РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.04.2020Справа № 910/1587/20
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», Донецька область, м. Авдіївка

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

про стягнення 11 028,61 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) суми збитків в розмірі 11 028,61 грн, посилаючись на незбереження вантажу під час перевезення.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №789 отримав ухвалу суду від 06.02.2020 про відкриття провадження у справі 10.02.2020 року.

17.02.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву (в межах строку, визначеного судом) в якому ним зазначено, що позивачем до позовної заяви не надано належного документу, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

28.02.2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій він зазначає, що всі належні та необхідні документи, в підтвердження осбставин, викладених в позовній заяві, подані до суду, а тому пояснення відповідача є необгрунтованими та безпідставними.

Відповідач правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до умов Договору №19/151 від 07.06.2019 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Д.ТРЕЙДІНГ» на адресу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» по залізничній накладній №46144275 надійшло вугілля кам`яне газове марки Г(Г2) Р(0-200) у вагонах №№ 67149351, 65284242, 60933355, 65289217, 60624517, 67863225, 60327756, 66628587, вантажовідправник - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля».

До відправки вказані вагони надійшли з вагою, зазначеною у залізничній накладній, а саме: у вагоні №67149351 - 68,30 тон, у вагоні №65284242 - 68,50 тон, у вагоні №60933355 - 69,40 тон, у вагоні №65289217 - 68,35 тон, у вагоні №60624517 - 69,30 тон, у вагоні №67863225 - 70,30 тон, у вагоні №60327756 - 68,30 тон, у вагоні №66628587 - 68,50 тон.

Після прибуття вагонів на станцію Авдіївка органом транспорту проведено комісійне переважування маси вантажу та встановлена вагова нестача у спірних вагонах: у вагоні №67149351 - 2350 кг, у вагоні №65284242 - 2200 кг, у вагоні №60933355 - 2500 кг, у вагоні №65289217 - 1800 кг, у вагоні №60624517 - 1650 кг, у вагоні №67863225 - 1550 кг, у вагоні №60327756 - 2650 кг, у вагоні №66628587 - 1500 кг, та складені комерційні акти: №№ 482803/178, 482803/179, 482803/180, 482803/181, 482803/182, 482803/183, 482803/184, 482803/185 від 20.08.2019 року.

Відповідно до комерційного акту №482803/178: «...По документу значиться вага: нетто 68300кг, тара 22200кг. При переважуванні виявилось: брутто 88150кг, нетто 65950кг, тара 22200кг, що менше ваги накладної на 2350кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, розрівняна, маркована двома повздовжніми бороздами. Над 1,7 люками виїмки розміром 1,5м*1,0м*0,5м...».

Відповідно до комерційного акту №482803/179: «...По документу значиться вага: нетто 68500кг, тара 23800кг. При переважуванні виявилось: брутто 90100кг, нетто 66300кг, тара 23800кг, що менше ваги накладної на 2200кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, розрівняна, маркована двома повздовжніми бороздами. Над 1,7 люками виїмки розміром 1,5м*1м*0,5м...».

Відповідно до комерційного акту №482803/180: «...По документу значиться вага: нетто 69400кг, тара 23000кг. При переважуванні виявилось: брутто 89900кг, нетто 66900кг, тара 23000кг, що менше ваги накладної на 2500кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, розрівняна, маркована двома повздовжніми бороздами. Над 1,7 люками виїмки розміром 1,5м*1,0м*0,5м...».

Відповідно до комерційного акту №482803/181: «...По документу значиться вага: нетто 68350кг, тара 23800кг. При переважуванні виявилось: брутто 90350кг, нетто 66550кг, тара 23800кг, що менше ваги накладної на 1800кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, розрівняна, маркована двома повздовжніми бороздами. Над 1,7 люками виїмки розміром 1,5м* 1,0м*0,5м....».

Відповідно до комерційного акту №482803/182: «...По документу значиться вага: нетто 69300кг, тара 23500кг. При переважуванні виявилось: брутто 91150кг, нетто 67650кг, тара 23500кг, що менше ваги накладної на 1650кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, розрівняна, маркована двома повздовжніми бороздами. Над 1,7 люками виїмки розміром 1,5м*1,0м*0,5м...».

Відповідно до комерційного акту №482803/183: «...По документу значиться вага: нетто 70300кг, тара 22400кг. При переважуванні виявилось: брутто 91150кг, нетто 68750кг, тара 22400кг, що менше ваги накладної на 1550кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів розрівняна, маркована повздовжніми бороздами. Над 1,7 люками виїмки розміром 100см*280см*30см-40см...».

Відповідно до комерційного акту №482803/184: «...По документу значиться вага: нетто 68300кг, тара 25000кг. При переважуванні виявилось: брутто 90650 кг, нетто 65650 кг, тара 25000кг, що менше ваги накладної на 2650кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 20 см розрівняна, маркована повздовжніми бороздами, плівкою проти видування не вкривалася. Над 1,2 та 6,7 люками виїмки розміром 200см*280см*50см...».

Відповідно до комерційного акту № 482803/185: «...По документу значиться вага: нетто 68500кг, тара 22200кг. При переважуванні виявилось: брутто 89200кг, нетто 67000кг, тара 22200кг, що менше ваги накладної на 1500кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу нижче рівня бортів розрівняна, маркована повздовжніми бороздами, плівкою проти видування не вкривалася. Над 1 люком виїмка розміром 100см*280см*30см...».

Позивач звертаючись до суду з цим позовом вказує на те, відповідач, як перевізник вантажу, належним чином не виконав зобов`язання щодо збереження вантажу під час його перевезення, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 11 028,61 грн, заподіяні внаслідок незбереження прийнятого до перевезення вантажу згідно вказаної залізничної накладної.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України).

При цьому, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства (ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №475 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Як встановлено судом, на підставі наявних матеріалах справи доказів, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» завантажило у вагони вугілля кам`яне марки Г(Г2) Р (0-200) та передало вказаний вантаж для перевезення залізниці для позивача по накладній №46144275 від 18.08.2019, зокрема, у вагоні №67149351 - 68,30 тон, у вагоні №65284242 - 68,50 тон, у вагоні №60933355 - 69,40 тон, у вагоні №65289217 - 68,35 тон, у вагоні №60624517 - 69,30 тон, у вагоні №67863225 - 70,30 тон, у вагоні №60327756 - 68,30 тон, у вагоні №66628587 - 68,50 тон

В свою чергу, залізниця прийняла у вантажовідправника на станції відправлення зазначене вугілля кам`яне для перевезення і зобов`язалась доставити його за накладною №46144275 на станцію Авдіївка - отримувач позивча.

Виходячи з вищевикладеного, між сторонами виникли правовідносини за договором перевезення.

20.08.2019 на станції Авдіївка Донецької залізниці було складено комерційні акти:

- №482803/178: «...По документу значиться вага: нетто 68300кг, тара 22200кг. При переважуванні виявилось: брутто 88150кг, нетто 65950кг, тара 22200кг, що менше ваги накладної на 2350кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, розрівняна, маркована двома повздовжніми бороздами. Над 1,7 люками виїмки розміром 1,5м*1,0м*0,5м...».

- №482803/179: «...По документу значиться вага: нетто 68500кг, тара 23800кг. При переважуванні виявилось: брутто 90100кг, нетто 66300кг, тара 23800кг, що менше ваги накладної на 2200кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, розрівняна, маркована двома повздовжніми бороздами. Над 1,7 люками виїмки розміром 1,5м*1м*0,5м...».

- №482803/180: «...По документу значиться вага: нетто 69400кг, тара 23000кг. При переважуванні виявилось: брутто 89900кг, нетто 66900кг, тара 23000кг, що менше ваги накладної на 2500кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, розрівняна, маркована двома повздовжніми бороздами. Над 1,7 люками виїмки розміром 1,5м*1,0м*0,5м...».

- №482803/181: «...По документу значиться вага: нетто 68350кг, тара 23800кг. При переважуванні виявилось: брутто 90350кг, нетто 66550кг, тара 23800кг, що менше ваги накладної на 1800кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, розрівняна, маркована двома повздовжніми бороздами. Над 1,7 люками виїмки розміром 1,5м* 1,0м*0,5м....».

- №482803/182: «...По документу значиться вага: нетто 69300кг, тара 23500кг. При переважуванні виявилось: брутто 91150кг, нетто 67650кг, тара 23500кг, що менше ваги накладної на 1650кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, розрівняна, маркована двома повздовжніми бороздами. Над 1,7 люками виїмки розміром 1,5м*1,0м*0,5м...».

- №482803/183: «...По документу значиться вага: нетто 70300кг, тара 22400кг. При переважуванні виявилось: брутто 91150кг, нетто 68750кг, тара 22400кг, що менше ваги накладної на 1550кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів розрівняна, маркована повздовжніми бороздами. Над 1,7 люками виїмки розміром 100см*280см*30см-40см...».

- №482803/184: «...По документу значиться вага: нетто 68300кг, тара 25000кг. При переважуванні виявилось: брутто 90650 кг, нетто 65650 кг, тара 25000кг, що менше ваги накладної на 2650кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 20 см розрівняна, маркована повздовжніми бороздами, плівкою проти видування не вкривалася. Над 1,2 та 6,7 люками виїмки розміром 200см*280см*50см...».

- № 482803/185: «...По документу значиться вага: нетто 68500кг, тара 22200кг. При переважуванні виявилось: брутто 89200кг, нетто 67000кг, тара 22200кг, що менше ваги накладної на 1500кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу нижче рівня бортів розрівняна, маркована повздовжніми бороздами, плівкою проти видування не вкривалася. Над 1 люком виїмка розміром 100см*280см*30см...».

Відтак, у зв`язку з незбереженням прийнятого до перевезення вантажу залізницею позивачем нараховано збитки, які були завдані йому при перевезенні, у сумі 11 028,61 грн.

Слід зазначити, що норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто встановлені пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 21.11.2000, якими передбачено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі становить, зокрема: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, - вугілля кам`яне.

За таких обставин фактична нестача вантажу коксу доменного становить: у вагоні №67149351 - 2350 кг, у вагоні №65284242 - 2200 кг, у вагоні №60933355 - 2500 кг, у вагоні №65289217 - 1800 кг, у вагоні №60624517 - 1650 кг, у вагоні №67863225 - 1550 кг, у вагоні №60327756 - 2650 кг, у вагоні №66628587 - 1500 кг.

Вартість 1 тонни вантажу у вагонах, відповідно до акту прийому передачі вугільної продукції №1808-1 від 18.08.2019 та рахунку-фактури №1808-1 від 18.08.2019 складає 2 137,33 грн, з урахуванням ПДВ.

Отже, вартість втраченого вантажу (вартість 1 тонни*кількість втраченого вантажу, з врахуванням норми нестачі в 2%) склавлає 11 028,61 грн.

За змістом ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України та ст. 314 Господарського кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

За приписами ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення (ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству (ч. 1 ст. 110 Статуту залізниць України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Як вбачається з матеріалів справи, при проходженні вагонів через станцію Авдіївка, було проведено комісійну перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вагонах №№ 67149351, 65284242, 60933355, 65289217, 60624517, 67863225, 60327756, 66628587 не відповідає фактичній масі вказаній у накладній, про що складено відповідні комерційні акти. Отже, залізниця не виконала взятих на себе обов`язків щодо збереження вантажу під час перевезення, який був прийнятий нею до перевезення без будь-яких зауважень.

Частиною 1 ст. 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин (ч. 2 ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 113 Статуту).

Частиною 3 статті 314 Господарського кодексу України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту залізниць України).

Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, розмір шкоди, завданої внаслідок втрати вантажу, складається з вартості вантажу, який оплачений позивачем, але фактично ним не отриманий.

Абзацом 1 статті 115 Статуту залізниць України встановлено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

При цьому, ч. 2 ст. 623 ЦК України передбачено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Позивач здійснив розрахунок розміру збитків на підставі акту прийому передачі вугільної продукції №1808-1 від 18.08.2019 та рахунку-фактури №1808-1 від 18.08.2019 року (відповідно до умов укладеного Договору №19/151 від 07.06.2019), тобто з дотриманням вимог абз. 1 ст. 115 Статуту залізниць України.

На переконання суду, твердження відповідача про те, що позивачем не доведено суми понесених збитків, спростовується вищевказаними доказами наявними в матеріалах справи.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем в повному обсязі здійснено оплату вантажу згідно залізничної накладної №46144275, про що подано належні та достатні докази. В той же час, відповідачем не подано до суду доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку відшкодувати завдані збитки, а доводи викладені у відзиві на позовну заяву спростовуються вище встановленими обставинами.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На переконання суду, позивачем належними, допустимими та достатніми доказами доведено факт втрати вантажу позивача (накладна та комерційні акти), дійсної вартості вантажу (рахунок-фактура вантажовідправника та акт прийому-передачі) та розмір фактично заподіяної шкоди (вартість оплаченого позивачем вантажу, але фактично ним не отриманого) в сумі 11 028,61 грн.

В той час як залізниця, всупереч викладеним вище нормам процесуального законодавства, враховуючи обставини, які встановлені самим відповідачем у комерційних актах, не спростувала подані позивачем докази на підтвердження завдання збитків у зв`язку з частковою втратою вантажу, що сталася з вини перевізника. Як і не надала жодних доказів на підтвердження того, що недостача прийнятого залізницею до перевезення вантажу без зауважень виникла з незалежних від неї причин.

Отже, у відповідача виник обов`язок з відшкодування збитків, завданих не збереженням вантажу під час його перевезення.

За таких обставин, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини втрати частини вантажу та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102,00 грн, покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (ідентифікаційний код 00191075, місцезнаходження: 86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1) суму збитків в розмірі 11 028,61 грн (одинадцять тисяч двадцять вісім гривень 61 копійка) та суму судового збору в розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов