ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/3409/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Артеменко Ірини Володимирівни

на рішення господарського суду Одеської області від 17.01.2020, ухвалене суддею Бездолею Д.О., м. Одеса, повний текст складено 22.01.2020

у справі № 916/3409/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лузанівка»

до Фізичної особи-підприємця Артеменко Ірини Володимирівни

про стягнення 58821,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» (далі ТОВ «Лузанівка») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Артеменко Ірини Володимирівни (далі ФОП Артеменко І.В.), в якому просило суд стягнути з останньої 58821,27 грн., з яких: 57600 грн. основного боргу, 980,27 грн. пені та 241 грн. 3% річних.

Позов мотивований неповерненням відповідачем, як покупцем, у встановлений строк зворотної тари та несплатою її заставної вартості після припинення дії договору поставки продукції від 26.04.2017 № 114.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.01.2020 у справі № 916/3409/19 позов ТОВ «Лузанівка» задоволено частково, стягнуто з ФОП Артеменко І.В. на його користь 57836,71 грн., з яких: 57600 грн. основного боргу, 236,71 грн. 3% річних та 1888,85 грн. витрат по сплаті судового збору.

Місцевий господарських суд виходив з доведеності позивачем факту наявності у відповідача заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо повернення зворотної тари після припинення дії договору поставки. Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд зазначив про його часткову помилковість, здійснив власний розрахунок. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені, суд дійшов висновку про те, що несплата відповідачем заставної вартості тари відбулось не під час дії договору.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що суд неналежним чином дослідив положення договору поставки, невірно встановив пункти договору, які встановлюють термін дії та порядок його розірвання, неправомірно визначив дати дії договору та ціну тари, яка підлягає поверненню, не дослідив в повному обсязі обставини передачі-повернення зворотної тари між сторонами, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

ФОП Артеменко І.В. просила скасувати рішення господарського суду Одеської області від 17.01.2020 у справі № 916/3409/19, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Лузанівка» відмовити у повному обсязі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2020 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Будішевської Л.О., суддів Таран С.В., Аленіна О.Ю.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2020 у справі №916/3409/19 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено ТОВ «Лузанівка» строк до 06.04.2020 для подання на неї відзиву та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань. Одночасно скаржнику поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження та зупинено дію оскаржуваного рішення місцевого господарського суду.

01.04.2020 від ТОВ «Лузанівка» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість, а також про те, що при поданні апеляційної скарги відповідачем недоплачено судовий збір у розмірі 271,50 грн.

06.04.2020 від ФОП Артеменко І.В. надійшло клопотання про залучення до справи письмових доказів, яке колегією суддів задоволено.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.04.2017 року між ТОВ «Лузанівка» (постачальник) та ФОП Артеменко І.В. (покупець) укладено договір поставки продукції «Сан ІнБев» №114, за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар відповідно до його замовлення, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його загальну вартість на умовах даного договору (а.с.12 т.1).

Тара, в якій постачається товар - є зворотною і повертається постачальнику при кожній поставці товару. Заставна вартість тари встановлюється постачальником на момент відвантаження товару та обов`язково зазначається у видатковій накладній або акті прийому-передачі. Постачальник в односторонньому порядку має право змінювати перелік заставної тари та заставну вартість тари (додаток №2), повідомивши про це покупця за 7 (сім) календарних днів (п. 5.1. договору).

На зворотну тару, у якій міститься товар, право власності від постачальника до покупця не переходить (п. 5.2. договору).

У випадку припинення дії цього договору, покупець зобов`язаний повернути 100% тари в термін 7 (семи) календарних днів (п. 5.3. договору).

У випадку неповернення будь-якого виду тари упродовж 7 (семи) календарних днів з дати припинення дії цього договору, така тара стає товаром та вважається проданою покупцеві за ціною, визначеною у додатку №2 до цього Договору, та переданою на підставі видаткової накладної або акту прийому-передачі, оформлених при отриманні товару (п. 5.4. договору).

Сторони вважають, що узгодження умов продажу тари у відповідності до п.5.4. цього договору відбулося шляхом підписання цього договору з додатками до нього (п. 5.5. договору).

Тара може бути залишена покупцеві після сплати покупцем заставної вартості та на підставі оформленого акту прийому-передачі на тару (додаток №1) (п. 5.6. договору).

Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) тари переходить від постачальника до покупця з моменту фактичної передачі тари та підписання супровідних документів (п. 5.7. договору).

У пункті 6.2. договору Оплата за поставлений постачальником товар здійснюється покупцем протягом «___ (____)» календарних днів з моменту поставки товару.

Таким чином, сторони не визначили в який строк здійснюється оплата покупцем поставленого постачальником товару.

Відповідно до п. 7.3. договору у випадку прострочення платежу, передбаченого п. 6.2. договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, дійсної в період, за який нараховується пеня, від вартості товару за кожен день прострочення оплати до моменту сплати, а також 25 % річних від простроченої суми. Сума заборгованості сплачується з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно п. 11.3. договору зміни, доповнення, додатки, специфікації до даного договору, його пролонгація або дострокове розірвання будуть дійсні при умові, якщо вони здійснені у письмовій формі і підписані уповноваженими на це представниками обох сторін.

Пунктами 12.1, 12.2. договору встановлено, що він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 26.04.2018, а в частині виконання зобов`язань - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Якщо до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не зробить письмового попередження щодо зміни умов договору або його розірвання, даний договір продовжується на наступний термін на тих же умовах.

Відповідно до п. 12.3. договору дія цього договору може бути припинена, зокрема, за письмовою вимогою сторони, заявленою не менш як за 30 (тридцять) календарних днів до запланованої дати припинення дії договору за згодою сторін, про що складається відповідна додаткова угода.

За актом приймання-передачі від 14.05.2017, який є додатком №1 до договору, позивач передав, а відповідач прийняв тару - кег30л у кількості 36 шт., заставною вартістю 1600 грн. за 1 шт., всього на суму 57600,00 грн. (а.с.13, т.1).

16.08.2019 позивач направив на адресу відповідача лист від 15.08.2019 №15-08/2, в якому просив: вважати договір розірваним через 30 (тридцять) календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги (датою отримання вважається дата прийняття Вашим поштовим відділенням листа із вкладенням даної вимоги); повернути упродовж 7 (семи) календарних днів з дати припинення дії договору усю тару (за відповідною кількістю, повнотою, якістю, маркуванням та штрихкодом), яка перелічена у актах прийому-передачі; у випадку неповернення будь-якого виду тари упродовж 7 (семи) календарних днів з дати припинення дії договору №114, сплатити її вартість як за товар за ціною, визначеною в актах прийому-передачі.

01.10.2019 позивач направив відповідачу претензію від 24.09.2019 №199/1, в якій вимагав сплатити вартість неповернутої тари, як за товар та за ціною, що визначена в акті прийому-передачі, а саме 57600,00 грн.

Предметом спору у даній справі є вимога ТОВ «Лузанівка» стягнути з ФОП Артеменко І.В. 58821,27 грн. (57600 грн. основний борг, 980,27 грн. пеня та 241 грн. 3% річних) з тих підстав, що після припинення дії договору відповідач не повернув у встановлений строк зворотну тару та не сплатив її вартість.

Частково задовольняючи позов, місцевий господарських суд виходив з того, що позивачем дотримано порядок розірвання договору поставки, а також з доведеності ним факту наявності у відповідача заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо повернення зворотної тари після припинення дії договору.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вказана норма повністю кореспондується з ч. 1 ст. 188 ГК України, відповідно до якої зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України).

Як вже зазначалось раніше, пунктом 11.3. договору сторони визначили, що дострокове розірвання договору буде дійсним при умові, якщо це здійснено у письмовій формі і підписано уповноваженими на це представниками обох сторін.

Крім того, п. 12.3. договору передбачено, що його дія може бути припинена, зокрема, за письмовою вимогою сторони, заявленою не менш як за 30 (тридцять) календарних днів до запланованої дати припинення дії договору за згодою сторін, про що складається відповідна додаткова угода.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, направляючи лист від 15.08.2019 №15-08/2, в якому просив вважати договір розірваним, повернути усю тару, а у випадку неповернення сплатити її вартість, не направив відповідачу додаткову угоду про розірвання договору поставки.

В матеріалах справи також відсутня підписана сторонами відповідна додаткова угода про припинення дії договору поставки.

Таким чином, позивачем порушено односторонній порядок розірвання договору, тому останній не може вважатись розірваним, а висновок суду першої інстанції про те, що договір є припиненим з моменту направлення листа ТОВ «Лузанівка» є помилковим.

Пунктом 5.4. договору сторони передбачили, що у випадку неповернення будь-якого виду тари упродовж 7 (семи) календарних днів з дати припинення дії цього договору, така тара стає товаром та вважається проданою покупцеві за ціною, визначеною у додатку № 2 до цього договору, та переданою на підставі видаткової накладної або акту прийому-передачі, оформлених при отриманні товару (п. 5.4. договору).

Отже, спірна тара стає товаром та вважається проданою покупцеві лише з дати припинення дії цього договору.

Враховуючи викладене, а також чинність договору поставки, колегія суддів дійшла висновку про те, що обов`язок по поверненню тари позивачу у відповідача не виник.

Суд першої інстанції не звернув на це увагу та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Щодо доводів позивача про те, що при поданні апеляційної скарги відповідачем недоплачено судовий збір у розмірі 271,50 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Підпунктом 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В даному випадку судовий збір за подання позовної заяви складав 1921 грн.

Підпунктом 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в даному випадку складає 2881,50 грн. (150% від 1921 грн.).

Докази сплати судового збору у зазначеному розмірі додані ФОП Артеменко І.В. до апеляційної скарги.

В силу частини другої ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до вказаної норми суд апеляційної інстанції перевірив встановив та зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, доводи позивача про те, що при поданні апеляційної скарги відповідачем недоплачено судовий збір є помилковими.

Згідно ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що рішення господарського суду Одеської області від 17.01.2020 у справі № 916/3409/19 підлягає скасуванню, із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-283 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Артеменко Ірини Володимирівни задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 17.01.2020 у справі № 916/3409/19 скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» на користь Фізичної особи-підприємця Артеменко Ірини Володимирівни 2881,50 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ, із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України, у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Поліщук