ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/12661/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Кролевець О. А., Студенець В. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Смірнова Л. Г., Кропивна Л. В., Дідиченко М. А.

від 16.12.2019

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі"

до Державного підприємства "Енергоринок"

за участю Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання договору недійсним,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "ДТЕК Донецькі електромережі" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Енергоринок" про визнання недійсним договору купівлі-продажу різниці перетоків електричної енергії № 11296/01 від 12.06.2015.

Акціонерне товариство "ДТЕК Донецькі електромережі" також подало заяву про забезпечення позову шляхом (з урахування уточненої заяви про забезпечення позову):

- зупинення дій старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича, головного державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Василенка Вадима Олександровича щодо примусового виконання наказу № 905/1563/16, виданого 04.11.2016 Господарським судом Донецької області, про стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" на користь Державного підприємства "Енергоринок" 115 730 638,91 грн основного боргу, 1 311 288,39 грн пені, 115 730,64 грн штрафу, 1 084 763,31 грн інфляційних втрат, 942 520,96 грн 3% річних, 204 940,53 грн витрат по сплаті судового збору;

- зупинення дій старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича щодо примусового виконання наказу №905/453/17, виданого 09.01.2018 Господарським судом Донецької області, про стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" на користь Державного підприємства "Енергоринок" 121 497 339,36 грн основного боргу, 12 302 486,69 грн інфляційних втрат, 2 890 010,14 грн 3% річних, 208 284,67 грн витрат по сплаті судового збору, 30 037,11 грн судового збору за подання апеляційної скарги;

- зупинення дій старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича щодо примусового виконання наказу № 905/2882/17, виданого 28.09.2018 Господарським судом Донецької області, про стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" на користь Державного підприємства "Енергоринок" 315 881 581,20 грн основного боргу, 5 009 168,98 грн 3% річних, 19 733 754,89 грн інфляційних втрат, 348 490,78 грн пені, 3 158,82 грн штрафу, 239 995,42 грн судового збору;

- заборони Акціонерному товариству "Перший Український Міжнародний Банк" вчиняти будь-які дії направленні на виконання вимог Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, інших органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, що визначені в статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" щодо примусового стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" за виконавчими документами № 905/1563/16, № 905/453/17, №905/2882/17, включаючи накладення арештів, здійснення примусового виконання шляхом списання коштів за платіжними вимогами та іншими платіжними документами, тощо;

- заборони Акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" вчиняти будь-які дії направленні на виконання вимог Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, інших органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, що визначені в статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" щодо примусового стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" за виконавчими документами № 905/1563/16, № 905/453/17, № 905/2882/17, включаючи накладення арештів, здійснення примусового виконання шляхом списання коштів за платіжними вимогами та іншими платіжними документами, тощо.

Мотивуючи заяву про забезпечення позову позивач послався на те, що:

- наразі на виконанні у виконавчій службі перебувають рішення Господарського суду Донецької області про стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" на користь Державного підприємства "Енергоринок" заборгованості за договором купівлі-продажу різниці перетоків електричної енергії № 11296/01 від 12.06.2015;

- постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №324 на базі Державного підприємства "Енергоринок" було утворено два нових державних підприємства: Державне підприємство "Гарантований покупець" та Державне підприємство "Оператор ринку", які є новими учасниками ринку електричної енергії, відповідно до його нової моделі;

- згідно із пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №324 новостворені підприємства є правонаступниками майна, прав та обов`язків Державного підприємства "Енергоринок" відповідно до розподільчих балансів, за винятком кредиторської та дебіторської заборгованості за електричну енергію;

- у випадку допущення примусового стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" заборгованості на користь відповідача за судовими рішеннями у справах №№905/1563/16, 905/453/17, 905/2882/17 в подальшому у заявника буде фактично відсутня можливість повернути ці кошти у зв`язку із відсутністю правонаступників Державного підприємства "Енергоринок" у цій частині його зобов`язань;

- накладення арешту на розрахункові рахунки Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" призведе не тільки до негативних наслідків для працівників підприємства та Донецької області в цілому, а й призведе до припинення розподілу електроенергії та постачання питної води в Донецькій області, що призведе до підвищення соціальної напруги, комунального колапсу всіх населених пунктів Донецької області, екологічної катастрофи, масового невдоволення та необхідності негайного реагування та вирішення значних проблем.

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" про забезпечення позову задоволено. Зупинено дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича, Головного державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Василенка Вадима Олександровича щодо примусового виконання наказу № 905/1563/16, виданого 04.11.2016 Господарським судом Донецької області, про стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" на користь Державного підприємства "Енергоринок" 115 730 638,91 грн - основного боргу, 1311288,39 грн - пені, 115 730,64 грн - штрафу, 1084 763,31 грн - інфляційних втрат, 942 520,96 грн - 3% річних, 204940,53 грн - витрат по сплаті судового збору. Зупинено дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича щодо примусового виконання наказу № 905/453/17, виданого 09.01.2018 Господарським судом Донецької області, про стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" на користь Державного підприємства "Енергоринок" 121497 339,36 грн - основного боргу, 12 302 486,69 грн - інфляційних втрат, 2 890 010,14 грн - 3% річних, 208 284,67 грн - витрат по сплаті судового збору, 30 037,11 грн - судового збору за подання апеляційної скарги. Зупинено дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича щодо примусового виконання наказу № 905/2882/17, виданого 28.09.2018 Господарським судом Донецької області, про стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" на користь Державного підприємства "Енергоринок" 315 881581,20 грн - основного боргу, 5 009 168,98 грн - 3% річних, 19 733 754,89 грн - інфляційних втрат, 348 490,78 грн - пені, 3 158,82 грн - штрафу, 239 995,42 грн - судового збору. Заборонено Акціонерному товариству "Перший Український Міжнародний Банк" вчиняти будь-які дії направленні на виконання вимог Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, інших органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, що визначені в статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" щодо примусового стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" за виконавчими документами №№ 905/1563/16, 905/453/17, 905/2882/17, включаючи накладення арештів, здійснення примусового виконання шляхом списання коштів за платіжними вимогами та іншими платіжними документами. Заборонено Акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" вчиняти будь-які дії направлені на виконання вимог Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, інших органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, що визначені в статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" щодо примусового стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" за виконавчими документами №№ 905/1563/16, 905/453/17, 905/2882/17, включаючи накладення арештів, здійснення примусового виконання шляхом списання коштів за платіжними вимогами та іншими платіжними документами.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

- заходи забезпечення позову, які просить застосувати Акціонерне товариство "ДТЕК Донецькі електромережі", жодним чином не порушують інтересів відповідача та інших осіб, і в той же час дозолять уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушення прав не тільки позивача, а й інших осіб, у випадку задоволення позову;

- накладення арешту на розрахункові рахунки Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" задля стягнення заборгованості призведе не тільки до негативних наслідків для працівників підприємства та Донецької області в цілому, а також до припинення розподілу електричної енергії та постачання питної води Донецької області, що стане наслідком підвищення соціальної напруги, комунального колапсу всіх населених пунктів Донецької області, екологічної катастрофи, масового невдоволення та необхідності негайного реагування та вирішення зазначених проблем;

- існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони примусового стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" заборгованості на користь Державного підприємства "Енергоринок" за судовими рішеннями у справах №905/1563/16, №905/453/17 та №905/2882/17 - може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи відповідачем буде здійснено дії щодо примусового стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" заборгованості на користь Державного підприємства "Енергоринок" за судовими рішеннями у справах №905/1563/16, №905/453/17 та №905/2882/17, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, оскільки кошти вже будуть стягнуті і з метою їх повернення заявнику доведеться знову звертатися до суду з новими позовами та витрачати додаткові кошти, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів. Окрім того, в подальшому у заявника буде фактично відсутня можливість повернути ці грошові кошти у зв`язку з відсутністю правонаступників Державного підприємства "Енергоринок" у частині його зобов`язань щодо кредиторської та дебіторської заборгованості за електричну енергію;

- суд вбачає наявність зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, адже існує спір щодо законності відчуження спірних активів (спірного договору купівлі-продажу), можливість забезпечення інтересів всіх учасників якого та попередження можливого порушення прав інших осіб при вирішенні його судом знаходиться в прямій залежності від цілісності спірних активів та незмінності суб`єкта їх володіння за час вирішення даного спору судом, порушення чого у випадку задоволення позову нівелюватиме ефективність обраного позивачем способу захисту та може зумовити понесення збитків чи додаткових витрат іншими учасниками спірних правовідносин.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 у справі №910/12661/19 скасовано. У задоволенні заяви Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" про забезпечення позову відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

- позивач не довів належними та допустимими доказами ймовірного ухилення відповідача від виконання рішення у даній справі, у разі задоволення позову;

- в даному випадку ймовірність утруднення або невиконання рішення господарського суду пов`язується виключно з обставинами можливого ухилення боржника від виконання дій, визначених в якості предмету позову;

- зупинення виконання рішень судів, за якими встановлено стягнення, не може вважатись ефективним захистом прав позивача у даній справі;

- положення статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачають можливості зупинення виконавчого провадження на підставі судового рішення в рамках забезпечення позову.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі Акціонерне товариство "ДТЕК Донецькі електромережі" просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 у даній справі, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що постанова апеляційного господарського суду ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 18, 34, 74 Закону України "Про виконавче провадження", статей 2, 11, 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України.

5. Узагальнені доводи інших учасників справи

У відзивах на касаційну скаргу Державне підприємство "Енергоринок" та Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просять залишити без змін постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2019, а касаційну скаргу - без задоволення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

6. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, та згідно із компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7. Джерела права й акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

Предметом касаційного перегляду є постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу місцевого господарського суду про забезпечення позову та відмовлено позивачу у задоволенні його заяви.

Тобто предметом розгляду є питання наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття судових рішень), позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Виходячи з положень статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Предметом спору у цій справі є вимога визнання недійсним договору купівлі-продажу різниці перетоків електричної енергії № 11296/01 від 12.06.2015.

Оскільки заявник звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не мала взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Таким чином, звертаючись з відповідною заявою позивач повинен обґрунтувати імовірність утруднення виконання рішення або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів - саме з урахуванням предмета позову і неможливість виконання позовних вимог у випадку їх задоволення.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Тобто позивач повинен аргументувати: імовірність утруднення або невиконання рішення господарського суду, шляхом надання доказів на підтвердження існування обставини утруднення чи можливого невиконання рішення суду в разі задоволення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги; взаємопов`язаність заходу забезпечення з обставиною утруднення виконання чи невиконання рішення господарського суду, а саме, що обраний спосіб забезпечення спроможний запобігти відповідним утрудненням.

Враховуючи імперативні приписи статті 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд обмежений у праві встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а його повноваження обмежуються виключно перевіркою правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Апеляційним судом встановлено, що заявником імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в даній справі пов`язується з обставиною примусового виконання рішень господарського суду у справах №№ 905/1563/16, 905/453/17, 905/2882/17 за якими стягнуто з позивача заборгованість за договором купівлі-продажу різниці перетоків електричної енергії № 11296/01 від 12.06.2015, який позивач просить визнати недійсним у даній справі.

Водночас, виконання рішення немайнового характеру ставиться в залежність виключно від реалізації відповідним боржником певного ряду дій.

Відтак, в даному випадку імовірність утруднення або невиконання рішення господарського суду пов`язується виключно з обставинами можливого ухилення боржника від виконання дій, визначених в якості предмету позову.

Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що позивачем не зазначено про існування жодних обставин, які б підтверджували опосередковано або безпосередньо намагання сторони уникнути виконання рішення в даній справі. Аргументи позивача з приводу існування обставин утруднення або невиконання рішення господарського суду, які зводяться до загрози стягнення з нього коштів за рішеннями судів під час виконавчого провадження, безпосередньо не пов`язані з обставиною можливого ухилення боржника від виконання дій, визначених в позовній заяві у цій справі.

Визначена заявником обставина у вигляді примусового виконання рішень суду у справах №№ 905/1563/16, 905/453/17, 905/2882/17 не впливає на процес виконання рішення господарського суду у даній справі, а відтак не може розглядатись в контексті обставини, яка істотно ускладнює чи унеможливлює ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, статтею 1291 Конституції України передбачено, що судові рішення є обов`язковими до виконання.

Згідно із статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

В свою чергу, статтею 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Враховуючи зазначені норми в сукупності, апеляційний господарський суд правомірно зазначив, що господарський суд не наділений правом зупинення виконання судового рішення в рамках забезпечення позову. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 905/1115/19.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що позивачем при зверненні з заявою про забезпечення позову не обґрунтовано існування обставин, які б утруднили або зробили неможливим виконання рішення в даній справі, а відтак і наявність зв`язку між визначеними заходами забезпечення і предметом позовної вимоги.

Звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував висновків суду апеляційної інстанції та не довів неправильного застосування норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятої ним постанови.

Водночас оцінка доводів касаційної скарги, спрямованих на заперечення встановлених судом обставин справи та переоцінку доказів у ній, перебуває поза межами перегляду справи в касаційній інстанції, яка відповідно до частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

На підставі вищевикладеного Верховний Суд, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, перевірив правильність застосування норм матеріального та процесуального права та прийшов до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

З огляду на наведене Верховний Суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції без змін через відсутність передбачених процесуальним законом підстав для її скасування.

9. Судові витрати

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 у справі № 910/12661/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.М. Губенко

Судді О.А. Кролевець

В.І. Студенець