СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2020 р. Справа № 922/3130/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Пелипенко Н.М.

секретар судового засідання Марченко В.О.

за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

1-ї третьої особи не з`явився

2-ї третьої особи не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради (вх. №424Х3) на рішення Господарського суду Харківської області від 26.12.2019 (суддя Суслова В.В., повний текст рішення складено та підписано 08.01.2020) по справі №922/3130/19

за позовом Харківської міської ради, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фортуна, м. Харків

за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1. Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Лучнікової Юлії Володимирівни, м. Харків;

2. Головного територіального управління юстиції у Харківській області, м. Харків

про скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна", в якому просить: скасувати рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер рішення: 28683919 від 15.03.2016) на нежитлові будівлі літ. А-1 площею 135,8 кв.м., літ. Б-1 площею 409,2 кв.м., літ. В-2 площею 875,1 кв.м., літ. Д-1 площею 70,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м, Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 101 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01); скасувати рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер рішення: 29279841 від 15.04.2016) на нежитлові будівлі літ. А-1 площею 135,8 кв.м., літ. Б-1 площею 409,2 кв.м., літ. В-2 площею 875,1 кв.м., літ. Д-1 площею 70,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м, Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 101 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01); стягнути з відповідача судовий збір на користь Харківської міської ради.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.12.2019 у справі №922/3130/19 в задоволенні позову - відмовлено.

Позивач, Харківська міська рада, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 26.12.2019 у справі №922/3130/19 та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу позивач посилається на те, що для державної реєстрації права власності на новозбудований або реконструйований об`єкт до державного реєстратора надається документ, що підтверджує прийняття такого об`єкту до експлуатації. В даному випадку, у забудовника відсутній документ, що підтверджує прийняття спірного об`єкту до експлуатації (літ. «Б»), реєстрація прав на нього проведена з порушенням вимог діючого законодавства.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2020 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Барбашова С.В., Пелипенко Н.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради та призначено її до розгляду на 25.02.2020.

18.02.2020 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив (вх. №1605) на апеляційну скаргу від відповідача ТОВ "Фортуна", в якому останній наводить заперечення стосовно доводів апеляційної скарги, просить рішення господарського суду Харківської області від 26.12.2019 по справі №922/3130/19 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу - без задоволення. Також відповідач просить стягнути з Харківської міської ради на користь ТОВ "Фортуна" витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10.000,00 грн, докази на підтвердження яких будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду згідно ст. ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своєї позиції по справі відповідач зазначає, що право власності відповідача на спірні об`єкти виникло після проходження належної законодавчої процедури, яка включала в себе реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт та Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, без жодного зауваження з боку департаменту ДАБІ в Харківській області. Підприємство відповідача із дотриманням приписів ст..ст. 26, 27, 29, 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розпочало та завершило у 2015 році будівельні роботи з реконструкції нежитлових будівель та споруд літ. «А-1», «В-2», «Г-1» та «Д-1» по вул. Великій Панасівський, 101, за наявності розробленої та узгодженої проектної документації, повідомлення органу державного архітектурно-будівельного контролю про такі роботи, за відсутності містобудівних умов та обмежень, оскільки проектом не була передбачена забудова земельної ділянки та зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у планах. Та в подальшому провела законну реєстрацію права власності на вказані об`єкти 15.04.2016 за №29279841, яка не може бути скасована за результатом розгляду позовних вимог Харківської міської ради, які є предметом даного позову і апеляційного провадження.

18.02.2020 на адресу апеляційного суду надійшли пояснення (вх.№1641) від Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в яких третя особа по справі зазначає, що рішення по даній справі не може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки Головного територіального управління юстиції у Харківській області, з огляду на що, просить розглядати справу за відсутності представника управління.

В судовому засіданні 25.02.2020 заслухано пояснення, міркування та аргументи представників позивача та відповідача по суті апеляційної скарги та відзиву на неї.

Для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного дослідження матеріалів справи в судовому засіданні оголошено перерву: з 25.02.2020 до 26.03.2020, що відображено у відповідній ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2020.

Позивач, Харківська міська рада, за допомогою електронної пошти звернулась до Східного апеляційного господарського суду із клопотанням про відкладення розгляду справи №922/3130/19 на іншу дату і час, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», з метою попередження розповсюдження захворювання на гостру респіраторну інфекцію. При цьому, позивач зазначає, що бажає прийняти участь в судовому засіданні по даній справі.

Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення клопотання про відкладення справи №922/3130/19 на іншу дату без задоволення, оскільки сторонам було надано час для надання додаткових пояснень по справі, в ході судового засідання 25.02.2020 сторонам надавалась можливість висловити свою позицію по справі. До того ж, апеляційний господарський суд обмежений процесуальним строком на розгляд апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, встановленим ч. 1 ст. 273 ГПК України.

Від представника відповідача 25.03.2020 надійшло клопотання з проханням розглядати справу №922/3130/19 без його участі з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19».

Третя особа по справі Приватний нотаріус ХМНО Лучнікова Ю.В. не скористалась наданим процесуальним правом на участь в судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином було повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі акту прийому-передачі нежитлових будівель від 24.06.2014 та свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна від 12.08.2014, виданого Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції, за ТОВ «Фортуна» було зареєстровано права власності на нежитлові будівлі виробничого призначення, які розташовані по вул. Великій Панасівській, 101 (колишня вулиця Котлова), у м. Харкові, а саме:

- літ. «А-1» площею 135,8 кв.м.;

- літ. «Б-1» площею 139,9 кв.м.;

- літ. «В-2» площею 306,0 кв.м.;

- літ. «Г-1» площею 85,0 кв.м.;

- літ. «Д-1» площею 34,1 кв.м.

На підставі проектної документації, розробленої ТОВ «Інвент-Харків» та затвердженої позивачем наказами від 11.06.2015 №б/н та від 10.07.2015 №б/н, а також відповідно до декларації про початок будівельних робіт, зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Харківській області 30.06.2015 за № ХК 35, розпочато реконструкцію та перепланування нежитлових виробничих будівель літ. «А-1», «В-2», «Г-1» та «Д-1».

Проектна документація та подальша реконструкція проводились без отримання містобудівних умов та обмежень щодо забудови земельної ділянки у відповідності до п.25 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 за №109, оскільки реконструкція належних позивачу будівель шляхом об`єднання та зміни поверховості і їх конфігурації, не передбачала забудову земельної ділянки.

Після завершення будівельних робіт та введення об`єкта до експлуатації на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Харківській області 21.08.2015 за № ХК 59, кількість будівель та їх площа частково змінились.

Так, за результатами проведеної реконструкції площа нежитлової будівлі літ. «А-1» залишилася без змін - 135,8 кв.м.

Площа нежитлової будівлі літ. «В-2» збільшилась за рахунок об`єднання з нежитловою будівлею літ. «Г-1» та розділенням одноповерхової будівлі на два поверхи.

В результаті площа приміщення збільшилася з 306,0 кв.м. до 875,1 кв.м., однак, площа забудови земельної ділянки залишила без змін.

Площа нежитлової будівлі літ. «Д-1» також збільшилась з 34,1 кв.м. до 70,8 кв.м. за рахунок надбудови стін та стелі над рампою, що була частиною Д-1.

Площа забудови земельної ділянки також залишилася без змін.

Таким чином, загальна площа реконструйованих нежитлових будівель стала 1081,7 кв.м.

Площа нежитлової будівлі літ. «Б-1», яка за функціональним призначенням була складом, фактично змінилась з 139,9 кв.м. до 409,2 кв.м. за рахунок внесення загальної площі неопалюваної веранди до загальної площі будівлі, тоді як раніше (під час попередньої технічної інвентаризації) площа веранди була включена до загальної площі забудови.

На час розгляду справи на праві приватної власності ТОВ «Фортуна» належить об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлові будівлі

літ. «А-1» площею 135,8 кв.м.,

літ. «Б-1» площею 409,2 кв.м.,

літ. «В-2» площею 875,1 кв.м.,

літ. «Д-1» площею 70,8 кв.м., що знаходяться по вул. Велика Панасівська, 101 у м. Харкові.

Право власності за ТОВ "Фортуна" зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності №25498225 від 12.08.2014, проведеної реконструкції згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ХК 59 від 21.08.2015 (реконструкція будівель літ. «А-1», літ. «В-2», літ. «Г-1» та літ. «Д-1») та внесених змін щодо площі нежитлової будівлі літ. «Б-1», яка змінилась за наслідками проведення поточної інвентаризації.

Після закінчення будівельних робіт та ведення об`єктів до експлуатації на підставі зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Харківській області 21.08.2015 за № ХК 59 декларації, позивачем 15.04.2016 за №29279841 була проведена нова реєстрація права власності на вказані об`єкти нерухомого майна.

15.03.2016 державним реєстратором Шишаковою О.М. (Харківське міське управління юстиції) внесено запис до реєстру (індексний номер рішення: 28683919), яким змінено, зокрема, площу нежитлової будівлі літ. "Б-1" з 139,9 кв. м. на 409,2 кв.м.

Державним реєстратором зазначено при цьому у додаткових відомостях наступну інформацію: "додана площа нежитлової будівлі літ. "Б-1" складає 409,2 кв.м., а помилково була вказана 139,9 кв.м.; Після проведення робіт по технічній інвентаризації нежитлової будівлі літ. "Б-1" встановлено, що загальна площа будівлі складає 409,2 кв.м. за рахунок внесення загальної площі неопалювальної веранди до загальної площі будівлі, тоді як раніше площа веранди була включена до загальної площі забудови".

В даному випадку проектна документація та подальша реконструкція також проводились без отримання містобудівних умов та обмежень у відповідності до вже вказаного п.25 Переліку, оскільки реконструкція належних відповідачу будівель здійснювалась шляхом їх об`єднання та зміни поверховості, але не передбачала забудову земельної ділянки та зміну зовнішньої конфігурації вказаних нежитлових будівель.

Відповідач в ході розгляду справи вказує на те, що площа нежитлової будівлі літ. «В-2» збільшилась за рахунок об`єднання з нежитловою будівлею літ. «Г-1» та розділенням міжповерхового простору будівлі на два поверхи. При тому, що будівля літ. «Г-1» фактично однією стіною примикала до будівлі літ. «В-2» і після їх реконструкції зовнішня конфігурація обох будівель поєднаних в одну не змінилась. В результаті площа приміщення збільшилася з 306,0 кв.м. до 875,1 кв.м.,

Таким чином, загальна площа збільшилась за рахунок власних приміщень прийнятих в експлуатацію нежитлових будівель, шляхом їх приєднання та розділення об`єму. Площа нежитлової будівлі літ. «Д-1» також збільшилась з 34,1 кв.м. до 70,8 кв.м. за рахунок надбудови стін та стелі над рампою, що була частиною літ. «Д-1».

Вказані виробничі та адміністративні будівлі фактично знаходяться поруч одні від інших, використовуються ТОВ «Фортуна» в єдиному технологічному циклі виробництва та зв`язані між собою телекомунікаційними, електричними та іншими мережами і комунікаціями.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю - Департаментом ДАБІ у Харківській області, отримані документи були перевірені та, без повернення чи зауважень з приводу недостовірних даних чи неналежного оформлення, 30.06.2015 за № ХК 35 була зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт, а 21.08.2015 за № ХК 59 про готовність об`єкта до експлуатації.

В подальшому, протягом 2018 року, будівля складу під літ. «Б-1» взагалі була демонтована із дотриманням положень п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №406, якою затверджений перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Відповідач зазначає, що на теперішній час на місці розташування колишньої будівлі літ. «Б-1» зведений відкритий навіс (склад) для тимчасового зберігання великогабаритних виробів та паркування вантажного автотранспорту, якій не відповідає визначенню об`єкта нерухомого майна.

21.02.2019 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (Інспекція ДАБК) звернулась до підприємства відповідача з листом №470/0/250-19, в якому ТОВ «Фортуна» було повідомлено про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 30.06.2015 №ХК 35 та реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 21.08.2015 №ХК 59 «Реконструкція нежитлових виробничих будівель літ. «А-1», «В-2», «Г-1» та «Д-1» розташованих по вул. Котлова, 101 у м. Харкові» відповідно до наказу Інспекції №76 від 21.02.2019.

На запит відповідача №16 від 05.03.2019, Інспекцією ДАБК надіслано на адресу ТОВ «Фортуна» сам наказ №76, з тексту якого вбачається, що підставою його прийняття слугувала службова записка від 21.02.2019, складена сектором інспекційної роботи Інспекції ДАБК, за наслідками виявлення факту подання ТОВ «Фортуна» недостовірних даних у скасованих деклараціях, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, як такий, що реконструйований без належно затвердженої проектної документації.

При цьому, Інспекція ДАБК посилалась на пп. 5 п. 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності», ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 та службову записку від 21.02.2019.

На запит відповідача №21 від 09.04.2019 Інспекцією ДАБК супровідним листом від 17.04.2019 за №ПУБЛ-7/0/294-1 була надіслана зазначена службова записка, згідно змісту якої сектором інспекційної роботи Інспекції ДАБК на підставі листа Харківської місцевої прокуратури №1 від 04.01.2019 за №04-20-6501-19, було проведено перевірку наявної інформації щодо реконструкції у 2015 році ТОВ «Фортуна» нежитлових приміщень по вул. Великій Панасівькій, 101, на предмет наведення у деклараціях позивачем недостовірних даних та можливого самовільного заняття земельної ділянки за вказаною адресою.

Так, структурний підрозділ Інспекції ДАБК, порівнявши розміщення та конфігурацію будівель та споруд розташованих за вказаною адресою на теперішній час, тобто на 21.02.2019, із двоповерховими планами та конфігурацією будівель та споруд за вказаною адресою станом на 1965 рік, які містяться в матеріалах інвентаризаційної справи КП «Харківське МіськБТІ», дійшов висновку про те, що реконструкція нежитлових будівель літ. «В-2», шляхом об`єднання з будівлею літ. «Г-1» та будівлі «Д-1», шляхом надбудови додаткових приміщень над існуючими та зміни поверховості, були проведені відповідачем із заняттям вільної від забудови земельної ділянки та без отримання містобудівних умов та обмежень.

Структурний підрозділ Інспекції ДАБК вказав про наявність підстав вважати проведені робити із реконструкції самовільними, без отримання належно затвердженої проектної документації та запропонував Начальнику Інспекції ДАБК скасувати декларації від 30.06.2015 №ХК 35 та від 21.08.2015 №ХК 59, що і було зроблено наказом №76 від 21.02.2019.

Звертаючись до суду першої інстанції із позовом, позивач зазначає, що Декларація про початок виконання будівельних робіт від 30.06.2015 № ХК 35 не містила відомості щодо реконструкції літ. «Б-1», а передбачала реконструкцію нежитлових виробничих будівель літ. «А-1», «В-2», «Г-1», «Д-1», за наслідками якої літ. «В-1» об`єднана з літ. «Г-1», а літ. «Д-1» збільшена у розмірах.

Декларація про готовність об`єкта до експлуатації № ХК 59 від 21.08.2015 також не містила жодних відомостей щодо нежитлової будівлі літ. «Б-1».

В Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, - відсутня інформація щодо дозвільних документів, які б свідчили про наявність дозвільних документів на реконструкцію нежитлової будівлі літ. "Б-1" по вул. Велика Панасівська, 101, яка належить відповідачу.

На думку позивача, вищевикладене свідчить про те, що за відповідачем зареєстровано право власності на неприйнятий до експлуатації об`єкт будівництва, у зв`язку з чим державна реєстрація змін до запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер рішення: 28683919 від 15.03.2016) щодо нежитлових будівель літ. «А-1» площею 135,8 кв.м., літ. «Б-1» площею 409,2 кв.м., літ. «В-2» площею 875,1 кв.м., літ. «Д-1» площею 70,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Харків, вул.Велика Панасівська, 101 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) підлягає скасуванню, так як таким рішенням безпідставно збільшено площу нежитлової будівлі літ. "Б-1".

Крім того, Інспекцією проведено позапланову перевірку щодо дотримання вимог містобудівного законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті: "Об`єкт будівництва по вул. Великій Панасівській, 101 у м. Харкові", за результатами якої встановлено факт самочинного будівництва (реконструкції) нежитлових будівель літ. "А-1" та літ. "В-2" у період після березня 2017 року без отримання дозволу на виконання будівельних робіт зі збільшення площі шляхом об`єднання суцільною конструкцією покрівлі в єдину будівлю з утворенням додаткових приміщень.

Відповідно до опису виявлених порушень вимог законодавства згідно з актом №562/624-А від 01.08.2019, складеного Інспекцією за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, під час перевірки встановлено, що згідно документів, що посвідчують право власності, топогеодезичної зйомки М 1:500 (березень 2017), наданої відповідачем до Харківської міської ради листом від 28.07.2017 № 48, нежитлові будівлі літ. "А-1" та літ. "В-2" є окремо розташованими будівлями. Разом з цим, з виїздом на місце 19.07.2019 встановлено, що нежитлові будівлі літ. "А-1" та літ. "В-2" реконструйовані зі збільшенням площі шляхом об`єднання в одну єдину будівлю.

З огляду на вказане, Харківська міська рада вважає, що запис про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер рішення: 29279841 від 15.04.2016) на нежитлові літ. «А-1» площею 135,8 кв.м., літ. «Б-1» площею 409,2 кв.м., літ. «В-2» площею 875,1 кв.м., літ. «Д-1» площею 70,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Харків, вул. Велика Панасівська, 101 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) підлягає скасуванню, оскільки відповідні зміни стосуються лише реконструкції, яка визнана у ході проведеної Інспекцією перевірки самочинним будівництвом (без належним чином затвердженої проектної документації).

Харківська міська рада зазначає, що майно розташоване на землях комунальної власності, а відповідна ділянка за наслідком розширення площі забудови будівель вибула із володіння міської ради поза її волі, що стало підставою для звернення Харківської міської ради звернутись до суду з відповідним позовом, в якому позивач просив скасувати рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер рішення: 28683919 від 15.03.2016) на нежитлові будівлі літ. "А-1" площею 135,8 кв.м., літ. "Б-1" площею 409,2 кв.м., літ. "В-2" площею 875,1 кв.м., літ. "Д-1" площею 70,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Харків, вул. Велика Панасівська, 101 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), а також скасувати рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер рішення: 29279841 від 15.04.2016) на нежитлові будівлі літ. "А-1" площею 135,8 кв.м., літ. "Б-1" площею 409,2 кв.м., літ. "В-2" площею 875,1 кв.м., літ. "Д-1" площею 70,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Харків, вул. Велика Панасівська, 101 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Господарський суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначив, що виникненню права власності у ТОВ "Фортуна", виходячи з національної системи регулювання підстав та порядку набуття такого права на новостворене нерухоме майно, слугувала та передувала активна участь в такому процесі держави в особі відповідних органів архітектурно-будівельного контролю, які спочатку надали дозвіл на будівництво, процес якого вони були уповноважені контролювати, а потім прийняли до експлуатації закінчений після будівництва об`єкт. В зв`язку з чим, враховуючи, що право власності на нежитлові будівлі було набуте ТОВ «Фортуна» в результаті проведення державними органами законодавчо встановлених процедур, то відповідальність за вказані процедури не може покладатися на відповідача, який розраховував на їх належність та легітимність. Отже, право власності відповідача на спірний об`єкт виникло після проходження належної законодавчої процедури, яка включала в себе реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт та Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, без жодних зауважень з боку ДАБІ в Харківській області.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Разом із цим, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує.

Статтею 375 ЦК України встановлено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Правові наслідки самочинної забудови, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Так, згідно із ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до п.22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №461 від 13.04.2011, у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у зареєстрованій декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Тобто факт недостовірності даних повинен ґрунтуватись не на припущеннях, а на підставі всебічно досліджених даних, на підставі об`єктивно проведеної перевірки, у порядку передбаченому законодавством, що у причинному зв`язку достовірно дозволяє вважати, що об`єкт є самочинно збудованим в силу виявлених даних, адже саме в цьому і полягає сутність поняття встановлення факту.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч.1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», а також «Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів», затвердженому наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №45 від 16.05.2011, будівництво - це не тільки нове будівництво, а і реконструкція, реставрація, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва.

У свою чергу та відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно із ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на час проведення будівельних робіт) забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Згідно ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 за №109, яким затверджений і Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються (чинний на час проведення будівельних робіт).

Згідно до п.1.1 Порядку, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до п.5 Переліку без отримання містобудівних умов та обмежень проводиться реконструкція виробничих споруд та інженерних мереж, в тому числі допоміжних виробництв, що належать підприємствам, без перепрофілювання та зміни зовнішніх геометричних параметрів.

Згідно п.25 Переліку реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.

Відповідно ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані, може бути проведено за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 4-5 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

У разі якщо орган державного архітектурно-будівельного контролю не зареєстрував декларацію про початок виконання будівельних робіт або не прийняв рішення про відмову в її реєстрації в установлений цією статтею строк, право на виконання будівельних робіт виникає на одинадцятий робочий день з дня, коли декларація повинна бути зареєстрована або повернена.

У такому разі декларація вважається зареєстрованою.

Як зазначено вище, органом державного архітектурно-будівельного контролю - Департаментом ДАБІ у Харківській області, отримані документи були перевірені та, без повернення чи зауважень з приводу недостовірних даних чи неналежного оформлення, 30.06.2015 за № ХК 35 була зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт, а 21.08.2015 за № ХК 59 про готовність об`єкта до експлуатації.

Тобто, право власності відповідача на спірні об`єкти виникло після проходження належної законодавчої процедури, яка включала в себе реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт та Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, без жодного зауваження з боку департаменту ДАБІ в Харківській області.

Аналіз наведених норм права та фактичних обставин справа, підтверджених відповідними доказами і матеріалами, дає підстави зробити обґрунтований висновок про те, що ТОВ «Фортуна» із дотриманням приписів ст. ст. 26, 27, 29, 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розпочало та завершило у 2015 році будівельні роботи з реконструкції нежитлових будівель та споруд літ. «А-1», «В-2», «Г-1» та «Д-1» по вул. Великій Панасівській, 101, за наявності розробленої та узгодженої проектної документації, повідомлення органу державного архітектурно-будівельного контролю про такі роботи, за відсутності містобудівних умов та обмежень, оскільки проектом не була передбачена забудова земельної ділянки та зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у планах, та в подальшому провела законну реєстрацію права власності на вказані об`єкти 15.04.2016 за №29279841, яка не може бути скасована за результатом розгляду позивних вимог Харківської міської ради, які є предметом даного позову і апеляційного провадження.

Стосовно вимог позивача про скасування рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер рішення: 28683919 від 15.03.2016), то слід зазначити про те, що такої реєстрації на теперішній час взагалі не існує та скасувати її неможливо, оскільки вона погашена подальшою реєстрацією 15.04.2016 за № 29279841.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12.06.2019 у справі №916/1986/18 за позовом Одеської міської ради про скасування реєстрації, визнання недійсним та скасування свідоцтва, скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності та зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, зробив наступні висновки:

«Згідно з пунктом 1 Положення про державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294, ДАБІ є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до п. 3 цього Положення основними завданнями ДАБІ є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема, здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

Відповідно до ч.1, 4 та 6 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I-III категорій складності та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (частина 5 статті 39 Закону).

Відповідно до ч.9 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою, серед іншого, для оформлення права власності на нього.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів».

Відповідно до пункту 11 зазначеної Постанови датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Отже, зареєструвавши оскаржувану декларацію, органи ДАБІ діяли як суб`єкт владних повноважень та в силу покладених на них законом обов`язків мали перевірити як сам об`єкт нерухомого майна, який вводився в експлуатацію, так і підстави такого введення, а також відомості зазначені в самій декларації про готовність об`єкта до експлуатації, в зв`язку з чим, доводи скаржника у цій частині не знайшли свого підтвердження, водночас висновки судів є правильними та обґрунтованими.

Зі змісту положень ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку №553 вбачається, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт.

Тобто за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва.

Виключенням із цього загального правила є виявлення факту самочинного будівництва у зв`язку з чим, такі перевірки можуть стосуватися й збудованого об`єкту.

Разом з тим, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №804/1510/16 та від 02.10.2018 у справі №465/1461/16-а.

Таким чином, правильним є також і висновок судів про те, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпала свою дію фактом виконання, в зв`язку з чим, оскаржуваною у справі декларацією будь-які права або охоронювані законні інтереси позивача не порушуються, а скасування реєстрації такої декларації не буде нести будь-яких правових наслідків. Сам факт реєстрації такої декларації та отримання свідоцтва на право власності на підставі неї виключає можливість віднесення спірного об`єкту нерухомого майна до самочинного в силу його узаконення, в зв`язку з чим висновки судів про незаконність проведення позапланової перевірки щодо зазначеного об`єкту нерухомого майна, на яку у своїй позовній заяві посилається скаржник також є правомірними».

За таких обставин, виникненню права власності у ТОВ «Фортуна, виходячи з національної системи регулювання підстав та порядку набуття такого права на новостворене нерухоме майно, слугувала та передувала активна участь в такому процесі держави в особі відповідних органів архітектурно-будівельного контролю, які спочатку надали дозвіл на будівництво, процес якого вони були уповноважені контролювати, а потім прийняли до експлуатації закінчений після будівництва об`єкт. В зв`язку з чим, враховуючи, що право власності на нежитлові будівлі було набуте ТОВ «Фортуна» в результаті проведення державними органами законодавчо встановлених процедур, то відповідальність за вказані процедури не може покладатися на відповідача, який розраховував на їх належність та легітимність.

Крім того, слід зазначити, що питання щодо законності скасування Інспекцією ДАБК ДТК ХМР у 2019 році декларацій зареєстрованих Департаментом ДАБІ у Харківській області 30.06.2015 за № ХК 35 та 21.08.2015 за № ХК 59, вже було предметом розгляду Харківським окружним адміністративним судом у справі №520/7551/19, яким 26.11.2019 у справі №520/7551/19 ухвалене рішення про задоволення адміністративного позову ТОВ «Фортуна», а наказ від 21.02.2019 за №76 - визнано незаконним та скасовано.

Другим апеляційним адміністративним судом постановою від 11.02.2020 апеляційна скарга Інспекції ДАБК ДТК ХМР залишена без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 у справі №520/7551/19 - без змін, резолютивну частину якого оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень на сайті (http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Відповідно до ч. 4 ст. 74 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 2, 4, 5 ГПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорювання. Отже, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем, відповідно до вимог процесуального законодавства, обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорювання) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Водночас, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, із посланням на останню актуальну позицію Верховного Суду, про обраний позивачем неналежний спосіб захисту під час звернення із даним позовом, яка полягає у тому, що оскаржуване позивачем рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вже вичерпало свою дію шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому, після внесення такого запису, скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача, оскільки не відбудеться нівелювання негативних наслідків для позивача, не припиниться порушення його прав та не відновиться його порушене право орендного користування земельною ділянкою (відсутній позитивний результат для позивача).

За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Саме такі висновки знайшли своє відображення у правовій позиції, що викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04.09.2018 у справі №915/127/18, від 22.08.2018 у справі №925/1265/16, від 29.05.2019 у справі №367/2022/15, Касаційного господарського суду у постанові від 15.08.2019 по справі № 905/2122/18.

Під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17).

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статей 76 - 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, позивачем всупереч вищенаведених норм права, не було подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в апеляційній скарзі, а наведені доводи не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Оскільки апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою останньому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 26.12.2019 у справі №922/3130/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 30.03.2020

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Н.М. Пелипенко