ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.03.2020м. ДніпроСправа № 904/581/20
За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ"

про стягнення 18 865,00 грн. штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 18 865,00 грн. - штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, буз виклику (повідомлення) учасників справи за наявними у справі документами.

Відповідач подав заяву проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, мотивовану тим, що дана справа потребує детального розгляду спору по суті та з`ясування всіх обставин, в тому числі: встановлення факту невірного зазначення Відповідачем маси вантажу у накладній за №45638087; дослідження на яких вагах здійснювалося зважування вантажу вантажовідправником та залізницею; чи придатні ваги залізниці для зважування вантажу із зупинкою; встановлення вірності нарахування суми, яка заявлена Позивачем до стягнення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 відмовлено у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи матеріалами.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що при зважуванні вагона №56267164 з вантажем працівниками Відповідача встановлено, що маса вантажу становить 68 700 кг. Зважування завантажених вагонів, для встановлення маси вантажу здійснювалося співробітниками Відповідача на повірених та зареєстрованих 150 тонних тензометричних вагонних вагах СВ-150000В, заводський номер 321362. Таким чином, Відповідач у відповідності до встановлених законодавством вимог здійснював зважування завантаженого вагону на придатних вагонних вагах, а тому внесення неправдивих даних щодо маси вантажу в залізничній накладній є неможливим.

Крім того, Відповідач подав заяву, в якій просить, у разі встановлення факту невірного зазначення Відповідачем у накладній №45638087 маси вантажу за спірним перевезенням та задоволення позову, зменшити суму штрафу.

У відповіді на відзив, Позивач вказав, що, дійсно, як зазначає Відповідач, ваги на яких він проводив зважування були справними та повіреними, тобто придатними для застосування. Проте, самий лише факт зважування вагону на справних, повірених вагах жодним чином не доводить того, що вага, зазначена Відправником у накладній є правильною. Зокрема, придатність ваг до використання ніяким чином не гарантує дотримання Відповідачем самої процедури зважування та внесення у перевізний документ саме тих даних, які були отримані в результаті зважування. Щодо заяви Відповідача про зменшення суми штрафу, Позивач зазначив, що в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані сторонами докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року за накладною №45638087, зі станції Ароматна Придніпровської залізниці на станцію Курахівка Донецької залізниці відправлено вагон №56267164 з вантажем - вугілля кам`яне марки г- газове.

Відповідно до п. 24 накладної № 45638087, масу вантажу визначено відправником на вагонних вагах (150 т), заводський номер 321362.

Вантажовідправником є ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля".

Вантажоодержувачем за вказаною залізничною накладною є ТОВ "Курахівська ЦЗФ".

02.08.2019 на станції Павлоград І Придніпровської залізниці складено акт загальної форми ГУ-23 №77, у якому зазначено про контрольне зважування вагона №56267164 на справних 150 т вагонних вагах №10 ст. Павлоград І (протокол випробування 29.11.2018) без відчеплення при повній зупинці. В документі значиться: вугілля кам`яне марки Г - газове, вантаж розміщено та закріплено згідно з п.3.1. гл.14 Додатку 3 до СМГС. Навантаження навалом, вантаж розрівняний та маркований продольними борознами. Вантаж в твердому стані, з вологістю не більше 12%, нетто - 68700 кг, тара - 21800 кг. В дійсності виявилося: вантаж вугілля кам`яне, брутто - 84600 кг, тара з документу - 21800, нетто - 62800 кг, що менше маси зазначеної в документі на 5900 кг. Навантаження у вагоні рівномірне, нижче бортів 0,1-0,4 м, марковано продольними борознами, маркування не порушене, без заглиблень та виїмок. Вагон в технічному відношенні справний, без дверний, люка зачинені, течі та слідів течі вантажу не має. Вагон затриманий для складання актового матеріалу. Акт підписаний начальником станції Мордас В.І. , прийомоздавальником Ялинич Т.О. , приймальником поїздів Колісник Н.А .

У той же день, на станції Павлоград І Придніпровської залізниці, складено комерційний акт №454502/20, у якому підтверджені дані з акту загальної форми № 77.

З посиланням на п. 122, 118 Статуту залізниць України (далі Статут), за неправильно зазначену в залізничній накладній масу вантажу, Позивач нарахував Відповідачеві штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (3 773,00 грн. х 5= 18 865,00 грн.).

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є: наявність порушення з боку Відповідача при оформленні накладної та неправильного зазначення в ній маси вантажу, обґрунтованість нарахування штрафу.

Статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт", визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Частиною 1 ст. 307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу залізниця зобов`язана доставити довірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (п. 2 Статуту). На підставі Статуту Мінтрансом затверджені Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (п.5 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з п. 23 Статуту залізниць відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до п. 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542).

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (ч. 1 п. 1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з п. 37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Відповідно до п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Згідно з ч. 1, 2 п. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (пп. 4 п. 52 Статуту).

Відповідно до ч. 1 п. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно з п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до п. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

За пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. (п.118 Статуту).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач позов заперечує з викладених у відзиві підстав та просить зменшити розмір стягуваного штрафу.

Перевіривши доводи сторін, беручи до уваги те, що саме Відповідач визначав масу вантажу, зазначену в залізничній накладній, доказів участі працівників залізниці у визначенні маси вантажу у спірному вагоні (оплата за таку участь передбачена п.4.2 Збірника тарифів) Відповідач суду не надав, обов`язковість такої участі працівників Залізниці чинним законодавством не передбачена, Позивач не ставить під сумнів повірку та коректну роботу вагонних ваг, на яких Відповідач зважував вантаж перед відправкою, суд не приймає позицію Відповідача щодо наведених обставин.

За таких обставин, суд погоджується з Позивачем про наявність підстав для стягнення з Відповідача штрафу за неправильне зазначення у накладній маси вантажу.

Щодо зменшення суми штрафу, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, про що просить Відповідач у відповідній заяві, то, виходячи з того, що, у даному випадку, розмір штрафу визначено п. 122, 118 Статуту, тобто сума штрафу чітко передбачена Статутом і зменшення розміру такого штрафу Статутом не передбачено, суд не вважає за можливе зменшення розміру штрафу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241,247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", 51400, м. Павлоград, вул. Соборна, буд.76 (код 00178353) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця", 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5 (код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", 49600, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108 (код 40081237) 18 865,00 грн. - штрафу, 2 102,00 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 30.03.2020

Суддя С.Г. Юзіков