ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2020 Справа № 908/1793/19

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Чус О.В., Широбокової Л.П.,

при секретарі судового засідання: Грачові А.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.12.2019 у справі №908/1793/19 (суддя Корсун В.Л., повне рішення складено 13.12.2019)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро,

до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя

про стягнення 860 698грн.56 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.12.2019 у справі №908/1793/19 позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" задоволено, з Публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на користь позивача стягнуто 239666грн.16коп. плати за користування вагонами та 621032грн.40коп. збору за зберігання вантажу у двократному розмірі;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо затримки вагонів, які прибули на адресу відповідача з вини останнього, з того, що відповідач був повідомлений про час прибуття вантажу, однак не вжив заходів, спрямованих на усунення обставин, які викликали затримку вагонів і це призвело до їх простою, з того, що відповідач не виконав зобов"язання із здійснення розрахунків зі сплати нарахованих позивачем плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, з того, що наказ про збільшення збору за зберігання вантажу до двохкратного розміру №34/МО від 08.02.2019 підписаний уповноваженою на те особою, з того, що факт затримки вагонів на підходах до станції призначення зафіксований відповідними актами форми ГУ 23-а, з того, що розрахунки плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу здійснені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, з того, що відповідачем не доведена відсутність його вини в затримці вагонів, а також з того, що позивач своєчасно повідомив відповідача про затримку спірних вагонів;

- не погодившись з рішенням суду, ПАТ"Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи просить це рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову;

- у поданій скарзі йдеться про невірні висновки суду щодо наявності у осіб, які підписали накази про затримку вагонів на підходах до станції призначення та про застосування ставки збору за зберіганні вантажу в двократному розмірі повноважень на вчинення таких дій, оскільки довіреності, видані цим особам не передбачають таких повноважень, про те, що в матеріалах справи відсутні належні докази наявності на станції призначення великого скупчення вагонів та неможливості приймання нею поїздів адресованих відповідачу, на те, що акти загальної форми А23а лише фіксують факт та період затримки вагонів і не підтверджують зазначених обставин у період з 05. по 13.02.2019, на те, що з наданих позивачем документів неможливо встановити дійсну кількість поїздів, які простоювали після настання інтервального часу по станції Запоріжжя-Ліве та наявність підстав для затримання вагонів, про те, що неможливість приймання вагонів є наслідком невиконання позивачем зобов"язання своєчасно приймати їх на під"їзні колії відповідача, у зв"язку з чим, така затримка сталася з вини залізниці, про те, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст.46 Статуту залізниць України ті п.п.1, 2, 32 Правил видачі вантажів і дійшов помилкового висновку, що відповідач був повідомлений про прибуття вантажу на станцію Нижньодніпровськ, але своєчасно не вивіз його та ст.36 Статуту щодо стягнення збору за зберігання вантажу у двократному розмірі, оскільки вагони простоювали на коліях вказаної вище станції, а не на станції призначення, внаслідок чого не могли спричинити ускладнень на цій станції;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що накази про затримку вагонів та про застосування ставки збору за зберігання вантажу у двократному розмірі підписані особами, які мають повноваження на вчинення таких дій, на те, що залізниця завозила на станцію Запоріжжя-Ліве вагони у кількості більшій, ніж підприємство вивантажувало за добу, що призвело до затримки поїздів на проміжних станціях, оскільки поїзди, які прибули раніше на адресу відповідача на станцію призначення вчасно не були забрані ним і знаходилися на станції Запоріжжя-Ліве в очікуванні їх забирання, на те, що залізниця не може займати всі наявні колії по станції вагонами відповідача, оскільки це може призвести до зупинки роботи станції, на те, що факт неможливості позивача доставити спірні вагони на станцію призначення підтверджується актами загальної форми ГУ-23, на те, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження прийняття ним заходів до забирання вагонів, що прибули на його адресу зі станції призначення, а також на наявність підстав для застосування ст. 36 Статуту залізниць України в частині збільшення збору за зберігання вантажів до двократного розміру з огляду на те, що затримка вагонів на підходах до станції призначення відбулася через неможливість приймання їх цією станцією з причин очікування подачі вагонів під вантажні операції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2016 ПАТ "Українська залізниця" (залізницею) та ПАТ"Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (власником колії) укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь", яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" №ПР/М-16-3/1-708-НЮдч20/2016/2889.

Відповідно до п.1 цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, що примикає до станції Запоріжжя-Ліве стрілкою № 12 до парку "А" і стрілкою № 172 до парку "Б" і обслуговується локомотивом власника колії.

Згідно з п.6 договору вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці:

- на приймально-відправні колії № № 2-11 парку "А" станції Запоріжжя-Ліве;

- на сортувально-відправні колії парку "Б" станції Запоріжжя-Ліве: на колії №№11, 12, 15-28 - маршрутні поїзди; на колії №№ 31-36 - збірні поїзди.

Здавання вагонів у технічному та комерційному відношенні провадиться на приймально-відправних коліях №№ 2-11 парку "А", на сортувально-відправних коліях №№ 11, 12, 15-28, 31-36 парку "Б" станції Запоріжжя-Ліве.

Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

В п.14 договору зазначено, що власник колії сплачує залізниці плату:

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами та іншими нормативними документами;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами.

Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

У п.19 договору сторони дійшли згоди про те, що з усіх питань, що не передбачені цим договором, сторони керуються Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншими нормативно-правовими актами.

П.21 договору визначено, що цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 01 січня 2017 року до 31 грудня 2021 року включно.

Вказаний договір укладений з протоколом узгодження розбіжностей від 03.11.2016, протоколом врегулювання розбіжностей від 21.11.2016 та протоколом узгодження остаточної редакції розбіжностей від 16.12.2016.

Сторонами укладені додаткові угоди №1 від 01.09.2017, №2 від 16.03.2018, №3 від 20.08.2018, №4 від 14.12.2018 до договору.

19.02.2018 ПАТ "Українська залізниця" (перевізником) та ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (замовником) укладено договір про надання послуг №10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.

Відповідно до п.1.2 договору вагон замовника - вантажний вагон, яким замовник володіє на праві власності або іншій правовій підставі.

П.1.3 договору встановлено, що надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Згідно з 12.1 цей договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ" або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018.

Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час його дії.

Матеріали справи свідчать також і про те, що у лютому 2019 року по накладних №4574281, 45742590 та 45742574 залізницею прийнято до перевезення на адресу одержувача ? ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" вагони із вантажем, вказаним в цих накладних.

На шляху прямування спірні вагони були затримані на станції Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці у зв`язку з неприйняттям їх вантажовласником на свою під`їзну колію через неможливість приймання їх станцією призначення Запоріжжя-Ліве.

Станцією затримки Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці складено акт про початок затримки вагонів форми ГУ-23а №4 від 05.02.2019.

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді №2604 (наказ №697 від 05.02.2019) отримано відповідачем 05.02.2019 о 14год.30 хв., що підтверджується відміткою та підписом представника останнього на відповідному повідомленні ( т.1, а.с.58).

08.02.2019 о 14год.30хв. залізницею на станції Запоріжжя-Ліве видано наказ №34/МО, підписаний першим заступником регіональної філії "Придніпровська залізниця" Декарчуком О.М., про збільшення збору за зберігання вантажів до двократного розміру на підставі ст.36 Статуту залізниць України внаслідок виникнення ускладнень на станції у зв`язку з несвоєчасним забиранням вагонів зі станції Нижньодніпровськ, з причин неприйняття ПАТ "Запоріжсталь" простоюють 53 завантажених вагони призначенням на станцію Запоріжжя-Ліве.

Згідно з актом форми ГУ-23а №6 від 13.02.2019 затримані вагони, що прибули поїздом №2604, індекс поїзда 4572-23-4600 відправлені 13.02.2019 згідно з наказом №889 о 21год. 35хв..

Викладені обставини слугували визначальними для нарахування залізницею плати за користування вагонами в сумі 239666грн 16коп. по відомостях плати форми ГУ-46 за №№21029027, 21029036, 21029043, 04039128, 06039141 та збору за зберігання вантажу у двократному розмірі в сумі 621032грн 40коп., нарахованого згідно з накопичувальною карткою від 18.02.2019 за формою ДУ-92 №19029014, які підписані представником відповідача із застереженнями про невизнання оплати. Такі застереження полягають в тому, що відповідач не відмовлявся від отримання вантажу на під"їзну колію комбінату, неприйняття поїзду станцією Запоріжжя-Ліве виникло у зв"язку з незадовільною роботою вказаної станції, нарахування сум за час простою на підходах здійснено необґрунтовано та не підлягає оплаті.

Відповідно до положень ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч.2 ст.908 та ст.920 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно з ст.42 Статуту залізниця зобов`язана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Відповідно до ст.46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Ст.71 Статуту передбачено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Згідно з ст.119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

П.5 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 передбачено, що з одержувача, який не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно з п.п.8, 9 Правил збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці - з моменту затримки. За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Відповідно до п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. N644 усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Згідно з п.3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.02.1999 N113 облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, Актів про затримку вагонів ф.ГУ-23а, Актів загальної ф.ГУ-23.

П.4 розділу ІІ Правил встановлено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до п.6 розділу ІІІ названих Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами п.8 розділу ІІІ Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з п.9 розділу ІІІ Правил про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

П.10 розділу ІІІ Правил встановлено, що акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відповідно до п.12 розділу ІІІ Правил загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30хв. не враховується, час 30 хв. і більше враховується як повна година.

П.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334 передбачено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача.

П.п.14.2.1 п.14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язків України від 30.08.2005 № 5076 визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначенні для цього технічно розпорядчим актом станції.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: своєчасного повідомлення відповідача про надходження спірних вагонів, які прибули на його адресу, неприйняття цих вагонів відповідачем по причині скупчення на станції призначення Запоріжжя-Ліве внаслідок несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, що призвело до затримки останніх, ненадання відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення нарахування залізницею плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу слід визнати правомірним .

Між тим, приймаючи рішення в частині стягнення з відповідача збору за зберігання вантажу в сумі 621032грн 40коп. господарський суд посилався на наявність підстав для визначення вказаної суми збору у двократному розмірі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками господарського суду , оскільки вважає ці висновки зробленими при неправильному застосуванні норм матеріального права та без ґрунтовного дослідження обставин справи.

Відповідно до п.36 Статуту залізниць України розмір збору за зберігання вантажу може бути збільшений до двохкратного розміру у разі виникнення ускладнень на станції у зв"язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів .

З матеріалів справи вбачається, що вагони за накладними №№4574281, 45742590 та 45742574 прямували зі станції Рядова Придніпровської залізниці на станцію Запоріжжя-Ліве та були затримані на шляху прямування на проміжній станції Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці.

Тобто, у даному випадку, мало місце затримання вагонів на шляху прямування, а не несвоєчасне вивантаження та вивезення вантажів, у зв"язку з чим, у залізниці були відсутні підстави для нарахування збору за зберігання вантажів у двохкратному розмірі.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збору за зберігання вантажу підлягають задоволенню в сумі 310516грн 20коп.

В частині стягнення з відповідача плати за користування вагонами в сумі 239666грн 16коп. вимоги позивача є обґрунтованими.

У цьому зв"язку рішення місцевого господарського суду слід скасувати в частині стягнення з відповідача збору за зберігання вантажу в сумі 310 516грн.20коп..

Посилання скаржника на те, що у осіб, які підписали наказ про збільшення збору за зберігання вантажу до двократного розміру відсутні повноваження на здійснення таких дій апеляційним судом не приймаються до уваги внаслідок відсутності підстав для такого збільшення з огляду на вищевикладене .

Щодо наказу про затримку поїзда від 05.02.2019 №697, то останній в матеріалах справи відсутній.

Доводи скаржника про те, що надані позивачем документи не підтверджують дійсну кількість поїздів, що простоювали після настання інтервального часу по станції Запоріжжя-Ліве, про відсутність вини комбінату у затримці спірних вагонів, а також про те, що така затримка відбулася через неритмічну доставку їх залізницею на станцію призначення визнані апеляційним судом безпідставними.

Визначення можливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів. Вантажоодержувач повинен надавати суду документально підтверджені відомості про те, з яких причин готові до передавання на під"їзну колію і оброблені порожні власні вагони на його адресу простоювали на станції призначення більше нормативного часу і не забиралися на під"їзну колію.

Водночас слід мати на увазі, що несвоєчасне забирання з колій станції призначення відповідачем вантажів, які прибули на його адресу є порушенням вимог п.33 Правил видачі вантажів та ст.ст.46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом, договором, контрактом, замовленням тощо.

Відповідно до ст.74 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази на підтвердження повідомлення залізниці щодо готовності забрати на свою під`їзну колію вагони та докази на підтвердження прийняття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строку здачі вагонів на під`їзну колію вантажовласника скаржник зі свого боку не надав.

При цьому наявність тимчасово вільних колій на станції ? це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту.

Отже, на станції призначення, крім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів (також і поїздів відповідача).

Між тим, навіть за умов наявності вільних під`їзних колій, за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, не можна погодитися з відсутністю його вини у їх скупченні, а навпаки - це є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення .

Твердження скаржника про те, що залізницею не доведено належними та допустимими доказами факту повідомлення відповідача про прибуття вантажів на його адресу колегією суддів визнані необґрунтованими.

В додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів щодо заповнення графи 49 залізничної накладної вказано, що в графі 49 "Відмітки залізниці" залізницею проставляється відмітка "повідомлення одержувача про прибуття вантажу".

Відповідно до вимог п.1 Правил видачі вантажів реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді.

Таким чином, відмітка в графі 49 електронної накладної є реєстрацією повідомлення про прибуття вагонів. У даному випадку, в графі 49 накладних містяться відомості про повідомлення одержувача із зазначенням часу такого повідомлення, вказаний запис засвідчений ЕЦП працівників залізниці.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним і не впливають на юридичну оцінку обставин справи.

Керуючись ст.ст.269, 270, 275, 277, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення Господарського суду Запорізької області від 03.12.2019 у справі №908/1793/19 скасувати частково;

- стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" 239666грн 16коп. плати за користування вагонами, 310516грн 20коп. збору за зберігання вантажу та 8252грн 74коп. судового збору, видати наказ;

- в решті в позові відмовити;

- стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" 6986грн 61коп. судового збору за апеляційною скаргою, видати наказ;

- видачу наказів доручити Господарському суду Запорізької області;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 26.03.2020

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя О.В.Чус

Суддя Л.П.Широбокова