У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

24 березня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/222/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Федоренко Ю.В., розглянувши матеріали заяви від 04.03.2020 вих. № 1520/2020

Акціонерного товариства Кредобанк

вул. Сахарова, 78, м. Львів, 79026;

адреса представника: м. Київ, а/с 57, 02094, пр. Ю. Гагаріна, 23(адвокат Чирва В.Г.)

до боржника: Приватного підприємства комерційно-виробнича фірма «Вексель»,

вул. Толстого, 104, кв. 4, м. Чернігів, 14000

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Акціонерного товариства Кредобанк в якій просить суд видати судовий наказ про стягнення з Приватного підприємства комерційно-виробнича фірма «Вексель» на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за Договором № АО570787 про надання овердрафту від 27.11.2018 в сумі 22603,90 грн, з яких 19655,56 грн - неповернута сума кредиту, 2506,09 грн прострочені відсотки, 442,25 грн нараховані відсотки, 1125,66 грн заборгованість пені за період з 22.11.2018 по 28.01.2020, також суму сплаченого судового збору в розмірі 210,20 грн.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання боржником взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним.

Розглянувши подану Акціонерним товариством Кредобанк заяву разом з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу з огляду на наступне:

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2, 4 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Обов`язкові вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст.150 ГПК України, відповідно до п. 5 ч. 2 якої у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд, згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із наведених приписів даних норм, при зверненні заявника до господарського суду із заявою про видачу судового наказу та при викладенні обставин, на яких ґрунтуються вимоги заявника, останнім мають бути зазначені та надані належні, допустимі, достовірні та вірогідні докази, на підтвердження заявлених ним вимог та обставини їх виникнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявником до заяви про видачу судового наказу додано договір № АО 570787 про надання Овердрафту від 22.11.2018 (надалі Договір) укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (надалі- Банк) та Приватним підприємством комерційно-виробнича фірма «Вексель» (надалі позичальник).

Відповідно до п. 1 Договору банк зобов`язується, при недостатності коштів на визначеному цим Договором поточному рахунку позичальника, надалі поточний рахунок, надати позичальнику, в межах встановленого, у розмірі та на умовах обумовлених цим Договором ліміту по овердрафту, кредит у формі овердрафт, надалі кредит або овердрафт, тобто надати у власність позичальника грошові кошти у національній валюті, шляхом дебетування поточного рахунку за рахунок кредитних коштів банку на суму, що перевищує залишок коштів на поточному рахунку, для оплати визначених цим Договором розрахункових документів, а позичальник зобов`язується повернути овердрафт і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Згідно п. 2.1.4, 2.1.7, 2.1.8 Договору дата початкового встановлення ліміту овердрафту не пізніше 5-го банківського дня з дати укладення Договору, якщо інше не випливає з умов Договору ( п. 2.11 Договору).

Дата початку кредитування по Договору не раніше наступного банківського дня за днем початкового встановлення ліміту овердрафту.

Поточний рахунок позичальника, на який встановлюється ліміт овердрафту: № 787 у відділенні Відділення пр. Перемоги, 127 ПАТ КРЕДОБАНК у м. Чернігів ПАТ «КРЕДОБАНК» у м. Чернігів, надалі Поточний рахунок.

У відповідності до п. 2.4 Договору строк кредитування по Договору протягом 12-ти місяців, якщо інше не встановлено умовами цього Договору (п. 2.17 Договору), починаючи з дати початку кредитування по Договору ( п. 2.1.7 Договору).

Пунктом 2.8 Договору передбачено, що підставою надання банком овердрафту є подання позичальником у банк платіжних доручень для здійснення розрахункових операцій за рахунок кредитних коштів. Також підставою для надання банком овердрафту є оформлення, за ініціативою банку, меморіальних ордерів для погашення, за рахунок кредитних коштів, заборгованості позичальника по сплаті комісій за надані банком послуги, згідно укладених з позичальником договорів (за винятком договорів на підставі яких здійснюються кредитні операції).

Датою надання овердрафту, згідно п. 2.9 Договору, вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку).

Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» змінило своє найменування на Акціонерне товариство «Кредобанк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», що підтверджується Статутом Акціонерного товариства «Кредобанк», затвердженого Рішенням акціонера № 03/2018 від 29.11.2018.

Частина 1, 2 ст. 1069 ЦК України визначає якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. п. 14 п. 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 04.07.2018 № 75 (далі Положення), первинний документ - документ, який містить відомості про операцію.

У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження) (п. 47 Положення).

Відповідно до п. 57 Положення інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі.

Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

У п. 60 Положення визначено, що особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

Банк забезпечує ведення синтетичного обліку за допомогою рахунків II, III, IV порядків Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року за № 89 (зі змінами). Детальна інформація про кожного контрагента та кожну операцію фіксується на рівні аналітичного обліку на аналітичних рахунках. Аналітичні рахунки повинні містити обов`язкові параметри, визначені нормативно-правовими актами Національного банку України. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожними відповідним рахункам синтетичного обліку.

На підтвердження викладених у заяві обставин, заявником надана виписка щодо руху коштів по рахунку 787, яка за своєю природою є регістром аналітичного обліку та не може вважатись розрахунком заборгованості та нарахованих відсотків.

Крім того, у вказаній виписці щодо руху коштів зазначена сума 19972,56 грн станом на 22.03.2019 з призначенням платежу: віднесення простроченого кредиту за договором № ОА 0570787 від 27.11.2018; комісія за сплата пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № ОА 0570787 за 08.05.19-24.07.19 згідно з розп. на дог. списання в сумі 317, 00 грн.

Так, у вказаній виписці щодо руху коштів зазначені операції по договору № ОА 0570787 від 27.11.2018 (копії вказаного договору до заяви не додано), а не по № АО570787 про надання овердрафту від 22.11.2018.

В наданій виписці щодо руху коштів по рахунку відсутня інформація щодо розмірів наданого банком овердрафту та нарахованих відсотків за користування ним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вказана банківська виписка не підтверджує надання овердрафту, заборгованості за овердрафтом, а також нарахування відсотків за користування ним.

Щодо вимог про стягнення пені в сумі 1125,66 грн суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 610, 611 ЦК України).

У відповідності зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами статті 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Так, відповідно до п. 2.6 Договору пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором стягується у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченої/несплаченої суми, за кожний календарний день прострочення.

Отже, пеня не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією, вимоги про сплату пені у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням за договором, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, про застосування якого кредитором заявляється окремо.

Оскільки вимога про стягнення пені не є грошовою сумою щодо якої відсутній спір у призмі ст. 12, 148 ГПК України, тому така вимога не може бути розглянутою судом саме в порядку наказного провадження.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Як встановлено судом, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно п. 3 та 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 6 частини 1 статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 12, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству Кредобанк у видачі судового наказу про стягнення з Приватного підприємства комерційно-виробнича фірма «Вексель» на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за Договором № АО570787 про надання овердрафту від 22.11.2018 в сумі 22603,90 грн, з яких 19655,56 грн - неповернута сума кредиту, 2506,09 грн прострочені відсотки, 442,25 грн нараховані відсотки, 1125,66 грн заборгованість пені за період з 22.11.2018 по 28.01.2020, також суму сплаченого судового збору в розмірі 210,20 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Ю.В. Федоренко