Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/178/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Млинівське лісове господарство"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Західтеплосервіс"

про стягнення боргу 39 677,89 грн.

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Млинівське лісове господарство" звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Західтеплосервіс" про стягнення заборгованості 39 677,89 грн., з яких 38 113,74 грн. - основний борг, 864,60 грн. - 3% річних, 699,55 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови Договору про надання послуг перевезення та розвантаження лісопродукції №1/2 від 02.01.2018 р., а саме не розрахувався своєчасно та у повному обсязі за отриманий товар та послуги. Тому покликаючись на ст.625 ЦК України, та умови Договору позивач нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати. Крім того, позивач подав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складають 2 102,00 грн. оплата судового збору та 5 700,00 грн. оплата правничої допомоги.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 02.03.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/178/20, яке здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

26.03.2020 р. позивач подав клопотання про розгляд справи без участі учасника справи.

Від адвоката Ширко М.Р. яка представляє інтереси Державного підприємства "Млинівське лісове господарство" 31 березня 2020 року надійшла заява, в якій просить суд, вирішити питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5700 грн. та 2102 грн. судового збору.

30 березня 2020 року від представника позивача надійшло клопотання про виправлення описки, в якому просить суд, вважати вірною заявлену до стягнення з відповідача суму інфляційних нарахувань 647 грн. 91 коп. та суму трьох відсотків річних 864 грн. 13 коп.

У судове засідання 31 березня 2020 року представник позивача не з`явився, про дату час та місце повідомлений належним чином.

Представник Відповідача в судове засідання 31.03.2020 року не з`явився, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. До господарського суду повернулася ухвала суду від 02.03.2020 р., яка направлялися на адресу Відповідача, вказану в позовній заяві, з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема Позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача та відзиву з його боку за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, господарський суд прийшов до наступних висновків.

Так, 02 січня 2018 року між ДП "Млинівське лісове господарство" (далі - виконавець) та ТОВ "Західтеплосервіс" (далі - замовник) укладено Договір № 1/2 про надання послуг перевезення та розвантаження лісопродукції (далі -Договір)(арк.с. 31-32).

За умовами Договору замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання здійснювати наступні послуги: надання послуг по перевезенню та розвантаженню лісо- продукції вантажним автотранспортом, а Замовник зобов`язується своєчасно прийняти й оплатити виконану виконавцем роботу (надані послуги) ( п. 1.1. Договору).

Доказом передачі вантажу є товарно-транспортна накладна (п.2.4. Договору). Пунктом 3.3. Договору визначено, що фактом підтвердження виконання транспортних послуг - є акт виконаних робіт.

Розмір плати за перевезення автотранспортом лісопродукції, за 1 км пробігу визначені за погодження сторін у п. 3.4. Договору.

Згідно п. 3.1. Договору, оплата за надані послуги здійснюється Замовником в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Виконавця. Датою отримання Замовником безготівкових грошових коштів є дата зарахування таких коштів на розрахунковий (поточний) рахунок Замовника (п. 3.2. Договору).

01 жовтня 2018 року між Державним підприємством "Млинівське лісове господарство" (далі- Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Західтеплосервіс" (далі - Покупець) було укладено договір № 148 (арк.с. 35-36).

Відповідно до предмету договору продавець продає, а Покупець купує на умовах франко-лроміжний склад Продавця лісоматеріали круглі - дрова паливні твердолистяних, хвойних та м`яколистяних порід, надалі "Товар".

Кількість та основні характеристики товару визначені у п. 1.1. Договору.

Пунктом 4.2. Договору вказано, що термін поставки - 4 квартал 2018 року.

Приймання товару по кількості та якості здійснюється уповноваженими представниками обох сторін на складі Продавця перед завантаженням на транспортний засіб (п. 6.1. Договору).

Згідно п. 7.1. договору, попередня оплата лісоматеріалів 100% від вартості здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок Продавця за кожну партію товару, згідно виставленого рахунку на протязі 5 календарних днів з дати пред`явлення рахунку.

Договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2018 року (п.11.1. Договору).

Судом встановлено, що на виконання умов договору у період з 26.12.2018 року по 29.12.2018 року Позивач передав у власність Відповідачу товар та надав послуги по перевезенню вантажу, що підтверджується доданими до позову товарно-транспортними накладними, засвідченими підписами уповноважених осіб про прийняття товару (арк.с. 43-55). Також сторони підписали акти надання послуг транспорту та розвантаження за період 26.12.2018 р. - 29.12.2018 р. (арк.с. 56-61).

В порушення умов договору Відповідач прийняті на себе зобов`язання з оплати вартості товару та наданих послуг транспорту та розвантаження виконав частково.

Товар та надані послуги ТОВ "Західтеплосервіс" оплатило частково. Доказом цього слугують наявні у справі платіжні доручення : №2196 від 07.01.2019 р. на суму 30 000,00 грн., №2170 від 26.12.2018 р. на суму 55 000,00 грн., №2186 від 27.12.2018 р. на суму 8 000,00 грн., №2188 від 28.12.2018 р. на суму 67 000,00 грн. (арк.с. 62-65).

Заборгованість становить 38 113,74 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за четвертий квартал 2019 року, підписаним та завіреним печатками обох сторін (арк.с. 40).

15 травня 2019 року позивач направив Відповідачу претензію №1 щодо сплати заборгованості, вихідний №95, яка засвідчена підписом директора про отримання та завірена печаткою товариства. Згідно даної претензії ДП "Млинівське лісове господарство" пропонувало на протязі 10 днів сплатити суму заборгованості.

Однак, ТОВ "Західтеплосервіс" належним чином не відреагував на дану претензію, жодних грошових коштів у рахунок погашення заборгованості не перерахував. Докази погашення боргу суду не надав.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частино 1 ст. 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного й бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу й обліку виконаної роботи (п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтранспорту України від 14.10.1997 р. № 363). Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна (п. 11.1 Правил).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відтак позовні вимоги про стягнення 38 113,74 грн. основної заборгованості є законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В поданій позовній заяві позивач просить суд стягнути суму заборгованості з врахуванням інфляційних нарахувань 647 грн. 91 коп. та суму трьох відсотків річних 864 грн. 13 коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат (з врахуванням заяви про виправлення описки), визнано його арифметично правильним та обгрунтованим.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 864,13 грн. - 3% річних та 647,91 грн. - інфляційні втрати підтверджуються матеріалами справи, грунтуються на законі, тому підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що позовні вимоги про стягнення 38113,74 грн. основного боргу, 864,13 грн. - 3% річних, 647,91 грн. - інфляційні втрати, є законними, ґрунтуються на положеннях укладеного між сторонами договору та нормах чинного законодавства України.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у сумі 2 102,00 грн.

Що стосується витрат на правову допомогу, то суд при ухваленні рішення керувався таким.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача у цьому судовому провадженні представляла адвокат Ширко Марина Романівна, що підтверджено договором про надання правничої допомоги № 35/20 від 21 лютого 2020 року (арк.с. 26-28), Ордером серія РН -536 №716 від 25.03.2020 р. на надання правової допомоги, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю від 26.07.2019 р. Відповідно до пункту 1.1 Договору адвокатське об`єднання "Удовиченко і партнери" приймає на себе доручення Клієнта (ДП "Млинівське лісове господарство") по наданню останньому правничої допомоги щодо стягнення ДП "Млинівське лісове господарство" заборгованості з ТзОВ "Західтеплосервіс" за Договором № 1/2 від 02.01.2018 р. про надання послуг перевезення та розвантаження лісопродукції та Договором № 148 від 01.10.2018 р. про купівлю - продаж необробленої деревини, а Клієнт зобов`язується сплатити Об`єднанню гонорар за надання правничої допомоги, а також у випадку необхідності - фактичні витрати, пов`язані з виконанням Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору правнича допомога передбачена п. 1.1. Договору полягає в поданні юридичних консультацій, ознайомленні з документами, підготовці проекту позовної заяви, інших процесуальних документів та представництві інтересів Клієнта в господарському суді Рівненської області.

Відповідно до п. 2.1. Договору За правову допомогу Клієнт (ДП "Млинівське лісове господарство") зобов`язується сплатити гонорар 5 700,00 грн.

В силу частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відтак до судових витрат. Порядок відшкодування витрат на правничу допомогу врегульовано статтею 126 Господарського процесуального кодексу України. Так, частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Як встановлено судом, адвокат Ширко М.Р. здійснювала підготовку позову, збір доказів, необхідність у яких виникла при підготовці позовних матеріалів.

Згідно платіжного доручення №395 від 24.02.2020 р. ДП "Млинівське лісове господарство" перерахувало на рахунок адвокатського об`єднання "Удовиченко і партнери" 2 000,00 грн. у якості гонорару за надану правничу допомогу (арк.с. 29).

У подальшому 31.03.2020 р. від представника позивача Ширко М.Р. надійшла заява про розподіл судових витрат. До заяви додано Акт №1-35/20 від 24.02.2020 р. про надання правничої допомоги; витяг з ЄРАУ щодо адвоката Ширко М.Р.

Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 4 та 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, позивачем надано докази понесення фактичних витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 2 000,00 грн. та наявні усі необхідні документи щодо отримання юридичних послуг.

Крім того, у заяві про розподіл судових витрат адвокат Ширко М.Р. також вказує, що докази фактичних витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката (у розмірі 3 700,00 грн.) будуть надані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі. Так, згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тому, враховуючи повідомлення адвоката Ширко М.Р. про подання відповідних доказів відповідно до вимог ст.129 ГПК України, суд на даному етапі не вирішує питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (послуги адвоката) у сумі 3 700,00 грн.

Таким чином, станом на час розгляду даного спору у суду наявні правові підстави для покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу у сумі 2 000,00 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн. на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись статтями 123-126, 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західтеплосервіс" (35100, Рівненська область, смт. Млинів, вул. Поліщука,70, , р/р НОМЕР_1 в ПАТ "Приватбанк", МФО 333391) на користь Державного підприємства "Млинівське лісове господарство" (35100, Рівненська область, смт. Млинів, вул. Кірова, 55, , р/р НОМЕР_2 в АТ КБ "Приватбанк" , МФО 333391) - 38 113 (тридцять вісім тисяч сто тринадцять) грн 74 коп. основної заборгованості, 864 (вісімсот шістдесят чотири) грн. 13 коп. - 3% річних, 647 (шістсот сорок сім) грн. 91 коп. - інфляційних втрат, 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору та 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції у порядку статтей 254-259 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 03 квітня 2020 року.

Суддя Бережнюк В.В.