ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"31" березня 2020 р. м. ХарківСправа № 922/2311/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

без участі представників сторін

розглянувши подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа (вх. № 7886 від 30.03.20) у справі

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", м. Київ
до ФО ОСОБА_1 , м. Харків , ТОВ "Баварія Профіль", м. Харків
про за поданням стягнення коштів Державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гайнутдінова Олена Валеріївна

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Харківської області рішенням від 11.09.2019 у справі за № 922/2311/19 позовні вимоги задовольнив у повному обсязі. Стягнув солідарно з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БАВАРІЯ ПРОФІЛЬ" (61000, Харківська обл., м. Харків, вул. Танкопія, буд. 9/1, оф. 4, 40305104) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) заборгованість за кредитним договором № 40305104-КД-1 від 24.11.2017 року в розмірі 958546,07 грн. та 14378,19 грн. судового збору.

03.10.2019 видав наказ після набрання рішенням законної сили.

На адресу суду 30.03.2020 від державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ*янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) надійшло Подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа (вих. № 7886 від 30.03.2020 року). Вказаним поданням державний виконавець Гайнутдінова О.В. просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ННОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 до виконання зобов*язань, покладених на нього наказ № 922/2311/19 виданий 03.10.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", заборгованості за кредитом у сумі 972.924,26 грн.

В обґрунтування своїх вимог виконавець покликається на те, що боржником не виконано рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/2311/19, незважаючи на те, що державним виконавцем вжито усіх передбачених чинним законодавством заходів примусового його виконання (детальний перелік вчинених виконавцем дій наведено в тексті подання). Однак, заходи державного виконавця щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними, а сам боржник, на думку виконавця, фактично ухиляється від виконання покладених на нього зобов`язань за наведеним рішенням суду. Вказує на те, що надіслана боржнику 16.01.2020 року вимога державного виконавця в порядку ст. 18 Закону України " Про виконавче провадження" залишена ним без реагування. Крім того, як зазначає виконавець при виході за адресою проживання боржника, приміщення було закрите та ніхто не відчиняв двері. Разом з тим, боржник має закордонний паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , термін дії 10.01.2024, виданим 10.01.2014 органом видачі 6390, серії НОМЕР_3, терміном дії 15.03.2028 виданим 15.03.2028 органом видачі 6317.

31.03.2020 року Державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гайнутдінову О.В. було повідомлено про розгляд відповідного подання телефонограмою, яка наявна в матеріалах справи.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковість виконання рішень, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість та об`єктивність.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державному виконавцю надано право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Матеріалами виконавчого провадження підтверджено, що у боржника відсутні достатні кошти на рахунку, згідно з інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно належне боржнику на праві власності також відсутнє.

Двічі боржнику, як зазначає виконавець, направлялися вимоги в порядку ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 16.01.20 та 05.03.20 за № ВП 60356985, але доказів направлення виконавцем суду надано не було.

Саме з огляду на наведене в сукупності не дає суду підстав вважати нез`явлення ОСОБА_1 на черговий виклик державного виконавця ухиленням від виконання рішення суду та, відповідно, застосування для нього виключного такого заходу забезпечення виконання судового рішення, як обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Судом також враховано, що відсутність майна та коштів боржника не свідчить про його ухилення від виконання рішення суду, і що саме такий захід як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи - боржника буде ефективним для виконання судового рішення і не порушить визначене ст. 33 Конституції України право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, тощо.

Правовими нормами, що містяться у ч. ч. 1, 3, 4 ст. 313 Цивільного кодексу України обумовлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, унормовано, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь - яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до п. 1 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішується судом за місцем виконання відповідного рішення, за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ГПК України, тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом, як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

В даному випадку, державний виконавець не надав суду доказів, які б доводили необхідність застосування судом такого виключного заходу забезпечення виконання судового рішення, як обмеження ОСОБА_1 (боржника) у праві виїзду за кордон.

Отже, виходячи з вищевикладеного, у даному випадку задоволення подання з наведених державним виконавцем підстав, може призвести до необґрунтованого обмеження права фізичної особи боржника на свободу пересування, яке гарантоване Конституцією України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну", ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 234, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ*янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ( дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ННОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 31.03.2020 року та може бути оскаржена відповідно до ст. 255 Господарського процесуального кодексу України до Східного апеляційного господарського суду.

Суддя Л.С. Лаврова