ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року

м. Черкаси справа № 925/1528/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників сторін: позивача Поліщук В.О. адвоката за довіреністю, відповідача Ганнисик О.Ю. юрисконсульта, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Канівського комунального підприємства теплових мереж про стягнення 355626,92 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 355 626,92 грн за невиконання зобов`язань по договору №1104/1718-БО-36 від 11.09.2017 з яких: 194 798,55 грн. пені, 56 255,05 грн. 3% річних та 104 573,32 грн. інфляційних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором постачання природного газу, а саме відповідач допустив прострочення оплати вартості отриманого за договором природного газу.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.12.2019 судове засідання призначено на 02.02.2020.

Ухвалою суду від 06.02.2020 судове засідання відкладено на 03.03.2020.

20.02.2020 до суду найшов від відповідача відзив на позов, в якому відповідач заперечував проти позову посилаючись на те, що розрахунки між відповідачем та позивачем за Договором 11.09.2017 № 1105/1718-КП-36 проводилися в порядку та на умовах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 відповідно нормативів перерахування коштів, прийнятих на підставі постанов НКРЕКП, з дотриманням умов п. 6.2. Договору, а тому у позивача були відсутні правові підстави для нарахування відповідачу 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Відповідач зазначив, що незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору, регулюються відповідними нормами законодавства, і

зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не

залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, чи

навпаки.

02.03.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вважає, що відповідачем не наведено у відзиві на позовну заяву обґрунтованих підстав, які б спростовували аргументи, викладені у позовній заяві, а відтак останній не спростовує заявлених НАК «Нафтогаз України» позовних вимог.

На думку позивача, посилання відповідача на те, що розрахунки між позивачем та відповідачем проводяться тільки з використанням рахунків із спеціальним режимом використання, є необґрунтованим та безпідставними.

03.03.2020 в судовому засіданні судом оголошувалась перерва до 11:30 год. 13 березня 2020 року.

12.03.2020 від відповідача до суду надійшли письмові заперечення проти відповіді на відзив. Відповідач вважає, що відповідь позивача не спростовує тверджень відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлених вимог не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, вислухавши представників сторін, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача господарських санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання по договору постачання природного газу.

З матеріалів справи вбачається, що 11.09.2017 між сторонами був укладений договір постачання природного газу № 1104/1718-БО-36 (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник (позивач) зобов`язався поставити Споживачеві (відповідачу) у 2017-2018 роках природний газ, а Споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що поставлявся за цим договором, використовувався споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п.1.2 Договору).

На виконання п.2.1 Договору Постачальник передав Споживачу за період з 01.10.2017 по 31.03.2018 природний газ орієнтовним обсягом до 1347 тис.куб. метрів на загальну суму 10 841 046,37 грн.

Факт належного виконання позивачем умов договору підтверджується Актами приймання - передачі природного газу.

За умовами Договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач, посилаючись на те, що відповідач здійснював несвоєчасно оплату за переданий газ та не виконав зобов`язання у строк, визначений Договором (п.6.1), нарахував відповідачу 194 798,55 грн. пені, 56 255,05 грн. 3% річних та 104 573,32 грн. втрат внаслідок інфляції, а всього 355 626,92 грн.

За приписами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

За приписами ст.191 Закону України "Про теплопостачання", оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з Порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок:

- гарантованого постачальника;

- теплогенеруючої організації;

- теплопостачальної організації;

- теплотранспортуючої організації.

Цим Порядком також визначається механізм перерахування коштів такими організаціями для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 217 від

18.06.2014 затверджено "Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні

рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з

постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки" (далі Порядок № 217).

Згідно п.3 Порядку № 217, теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обов`язками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів "населення", "релігійні організації", "бюджетні установи", "інші споживачі" (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями).

Відповідно до п. 7 Порядку № 217, теплопостачальні і теплогенеруючі організації та їх структурні підрозділи інформують споживачів про відкриті в уповноваженому банку спеціальні рахунки для оплати спожитої теплової енергії та наданих комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

За приписами п. 8 Порядку № 217, усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів. У разі коли у платіжному дорученні (касовому документі) споживача теплової енергії або комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води реквізити рахунка одержувача коштів за теплову енергію та/або комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води не відповідають реквізитам "спеціального рахунка, відкритого теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, банк (підприємство поштового зв`язку або орган Казначейства), що приймає платіжний документ, повертає його без виконання з надісланням відповідного повідомлення споживачеві.

Згідно з п.9 Порядку № 217, уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті і теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується Комісією.

Як зазначено у пункті 12 Порядку, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - комісія або НКРЕКП) на підставі даних, визначених у пунктах 10 і 11 цього Порядку, щомісяця:

1) розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації нормативи перерахування коштів:

- на поточний рахунок теплопостачальної і теплогенеруючої організації;

- на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками, зазначений у договорі купівлі-продажу (постачання) природного газу (далі -рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками);

- на рахунок оператора газотранспортної системи, зазначений у договорі на транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) (далі - рахунок оператора газотранспортної системи);

- на рахунок оператора газорозподільної системи, зазначений у договорі на розподіл природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) (далі - рахунок оператора газорозподільної системи);

- на спеціальні рахунки, відкриті теплогенеруючими організаціями;

2) затверджує реєстр нормативів;

3) доводить реєстр нормативів до відома уповноваженого банку для виконання не пізніше ніж за один робочий день до початку місяця, в якому застосовуватимуться нормативи;

4) розміщує реєстр нормативів на своєму офіційному веб-сайті.

На підставі пункту 13 Порядку, уповноважений банк, згідно з умовами договору банківського рахунку, здійснює перерахування коштів за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води із спеціальних рахунків, відкритих структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, на спеціальні рахунки теплопостачальних і теплогенеруючих організацій двічі на день, а саме:

- до 10-ї години - залишок коштів на початок операційного дня;

- до 17-ї години - кошти, що надійшли протягом операційного дня на

спеціальні рахунки, відкриті структурними підрозділами: теплопостачальних і

теплогенеруючих організацій.

Уповноважений банк до 12-ї години операційного дня здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14-26 цього Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вищевказаних норм відповідачем були відкриті рахунки зі спеціальним режимом використання. Розрахунки між відповідачем та позивачем за Договором 11.09.2017 № 1105/1718-КП-36 проводилися в порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 на підставі нормативів перерахування коштів, прийнятих на підставі постанов НКРЕКП, з дотриманням умов п. 6.2. Договору.

Ст.6 Господарського кодексу України (далі ГК України) визначено, що свобода підприємницької діяльності обмежується відповідними

законами, крім того господарювання в Україні може мати обмеження з боку

держави (державних органів) для регулювання економічних процесів у

зв`язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки,

добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту і

населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави.

Згідно ст.7 ГК України, відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України; цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

За приписами ст. 12 ГК України, держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Ст.179 ГК України передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору поставки природного газу № 1104/1718-БО-36 від 11.09.2017 та Додаткових угод до нього.

Факт відсутності кредиторської заборгованості за природний газ, використаний та оплачений відповідачем по вказаному Договору, позивач не оспорює.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що відповідач позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, тому як державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Суд враховує, що дотримання запропонованого державою алгоритму дій для забезпечення розрахунків за договорами купівлі-продажу природного газу між постачальником зі спеціальними обов`язками та споживачем не створює передумов для безумовного своєчасного перерахування коштів на рахунок продавця природного газу у встановленому порядку.

Відповідач не може керуватися загальними принципами здійснення господарської діяльності на власний розсуд за наявності покладених на нього зобов`язань з безперебійного забезпечення споживачів теплопостачанням, оскільки повинен діяти виключно в межах норм чинного законодавства, що регулює енергетичну галузь.

Суд вважає, що відсутність порушення зобов`язання з оплати поставленого газу з боку відповідача також виключає можливість стягнення з нього інфляційних втрат та 3% річних, оскільки ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлює обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних виключно у разі порушення боржником грошового зобов`язання перед кредитором. Відсутність порушення грошового зобов`язання також

унеможливлює застосування до нього положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відтак, незалежно від того, що правовідносини між сторонами

виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між

сторонами договору, регулюються відповідними нормами законодавства, і

зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Отже оплата поставленого природного газу за договором від 11.09.2017 № 1104/1718-БО-36 відповідачем проводилась в порядку та на умовах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 на підставі нормативів перерахування коштів, прийнятих на підставі постанови НКРЕКП у відповідності до умов п. 6.3. Договору, а тому у позивача були відсутні правові підстави для нарахування відповідачу 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 24.07.2019 у справі № 918/553/18 та від 17.12.2019 № 922/932/19.

Також, суд враховує, що відповідач є єдиним виконавцем послуг з теплопостачання в місті Каневі, основним видом діяльності якого є виробництво транспортування та постачання теплової енергії. Основним джерелами доходів Канівського комунального підприємства теплових мереж є частка коштів, які надходять на рахунки від здійснення виробництва, транспортування та постачання теплової енергії.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, а позов задоволенню не підлягає.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у позові повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 25.03.2020.

СУДДЯ К.І. Довгань