ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2020 р. Справа№ 910/14033/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Скрипки І.М.

розглянувши у письмовому провадженні

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2019

у справі №910/14033/19 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Укренерготранс»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 39013,19 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Укренерготранс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 39013,19 грн збитків, завданих пошкодженням вагонів при перевезенні на підставі ст.ст. 16, 526, 530, 625, 909 ЦК України та ст.ст. 193, 222, 224, 225, 226, 307 ГК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок бездіяльності Укрзалізниці в частині забезпечення схоронності (збереження) цілісності вагонів, які належать ПрАТ "Укренерготранс" на праві власності (оренди), такі вагони були розукомплектовані, у зв`язку з чим позивач зазнав збитків у загальному розмірі 39013,19 грн, з яких 33600,00 грн - вартість запасних частин та 5413,19 грн - вартість відновлювальних робіт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.12.2019 у справі №910/14033/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "УКРЕНЕРГОТРАНС" суму збитків у розмірі 39013 (тридцять дев`ять тисяч тринадцять) грн 19 грн., які складаються з: вартості запасних частин у сумі 33600 (тридцять три тисячі шістсот) грн та вартості відновлювальних робіт 5413 (п`ять тисяч чотириста тринадцять) грн 19 коп. та судовий збір в сумі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Судове рішення мотивовано тим, що пошкодження вагонів сталося на путях загального користування, що відносяться до зони відповідальності відповідача та у відповідності до вимог ст. 126 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, саме залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2019 у справі №910/14033/19 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник зазначив, що у позивача відсутні підстави для подання позову, оскільки останній не є стороною за договором перевезення вантажу (залізнична накладна), а понесені позивачем витрати на придбання деталей та ремонт вагонів сталося внаслідок розукомплектування вагонів сторонніми особами, а не з вини відповідача. Крім того, позивачем не надано жодних доказів протиправної поведінки та вини Укрзалізниці щодо незабезпечення останньою збереження цілісності приватного рухомого складу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2019 у справі №910/14033/19. Постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати без участі учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини десятої статті 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

В лютому 2019 року Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (найменування змінене на Акціонерне товариство "Українська залізниця") (відповідачем) здійснювалися перевезення вантажів в приватних вагонах: №№ 53465779, 53517058, 56813520 та 56813520.

Під час здійснення перевезень у зазначених вагонах ДП «Придніпровська залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» було виявлено несправність (розукомплектування) вагонів позивача, а саме:

02.02.2019 у складі потягу №4850-30-4677 на станцію Запоріжжя-Ліве РФ «Придніпровська залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» прибув вагон №53465779 (залізнична накладна №48125967 від 31.01.2019) в пошкодженому (розукомплектованому) стані: відсутність головної частини повітророзподільника, що підтверджується повідомленням про ремонт форми ВУ-23М: №2820 від 06.02.2019 ДП «Придніпровська залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ»;

02.02.2019 у складі потягу №4862-27-4677 на станцію Запоріжжя-Ліве РФ «Придніпровська залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» прибув вагон №53517058 (залізнична накладна №48131296 від 01.02.2019) в пошкодженому (розукомплектованому) стані: відсутність головної частини повітророзподільника, що підтверджується повідомленням про ремонт форми ВУ-23М №2835 від 02.02.2019 ДП «Придніпровська залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ»;

04.02.2019 у складі потягу №4153-70-4600 на станцію Запоріжжя-Ліве РФ «Придніпровська залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» прибув вагон №56672215 (залізнична накладна №40954380 від 26.01.2019) в пошкодженому (розукомплектованому) стані: відсутність головної частини повітророзподільника, що підтверджується повідомленням про ремонт форми ВУ-23М: №2891 від 04.02.2019 ДП «Придніпровська залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ»;

10.02.2019 у складі потягу №4766-890-466 на станцію Запоріжжя-Ліве РФ «Придніпровська залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» прибув вагон №56813520 (залізнична накладна №45184108 від 18.01.2019) в пошкодженому (розукомплектованому) стані: відсутність головної частини повітророзподільника, що підтверджується повідомленням про ремонт форми ВУ-23М: №4673 від 10.02.2019 ДП «Придніпровська залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ».

Структурним підрозділом «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» був виставлений ПрАТ «УКРЕНЕРГОТРАНС» (позивачу) рахунок №126/(259) від 12.02.2019 за технічне обслуговування вищевказаних вагонів на загальну суму 46300,00 грн (сорок шість тисяч триста гривень 00 коп.), який був сплачений позивачем платіжним дорученням №600022330 від 18.02.2019.

Також, позивач здійснив придбання нових головних частин повітророзподільника в кількості 7 шт, які в подальшому були передані до Структурного підрозділу «Вагонне депо Запоріжжя Ліве» РФ «Придніпровська залізниця» AT «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», що підтверджується відповідними актами приймання-передачі деталей вантажних вагонів.

Вищезазначені деталі були придбані позивачем у ТОВ «ОБ`ЄДНАННЯ ЄВРОТРЕЙД», що підтверджується видатковою накладною №7 від 21.01.2019, платіжним дорученням №600022106 від 16.01.2019, актом приймання передачі від 21.01.2019, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до акту приймання-передачі деталей вантажних вагонів від 21.01.2019 позивач передав, а СП «Вагонне депо Запоріжжя Ліве» РФ «Придніпровська залізниця» AT «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» прийняв головні частини повітророзподільника у кількості 6 шт. за наступними номерами: 12/18.68449, 12/18.68468, 12/18.68447, 12/18.68448, 12/18.68491, 12/18.67214.

В подальшому дані запасні частини при проведенні поточного ремонту з відчепленням пошкоджених (розукомплектованих) вагонів були встановлені на пошкоджені вагони, про що були складені відповідні форми повідомлень ВУ-22, які містяться в матеріалах справи:

на вагон №53465779 встановлено головну частину повітророзподільника за №68491 (ВУ-22 від 08.02.2019 );

на вагон №53517058 встановлено головну частину повітророзподільника за №67214 (ВУ-22 від 09.02.2019);

на вагон №56672215 встановлено головну частину повітророзподільника за №68449 (ВУ-22 від 14.02.2019);

на вагон №56813520 встановлено головну частину повітророзподільника за №68447 (ВУ-22 від 14.02.2019).

Загальна вартість деталей, які були придбані позивачем та встановлені на пошкоджені вагони, при виконанні поточного ремонту складає 33600,00 грн (тридцять три тисячі шістсот гривень 00 коп.) з ПДВ.

Факт виконання робіт з поточного ремонту пошкоджених вагонів підтверджується також актом виконаних робіт №252(259) від 27.02.2019.

Загальна вартість виконаних ремонтних робіт без урахування вартості запасних частин складає 5413,19 (п`ять тисяч чотириста тринадцять гривень 19 коп.) з ПДВ.

Предметом спору у даній справі є стягнення збитків, понесених позивчем у результаті виконаних ремонтних робіт на загальну суму 39013,19 грн.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частинами першою та третьою статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 2 Статуту залізниць передбачено, що цей Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

У пункті 6 Статуту залізниць визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Судами попередніх інстанцій установлено і відповідачем не заперечуються ті обставини, що у серпні-вересні 2018 року на станціях Інгулець та Кривий Ріг було виявлено пошкодження (розукомплектування) спірних вагонів, які (пошкодження) полягали у відсутності головної і магістральної частини повітророзподільника, розукомплектування ручного гальма. За фактом встановлення відсутності зазначених деталей вагони, які перебувають в оперативному управлінні ПрАТ "Укренерготранс", були направлені на технічне обслуговування, про що свідчать повідомлення форми ВУ-23М.

Згідно з пунктами 6.2.1, 6.2.7 Інструкції №264-Ц при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними. Забороняється ставити в склад поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Відповідно до пунктів 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Як встановлено вище, на виконання цих Правил, у зв`язку з розукомплектуванням спірних вагонів їх було відправлено до Структурного підрозділу «Вагонне депо Запоріжжя Ліве» РФ «Придніпровська залізниця» AT «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» для проведення ремонтних робіт.

За змістом пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 №551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за №828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Як встановлено вище, для ремонту пошкоджених вагонів позивачем було придбано та надано необхідні деталі на загальну суму 33600,00 грн та здійснено оплату вартості відновлювальних робіт, що становить 5413,19 грн.

Згідно з пунктом 6.4 Правил № 856 порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі 20 "Найменування вантажу" вказується "Власний вагон (найменування власника) направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)".

Таким чином, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і ними залізниця не має права розпоряджатися на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілісності та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до пункту 113 Статуту залізниць за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Отже, чинне законодавство у позадоговірних (деліктних) правовідносинах встановлює презумпцію вини залізниці у разі пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо залізницею не буде доведено інше.

Разом з тим системний аналіз наведених норм цивільного законодавства свідчить, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою кредитора, вина заподіювача.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Враховуючи положення статті 74 ГПК України саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно з підпунктом "в" пункту 114 Статуту залізниць залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 126 Статуту залізниць у разі самовільного використання залізницею вагонів (контейнерів), що належать підприємствам або орендовані ними, залізниця сплачує їм плату за користування, встановлену статтею 119 цього Статуту. За пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Колегія суддів не бере до уваги доводи скаржника в обґрунтування своїх заперечень про те, що пункт 126 Статуту залізниць нібито регулює виключно питання відповідальності залізниці за самовільне використання вагонів та не регулює позадоговірну відповідальність залізниці за завдану шкоду, оскільки зміст абзаців 1, 2 пункту 126 цього Статуту переконливо свідчить про те, що ними регулюються різні правовідносини, а їх помилкове ототожнення скаржником ґрунтується на безпідставному звуженому тлумаченні зазначених диспозитивних норм та суперечить положенням статті 1166 ЦК України та статей 224, 225 ГК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у абзаці 2 пункту 126 Статуту залізниць йдеться про встановлену законодавством відповідальність залізниці за незбереження приватних вагонів (майна іншої особи) під час їх використання (перевезення), відтак статус такого майна (вантаж чи порожні вагони) не мають істотного значення для встановлення складу цивільного правопорушення.

У зв`язку з цим спростовуються доводи скаржника про відсутність у позивача підстав для пред`явлення позову з приводу пошкодження вантажу з тих причин, що Товариство не є стороною (вантажовідправником чи вантажоодержувачем) за договором перевезення вантажу (згідно із залізничною накладною), оскільки відповідач помилково ототожнює спірні правовідносини відшкодування позадоговірної шкоди (статті 1166, 1192 ЦК України), які виникли між сторонами, з правовідносинами відшкодування збитків, завданих невиконанням договірного зобов`язання, які є предметом окремого правового регулювання (статті 22, 623 ЦК України).

Відповідна правова позиція викладена також в постановах Верховного Суду у справі №910/5827/19 від 16.01.2020, №910/313/19 від 20.02.2020.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що витрати на придбання деталей та на ремонт вагонів понесено позивачем внаслідок розукомплектування вагонів і крадіжки деталей сторонніми особами, а не з вини відповідача.

Так, відповідно до підпункту "е" пункту 111 Статуту залізниць залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

Колегія суддів звертає увагу, що визначений цим пунктом перелік підстав звільнення залізниці від відповідальності є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Як наслідок, у всіх інших випадках презюмується вина залізниці у завданні збитків.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у разі встановлення винних осіб у пошкодженні спірних вагонів у порядку кримінального судочинства та набрання вироком законної сили, перевізник як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування на підставі частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, враховуючи встановлення обставин щодо наявності всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, вини перевізника та причинного зв`язку між протиправною поведінкою і завданою шкодою, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на скаржника у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2019 у справі №910/14033/19 залишити без змін.

Матеріали справи №910/14033/19 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

І.М. Скрипка