ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.03.2020 Справа № 905/22/20

за позовом: 7 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області (, адреса: 85612, Донецька область, м.Курахове, вул. Грушева, 50),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Вугільний енергетичний комплекс" (, адреса: 85486, Донецька область, м. Селидове, смт. Цукурине, вул. Шахтна, 40),

про: стягнення 8564,33 грн.

суддя Величко Н.В.

без виклику сторін, -

СУТЬ СПОРУ:

7 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління ДСНС України у Донецькій області звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №7/01/7758 від 23.12.2019 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Вугільний енергетичний комплекс" заборгованості у сумі 8564,33 грн., з яких: 7236,00 грн. - основного боргу, 821,81 грн. - пеня та 506,52 грн. - штраф за прострочення понад тридцять днів, крім того, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1921,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушені грошові зобов`язання за договором на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій №28/ДПРЧ-73 від 31.12.2018 щодо своєчасної сплати отриманих послуг за період червень, липень та жовтень 2019 року.

На підтвердження позовних вимог надано суду: договір №28/ДПРЧ-73 від 31.12.2018; акти здавання-приймання робіт №103/ДПРЧ-73 від 30.06.2019, №124/ДПРЧ-73 від 31.07.2019; №180/ДПРЧ-73 від 01.11.2019; претензії №9 (вих. №7/07/6445 від 17.10.2019), №19 (вих. №7/04/7093 від 22.11.2019), №23 (вих. №7/04/77455 від 09.12.2019); лист ТОВ "ЗФ "ВЕК" від 29.10.2019 №256; акти звіряння взаємних розрахунків станом на 01.10.20 та 01.12.2019; виписка Держказначейської служби України від 25.09.2019 щодо руху коштів, копії яких долучено до матеріалів справи.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/22/20 визначено суддю Величко Н.В.

Ухвалою господарського суду від 30.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/22/20; розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; відповідачу встановлено строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання суду відзиву на позов.

Відзив на позовну заяву відповідачем не подано, про причини суд не повідомлено.

Судом встановлено, що ухвала від 30.01.2020 у цій справі відповідачем не отримана, на адресу господарського суду Донецької області повернувся конверт, який був направлений за адресою: 85486, Донецька область, м. Селидове, смт. Цукурине, вул. Шахтна, 40 з відміткою поштового відділення зв`язку: "інші причини, що не дали змогу виконати обов`язок щодо пересилання поштового відправлення".

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Вугільний енергетичний комплекс» (ідентифікаційний код 40462714) є: 85486, Донецька область, місто Селидове, селище міського типу Цукурине, вулиця Шахтна, будинок 40. Така юридична особа не перебуває в процесі припинення.

Відомостей щодо зміни місцезнаходження відповідача суду не надано.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2018 по справі №904/9904/17.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також, слід врахувати, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 лютого 2018 року у справі №2103/490/2012 вказав про те, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частинами першою та другою статті 251 цього Кодексу відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.12.2018 між 7 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (далі - Аварійно-рятувальна служба, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика «Вугільний енергетичний комплекс» (далі - Об`єкт, відповідач) укладений договір №28/ДПРЧ-73 на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій (далі - договір).

Предметом цього договору (згідно розділу 1 договору), є організація та здійснення аварійно-рятувального обслуговування потенційно-небезпечних об`єктів Об`єкту з метою своєчасного реагування та виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні на Об`єкті надзвичайних ситуацій, а також профілактичної роботи із запобігання (профілактики) виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів, спрямованої на поліпшення техногенної безпеки об`єктів (територій) та підвищення рівня підготовленості Об`єкта до рятування людей та ліквідації надзвичайних ситуацій.

Згідно п.4.1. договору, ціна договору складає на місяць 2412,00грн., в т.ч. ПДВ 402,00грн. На 2019 рік ціна складає 28944,00 грн., в т.ч. ПДВ - 4824,00 грн. Ця вартість встановлена сторонами на основі калькуляції, яка додається до цього Договору і виконана згідно з вимогами порядку визначення розмірів оплати за обслуговування затвердженого спільним наказом МНС України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 15 грудня 2003 року №495/369, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 грудня 2003р. за №1222/8543.

Вартість обслуговування згідно з Договором може змінюватись шляхом внесення змін і доповнень до Договору.

Відповідно до п.4.2. договору, плата за обслуговування Об`єкта Аварійно-рятувальною службою здійснюється щомісячним перерахуванням коштів згідно з наданим рахунком на підставі підтверджувальних документів (актів виконаних робіт) на реєстраційний рахунок Аварійно-рятувальної служби в термін до 10 числа наступного місяця.

Приймання-передача наданих послуг здійснюється на підставі письмового акту здавання-приймання робіт та виконання умов договору, який підписується уповноваженими на це представниками сторін не пізніше 2 (двох) робочих днів з останнього для поточного періоду (п.4.3. договору).

Акт здавання-приймання робіт та виконання умов договору складається Аварійно-рятувальною службою у двох примірниках, підписується її уповноваженим представником та передається Об`єкту (п.4.4. договору).

Згідно п.4.5. договору, у випадках відсутності зауважень до наданих послуг, Об`єкт зобов`язаний підписати наданий Аварійно-рятувальною службою акт здавання-приймання робіт та виконання умов договору протягом 2 (двох) робочих днів з моменту його отримання і передати один примірник акту останньому.

Якщо Об`єкт не може прийняти надані послуги та підписати отриманий від Аварійно-рятувальної служби акт здавання-приймання робіт та виконання умов договору через наявність зауважень до якості наданих послуг, то не пізніше 2 (двох) робочих днів з моменту отримання вказаного акту, йому належить надіслати на адресу Аварійно-рятувальної служби письмово обґрунтовану відмову (п.4.6. договору).

Протягом 1 (одного) робочого дня з моменту отримання відмови Об`єкта від підписання акту здавання-приймання робіт та виконання умов договору Аварійно-рятувальна служба зобов`язана усунути недоліки наданих послуг та надати Об`єкту докази такого усунення (п.4.7. договору).

Після усунення Аварійно-рятувальною службою усіх недоліків приймання-передача наданих послуг здійснюється в порядку, що передбачений цим договором (п.4.8. договору).

За умовами п.4.9. договору, послуги, що надавались відповідно до цього договору, вважаються прийнятими Об`єктом з моменту підписання акту здавання-приймання робіт на виконання умов договору.

Якщо Об`єкт не підписав акт здавання-приймання робіт та виконання умов договору в строки, передбачені даним договором, без письмового наведення причин, послуги вважаються виконаними належним чином (п.4.10. договору).

Відповідно до п.5.3. договору, за порушення терміну оплати Об`єкт сплачує Аварійно-рятувальній службі пеню у розмірі 0,01% від суми оплати вартості за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості відповідно до вимог чинного законодавства. Сплата пені не звільняє винну сторону від виконання обов`язків за даним договором.

Договір діє з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань за Договором. Договір вважається подовженим ще на 1 рік, якщо жодна із сторін не пізніше як за місяць до дня його припинення не повідомила про намір його розірвати (п.п.6.1., 6.2. договору).

Вказаний договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

За твердженнями позивача на виконання умов договору відповідачу надані послуги з аварійно-рятувального обслуговування Об`єкту, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними актами здавання-приймання робіт та виконання умов договору, а саме: №103/ДПРЧ-73 від 30.06.2019 на суму 2412,00 грн., №124/ДПРЧ-73 від 31.07.2019 на суму 2412,00 грн., №180/ДПРЧ-73 від 01.11.2019 на суму 2412, 00грн.

Акти підписані представниками сторін без зауважень та скріплені їх печатками.

Відповідач, підписавши такі акти здавання - приймання робіт, прийняв ці роботи (послуги) та підтвердив, що будь-яких зауважень та претензій щодо повноти та якості проведених робіт з забезпечення обов`язкового постійного обслуговування об`єкту не має.

З матеріалів справи вбачається, позивач направляв на адресу відповідача претензії про стягнення заборгованості, а саме:

№9 від 17.10.2019 на суму 4824,00 грн., що отримана відповідачем 21.10.2019 згідно відмітки на супровідному листі вих. № 7/04/6445 від 17.10.2019;

№19 від 22.11.2019 (вих. № 7/04/7093) на суму 7236,00 грн., з відміткою про отримання 23.11.2019;

№23 від 09.12.2019 (вих. № 7/04/7455) на суму 7236,00 грн. основного боргу, 727,82 грн. - пені та 337,68 грн. - штрафу за порушення терміну оплати, з відміткою про отримання 11.12.2019 за вх. № 11.

У відповідь на претензію № 9 від 17.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Вугільний енергетичний комплекс" у листі вих. №256 від 29.10.2019 зазначав, що заборгованість у розмірі 4824,00 грн. буде погашена до 10.11.2019.

Також, сторонами підписано без зауважень акт звіряння взаємних розрахунків станом на 01.10.2019 за період 01.01.2019 - 30.09.2019 за договором №28/ДПРЧ-73 від 31.12.2018, відповідно до якого у відповідача перед позивачем існує заборгованість в сумі 4824,00 грн.

Листом від 09.12.2019 №7/04/7454 позивач надіслав на адресу відповідача акт звіряння взаємних розрахунків станом на 01.12.2019 за період 01.01.2019 - 30.11.2019 за договором №28/ДПРЧ-73 від 31.12.2018, відповідно до якого у відповідача перед позивач рахується заборгованість в сумі 7236,00 грн. Вказаний акт підписаний тільки позивачем.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати послуг за договором №28/ДПРЧ-73 від 31.12.2018 та наявність непогашеної заборгованості по зобов`язанням червня 2019 року, липня 2019 року та жовтня 2019 року, позивач звернувся з позовом у цій справі про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Вугільний енергетичний комплекс» основного боргу 7236,00 грн., та нарахованих станом на 23.12.2019 пені в загальному розмірі 821,81 грн. та 506,52 грн. штрафу за прострочення понад тридцять днів.

У відповідності до ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У статті 193 ГК України, визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною другою ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Нормами Цивільного кодексу України, а саме ст.ст. 525, 526 встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Всупереч умовам договору, відповідачем не було здійснено сплату за отримані послуги згідно підписаних актів здавання - приймання робіт №103/ДПРЧ-73 від 30.06.2019 на суму 2412,00 грн., №124/ДПРЧ-73 від 31.07.2019 на суму 2412,00 грн., №180/ДПРЧ-73 від 01.11.2019 на суму 2412,00грн.

Доказів зворотного матеріали справи не містять і відповідачем не подано.

Відповідачем не надано суду доказів того, що він надавав позивачу заперечення щодо кількості, якості наданих йому послуг (робіт) чи їх вартості, а також доказів відмови від договору №28/ДПРЧ-73 від 31.12.2018 у порядку, обумовленому сторонами у такому договорі, у зв`язку з чим послуги (роботи) вважаються погодженими та наданими належним чином, а тому підлягають оплаті у повному обсязі.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача за договором №28/ДПРЧ-73 від 31.12.2018 по зобов`язанням червня, липня та жовтня 2019 року складає суму 7236,00 грн., підтверджується матеріалами справи, доказів оплати цієї заборгованості повністю чи частково відповідачем не надано, тому позовні вимоги про стягнення боргу у розмірі 7236,00 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Частинами 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктами 5.1, 5.3 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором позивач та відповідач несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. За порушення терміну оплати відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% від суми оплати вартості робіт, послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості відповідно до вимог чинного законодавства.

Як вбачаться, позивач нараховує пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості та просить суд стягнути:

397,65 грн. пені за період з 11.07.2019 по 23.12.2019 виходячи з боргу у сумі 2412,00 грн. за червень 2019 року;

322,94 грн. пені за період з 11.08.2019 по 23.12.2019 виходячи з боргу у сумі 2412,00 грн. за липень 2019 року;

101,22 грн. пені за період з 11.11.2019 по 23.12.2019 виходячи з боргу у сумі 2412,00 грн. за жовтень 2019 року.

Суд враховує, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування пені позивач здійснив із застосуванням коефіцієнту на рівні 0,1% за кожний день прострочення, що перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України у вказаний період та, відповідно, суперечить приписам Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та визначені позивачем періоди для такого розрахунку, судом здійснено власний розрахунок пені за допомогою калькулятору штрафів програмного комплексу "Ліга: Закон" із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині - розмір пені, який підлягає стягненню становить 721,42 грн.

Так, за підрахунком суду, пеня за зобов`язаннями червня 2019 року за період з 11.07.2019 по 23.12.2019 на суму 2412,00 грн. становить 355,46 грн.; за зобов`язаннями липня 2019 року за період з 13.08.2019 (11.08.2019 - припадає на вихідний день) по 23.12.2019 на суму 2412,00 грн. становить 280,78 грн.; пеня по зобов`язаннями жовтня 2019 року за період з 11.11.2019 по 23.12.2019 на суму 2412,00 грн. становить 85,18 грн. Разом - 721,42 грн.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 7% від суми заборгованості в розмірі 506,52 грн.

Суд перевірив арифметичний розрахунок 7% штрафу та встановив, що він є арифметично вірним та підлягає задоволенню у пред`явленому до стягнення розмірі - 506,52 грн.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд цієї справи покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Вугільний енергетичний комплекс" (, адреса: 85486, Донецька область, м. Селидове, смт. Цукурине, вул. Шахтна, 40) на користь 7 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області (, адреса: 85612, Донецька область, м. Курахове, вул. Грушева, 50) основний борг в сумі 7236,00 грн. (сім тисяч двісті тридцять шість гривень 00 коп.), пеню в сумі 721,42 грн. (сімсот двадцять одна гривня 42 коп.), штраф в сумі 506,52 грн. (п`ятсот шість гривень 52 коп.), а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1898,49 грн. (одна тисяча вісімсот дев`яносто вісім гривень 49 коп.).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області.

Повний текст рішення складено 25.03.2020.

Суддя Н.В. Величко