РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2020Справа № 910/1596/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія

«Альфа-Гарант»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

про стягнення 18 382, 00 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення 18 382, 00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 13.03.2019 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки "Volkswagen Caddy", а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу "Volkswagen Tuoreg", водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована у відповідача, позивачем було направлено останньому вимогу про сплату страхового відшкодування. Враховуючи, що відповідачем не відшкодовано заявлену суму, позивач просить стягнути вказану суму в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишено без руху на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви.

До Господарського суду міста Києва позивачем було подано 18.02.2020 належним чином завірені копії додатків до позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/1596/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 11.03.2020 представник відповідача подав відзив, у якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивач не врахував коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу при розрахунку страхового відшкодування.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Амедіагруп» 20.03.2018 уклали договір добровільного страхування наземного транспорту об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме: автомобілем марки "Volkswagen Caddy", реєстраційний номер НОМЕР_1 на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

За участі застрахованого автомобіля марки «Volkswagen Caddy» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Volkswagen Tuoreg» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 13.03.2019 сталася ДТП.

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 13.03.2019 ОСОБА_2 визнала свою вину у здійсненні ДТП.

У зв`язку з пошкодженням у ДТП застрахованого автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Амедіагруп» звернулось 14.03.2019 до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку.

Відповідно до рахунку-фактури № 14/3 від 14.03.2019 вартість відновлювального ремонту становить 35 760, 00 грн.

Позивач страховим актом № СТ/19/0081 від 22.03.2019 визнав нанесення майнової шкоди страхувальнику внаслідок ДТП у розмірі 35 760, 00 грн. страховим випадком, виплата якого позивачем підтверджується платіжним дорученням № 126 від 22.03.2019.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем «Volkswagen Tuoreg», була застрахована у Приватному акціонерному товариству Страхова компанія "ПЗУ Україна" згідно полісу № АМ/9207080, франшиза 0,00 грн.

Враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи, винної у заподіянні збитків, була застрахована у відповідача, останній відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повинен відшкодувати нанесену його страхувальником шкоду у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія "ПЗУ Україна" із заявою № 03/1135 від 09.04.2019 про виплату страхового відшкодування в розмірі 35 760, 00 грн.

Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування позивачу тільки частково на суму 17 378, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 33206 від 26.07.2019.

Позивач зазначає, що неоплачена сума страхового відшкодування становить 18 382, 00 грн., яку просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач заперечує проти розміру страхового відшкодування та вказує на те, що позивачем при виплаті страхового відшкодування не було враховано коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Частина перша статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже, така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Суд вважає, що проведення оцінки розміру завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 № 142/5/2092 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 за № 1074/8395.

Відповідно до пункту 1.6 Методики строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Згідно з пунктом 7.38 Методики значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що рік випуску автомобіля - 2011, а отже на момент ДТП строк його експлуатації перевищував строк, встановлений пунктом 7.38 Методики, згідно з яким значення коефіцієнту фізичного зносу дорівнює нулю.

Відповідно до пункту 8.2 Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = Ср + См + Сс х (1- Ез), де:

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;

Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Тому, пред`явлення позивачем до відповідача (страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

Таким чином, вартість відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ, що підлягає відшкодуванню відповідачем має визначатися виходячи з вартості запасних частин, які підлягають заміні під час відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням коефіцієнту їх зносу, оскільки загальний термін експлуатації вказаного автомобіля перевищує 7 років, з додаванням до визначеної суми вартості ремонтно-відновлювальних робіт та витратних матеріалів.

Як вбачається із матеріалів справи, розрахунок страхового відшкодування було здійснено позивачем на підставі рахунку-фактури Фізичної особи-підприємця Ямського В.В. № 14 від 14.03.2019, яким безпосередньо здійснювався відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким визначено вартість ремонту автомобіля без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу на запчастини, що підлягають заміні. Відповідно до цього рахунку-фактури вартість ремонтно-відновлювальних робіт та запасних частин, які бралися за основу при визначені страхового відшкодування, становлять 35 760,00 грн.

Пред`явлення Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «Альфа-Гарант» до відповідача вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не довів обставин, які мають значення для справи і на які він посилався як на підставу своїх вимог - вартості відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, у розмірі 35 760,00 грн., а відтак і не довів обставин наявності у відповідача обов`язку зі сплати на його користь страхового відшкодування в частині 18 382,00 грн.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Судові витрати, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк