ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"01" квітня 2020 р. Cправа № 902/272/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Міліціанов Р.В., розглянувши заяву № 336 від 27.03.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю "САММІТ-АГРО ЮКРЕЙН" про забезпечення позову в справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "САММІТ-АГРО ЮКРЕЙН", вул. Горького, 172 А, поверх 11, м. Київ, 03680

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО НІКА", вул. 50-Річчя Жовтня, 18 А, с. Строїнці, Тиврівський р-н, Вінницька обл., 23340

про стягнення 4 860 164,24 грн.

В С Т А Н О В И В :

20.03.2020 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "САММІТ-АГРО ЮКРЕЙН" № 256/1 від 12.03.2020 року (вх.№ 262/20) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО НІКА" 4 860 164,24 грн.

Ухвалою від 24.03.2020 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "САММІТ-АГРО ЮКРЕЙН" № 256/1 від 12.03.2020 року (вх.№ 262/20) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО НІКА" про стягнення 4 860 164,24 грн залишено без руху.

30.03.2020 року до суду надійшла заява № 336 від 27.03.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю "САММІТ-АГРО ЮКРЕЙН" про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на кошти відповідача, що містяться на банківських рахунках та на будинок 18 А по вул. 50 - річчя Жовтня, в с. Строїнці Тиврівського району Вінницької області.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.ст. 76-78 ГПК України).

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач зазначає, що у позивача існують обґрунтовані сумніви, що ТОВ "Еко Ніка" зможе погасити заборгованість в повному обсязі. Так, станом на день подання цієї заяви, заявнику стало відомо, що у відповідача змінився майновий стан, а саме: підприємство позбавлене права користування земельними ділянками шляхом незаконної перереєстрації договорів оренди, здійснюється захоплення майна підприємства, змінилися засновники та керівництво підприємства. Заявник також зазначає, що зазначені обставини свідчать про те, що відповідачу створюються умови, за яких буде неможливо здійснювати господарську діяльність та забезпечити виконання обов"язків з погашення заборгованості перед позивачем. Тобто, присутні усі ознаки рейдерства - вилучення майна на нібито законних підставах, зміна власників підприємства. Колишній директор підприємства звернулася до усіх інстанцій із заявами про захоплення підприємства та незаконного розірвання договорів оренди. Але поки будуть здійснюватися перевірки та з`ясовуватися усі обставини, є загроза втрати усього майна підприємства - боржника.

Надавши оцінку доказам, долученим до заяви про забезпечення позову в їх сукупності, суд з урахуванням вищевказаних приписів законодавства зазначає, що посилання заявника на можливе утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду мотивовані наведеними вище обставинами безумовно та переконливо не свідчить про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову.

Суд виходить з того, що засоби забезпечення позову, підстави та мета їх застосування повинні перебувати у прямому причинно-наслідковому зв`язку з предметом позовних вимог.

Однак, позивач посилається на наявність корпоративних конфліктів у відповідача, перереєстрації права оренди земельних ділянок. захоплення підприємства.

Водночас, позивач не є стороною вказаних спірних правовідносин, які віднесені до внутрішньої діяльності відповідача.

Суд позбавлений можливості втручатися у вирішення інших спорів з метою захисту майнових інтересів контрагента юридичної особи.

Наявність звернень посадових осіб відповідача щодо вчинених кримінальних правопорушень, порушення законодавства при вчиненні реєстраційних дій не можуть підтверджувати наміри юридичної особи не виконувати зобов`язання саме перед позивачем.

Право оренди земельних ділянок не наділяє юридичну особу правом власності на це майно, тому не може підтверджувати викладені у заяві обставини стосовно неможливості виконання судового рішення в майбутньому.

Позивачем надано документи (заяву про вчинені кримінальні правопорушення, скаргу на дії державного реєстратора), які вказують на самостійне здійснення відповідачем захисту своїх прав у інших правовідносинах.

Відтак, запропоновані позивачем заходи забезпечення позову не можуть бути додатковим способом захисту інтересів юридичної особи - контрагента.

Суду не надано первинних документів, які підтверджували б намір реалізувати майнові активи відповідача (нерухоме майно, транспортні засоби, тощо), зміна складу засновників не припиняє виконання договірних зобов`язань сторін.

Крім того, суд враховує, що провадження у даній справі не відкрито, ухвалою суду від 25.03.2020 року позов залишено без руху, тому суд позбавлений можливості надавати оцінку обґрунтованості позовних вимог, ймовірності їх задоволення та створення перешкод для виконання судового рішення.

Таким чином, суд доходить висновку, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову не обґрунтовано належним чином, а суду не надано достовірних доказів на підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення господарського суду в майбутньому у разі невжиття таких заходів.

Тому, заява № 336 від 27.03.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю "САММІТ-АГРО ЮКРЕЙН" про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви № 336 від 27.03.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю "САММІТ-АГРО ЮКРЕЙН" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача, що містяться на банківських рахунках та на будинок 18 А по вул. 50 - річчя Жовтня, в с. Строїнці Тиврівського району Вінницької області.

2. Примірник ухвали надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 01.04.2020 року.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити ухвалу суду протягом 10 днів з дня складення судового рішення (ухвали) шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу, вул. Горького, 172 А, поверх 11, м. Київ, 03680;

3 - відповідачу, вул. 50-Річчя Жовтня, 18 А, с. Строїнці, Тиврівський р-н, Вінницька обл., 23340