Правова позиція відповідача.

Відповідач у судове засідання 24.03.2020р. не з`явився, причин неприбуття не повідомив.

Обставини справи.

Між сторонами спору було укладено Договір поставки №02/04/2014 від 02.04.2014р., за умовами якого продавець (позивач у справі) зобов`язується передати у власність покупцю товар: палетна заготовка, пиловник (сосна), а покупець (відповідач у справі) зобов`язується прийняти переданий товар та оплатити його вартість у кількості, по ціні та в строки згідно з умовами даного договору та додатків до нього.

Позивачем було поставлено відповідачу товар (палетну заготовку ІІс.), а відповідачем отримано товар без зауважень, що підтверджується видатковою накладною №250 від 23.03.2015р. на загальну суму 16' 00,00 грн.

Також між сторонами спору укладено договір №24/11/2014 від 24.11.2014р., за умовами якого продавець (позивач у справі) зобов`язується передати у власність покупцю товар: палетна заготовка, пиловник (сосна), а покупець (відповідач у справі) зобов`язується прийняти переданий товар та оплатити його вартість у кількості, по ціні та в строки згідно з умовами даного договору та додатків до нього.

08.12.2015р. відповідачем поставлено позивачу товар (палетна заготовка) на загальну суму 49' 803,52 грн.

Позивач перерахував відповідачу кошти на загальну суму 59' 803,52 грн.

Тобто, на суму 10' 00,00 грн. відповідач позивачу товар не поставив.

Станом на дату прийняття рішення відповідачем після відкриття провадження у цій справі сплачено позивачу основний борг на загальну суму 16' 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №288 від 31.01.2020р. на суму 15' 000,00 грн. та квитанцією № ПН212 від 25.02.2020 р. на суму 11' 00,00 грн., доданими сторонами спору.

Оцінка суду.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Частина 1 статті 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідачем після відкриття провадження у цій справі сплачено позивачу основний борг на загальну суму 16' 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №288 від 31.01.2020р. на суму 15' 000,00 грн. та квитанцією № ПН212 від 25.02.2020 р. на суму 11' 00,00 грн., доданими сторонами спору.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору відбувається, зокрема, у випадку сплати суми боргу боржником.

За таких обставин, оскільки відповідачем частково сплачено позивачеві суму основного боргу у розмірі 16000,00 грн, провадження у справі в частині стягнення 16000,00 грн заборгованості підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 667, 81 грн 3% річних та 875 грн інфляційних втрат.

За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідний висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено в постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми 3 % та інфляційних втрат, суд встановив, що розрахунок суми 3% річних є вірним і заявлена до стягнення сума 1876,60 грн. за визначений позивачем період є арифметично правильною та підлягає до стягнення з відповідача. Щодо суми інфляційних втрат, то суд, здійснивши самостійно розрахунок в межах визначеного позивачем періоду встановив правомірність до стягнення з відповідача 10' 994,19 грн. інфляційних втрат, в задоволенні решти вимог в цій частині суд відмовляє за їх безпідставністю.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір такої пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Пунктом 8.3 Договору передбачено, що у разі порушення покупцем строків оплати вартості поставленого товару покупець сплачує продавцю пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

Позивач вірно нарахував відповідачу 4625,53 грн. пені, яка підлягає до стягнення з відповідача.

Судові витрати.

Щодо стягнення судових витрат, то сплачений позивачем судовий збір в силу вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 914/2170/19 в частині стягнення 16' 000,00 грн. закрити.

2. Позов задоволити частково.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кравчука Олега Ярославовича (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «Львів-ПАК» (адреса: 80413, Львівська обл, Кам`янка-Бузький р-н, с.Тартак, вул.І.Франка, 4, ) 10' 994,19 грн. інфляційних втрат, 1' 876,60 грн. 3% річних, 4' 625,53 грн. пені та 1' 457,46 грн. судового збору.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

7. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 31.03.2020р.

Суддя Козак І.Б.