ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/130/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

Без виклику представників сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків
до Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго", смт. Хорошеве
про стягнення 80 101,62 грн.
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", м. Харків звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго", смт. Хорошеве заборгованість по договору про постачання електричної енергії споживачу, а саме: заборгованість по пені за період липень-жовтень 2019 у сумі 69 557,71 грн.; 3% річних за період липень-жовтень 2019 у сумі 6 288,58 грн. та індекс інфляції за жовтень 2019 у сумі 4 255,33 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 16.01.20р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/130/20. Розгляд справи №922/130/20 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Запропоновано сторонам: ПОЗИВАЧУ надати до суду: Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на січень 2020 року стосовно ПОЗИВАЧА та ВІДПОВІДАЧА; ВІДПОВІДАЧУ встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції. Встановлено позивачеві строк для подання відповіді на відзив у п`ять днів з дня отримання відзиву на позов. Встановлено відповідачеві строк для подання заперечень у п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив.

03.02.20р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач проти позову заперечував в повному обсязі та зазначив про те, що оскільки між сторонами укладено Договір про реструктуризацію боргу, а отже змінено порядок та строки проведення розрахунків, то нарахування пені, 3% річних та інфляції на реструктуризований борг є необґрунтованим.

05.02.20р. від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач вказав про те, що розрахунки здійснювались включно по 28.10.2019, а саме до укладення Договору про реструктуризацію заборгованості до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 705 від 01.01.2019.

14.02.20р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач заперечує проти позову та вказує про його необґрунтованість.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг па території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268.

ПрАТ "Харківенергозбут", як постачальник електричної енергії за вільними цінами, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 312 (далі - Правила), та на умовах договору постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до пункту 13 розділу XVII Закону у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Таким чином правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами про постачання/користування електричної енергії, що діяли до 01.01.2019 залишається АТ "Харківобленерго", яке продовжує виконання функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами, (ч. 2 ст. 56 Закону).

Пунктом 3.2.1 Правил передбачено, що електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного договору на основі примірного чи типового договору, який є додатком до цих Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних веб-сайтах.

Відповідно до п. 3.2.5 Правил укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Згідно п. 3.2.9 за наявності публічних комерційних пропозицій електропостачальник розміщує на веб-сайті та в центрах обслуговування споживачів бланк заяви-приєднання до договору постачання електричної енергії споживачу.

Публічний договір постачання електричної енергії споживачу, комерційні пропозиції та заява - приєднання розміщені на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": www.zbutenergo.kharkov.ua.

КП "Комуненерго" приєдналося до умов публічного Договору № 705 з 01.01.2019 шляхом підписання заяви-приєднання на умовах комерційної пропозиції № 2.

Згідно п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 5.5 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 5.6 та п. 5.10 Договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, Споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі), електричної енергії через Постачальника.

Відповідно до п. 6.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Згідно з умовами п. 4 комерційної пропозиції № 2 рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем. Рахунки на оплату надаються Споживачу у відповідних структурних підрозділах Постачальника. В разі неотримання Споживачем рахунків Постачальник направляє рахунки Споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення.

У відповідності до п. 5.8 Договору якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором в строки, передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Пунктом 7 комерційної пропозиції № 2 передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п.4 комерційної пропозиції Постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3% річних з простроченої суми.

Так, позивач в позові зазначив, що згідно з переданими АТ "Харківобленерго" даними ПрАТ «Харківенергозбут» для Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго" було сформовано наступні рахунки за електричну енергію:

- за червень 2019 на суму 450 078,19 грн. Рахунок було отримано наручно представником КП "Комуненерго" 05.07.2019, строк оплати рахунку по 12.07.2019. З урахуванням попередньої переплати, до сплати залишилось 192 993,91 грн. Платіжним дорученням № 2725 від 21.10.2019 на суму 192 993,90 грн. було сплачено заборгованість за червень 2019;

- за липень 2019 на суму 442 489,22 грн. Рахунок було отримано наручно представником КП "Комуненерго" 05.08.2019, строк оплати рахунку по 12.08.2019. З урахування перерахунку до сплати залишилось 414 909,36 грн. Платіжним дорученням № 2726 від 21.10.2019 на суму 307 006,10 грн. було частково сплачено заборгованість за липень 2019;

- за серпень 2019 на суму 469 467,46 грн. Рахунок було отримано наручно представником КП "Комуненерго" 04.09.2019, строк оплати рахунку по 11.09.2019. З урахування перерахунку до сплати залишилось 464 535,92 грн. Станом на 01.11.2019 заборгованість за серпень 2019 не сплачена;

- за вересень 2019 на суму 414 711,22 грн. Рахунок було отримано наручно представником КП "Комуненерго" 07.10.2019, строк оплати рахунку по 15.10.2019. Станом на 01.11.2019 заборгованість за вересень 2019 не сплачена.

Рахунки з доказами їх отримання містяться в матеріалах справи (а.с. 39-60).

Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2019р. між ПрАТ "Харківенергозбут" та КП "Комуненерго" було укладено договір реструктуризації заборгованості № 37 до договору від 01.01.2019р. № 705 про постачання електричної енергії (далі - Договір реструктуризації).

Укладення між сторонами Договору реструктуризації відповідає положенням п. 4.24 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, відповідно до яких у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію сторони за взаємною згодою укладають договір щодо реструктуризації заборгованості та оформлюють графік погашення заборгованості, який є додатком до договору.

Згідно п.1 Договору реструктуризації предметом цього договору є реструктуризація заборгованості за Договором від 01.01.2019р. № 705 про постачання електричної енергії на суму 987150, 41 грн., що виникла за період з 01.06.2019р. по 01.10.2019р.

Відповідно до абз.1 п.5 Договору реструктуризації "Сторони погодились, що сплата грошової суми реструктуризованої заборгованості, зазначеної в п.1 цього Договору, буде проводитися відповідно до графіку погашення заборгованості, що є додатком № 1 до цього договору".

Відповідно до графіку реструктуризації заборгованості, який є додатком №1 до Договору реструктуризації, КП "Комуненерго" повинно було сплатити:

- кошти в сумі 166150,41 грн. до 15.11.2019р.,

- кошти в сумі 164200,00 грн. до 15.12.2019р.,

- кошти в сумі 164200,00 грн. до 15.01.2020р.,

- кошти в сумі 164200,00 грн. до 15.02.2020р.,

- кошти в сумі 164200,00 грн. до 15.03.2020р.,

- кошти в сумі 164200,00 грн. до 15.04.2020р.

Відповідно до графіку реструктуризації заборгованості, який є додатком №1 до Договору реструктуризації останній платіж в сумі 164 200,00 грн. мав бути сплачений до 15.04.2020р. При цьому, КП "Комуненерго" повністю виконала договір реструктуризації достроково. (а.с. 86-90).

В позовній заяві, позивач зазначає про те, що заявлені до стягнення пеня, інфляційні втрати та 3% річних, здійснені на суму боргу, яка існувала до укладення договору про реструктуризацію, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позов у цій справі заявлено позивачем з підстав порушення відповідачем строків оплати поставленої останньому електричної енергії, а заявлені до стягнення пеня, інфляційні втрати та 3% річних, здійснені на суму боргу, яка існувала до укладення договору про реструктуризацію, а саме, з наданих розрахунків позивача вбачається, що розрахунки здійснювались включно по 28.10.2019. Таким чином, після укладання 29.10.2019 року Договору про реструктуризацію заборгованості до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 705 від 01.01.2019 нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції (за період заборгованості з 01.06.2019 по 01.10.2019) не здійснювалось.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача про те, що нарахування пені, 3% річних та інфляції на реструктуризований борг, до укладення Договору про реструктуризацію, є необґрунтованим, оскільки відповідачем було прострочено оплату основної заборгованості за Договором купівлі-продажу, що є порушенням з боку останнього умов договору, що я к наслідок тягне за собою певні види відповідальності, передбачені договором купівлі-продажу та чинним законодавством.

Таким чином, оскільки, прострочення оплати основної заборгованості мало місце ще до укладення Договору про реструктуризацію заборгованості, то позивач обґрунтовано звернувся до відповідача з позовом про стягнення пені, 3% річних та індексу інфляції за період заборгованості з 01.06.2019 по 01.10.2019р.

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Пеня нараховується відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 № 543/96-ВР та п. 7 комерційної пропозиції № 2, п. 5.8 Договору, в якому зазначено, що при порушенні термінів розрахунку за спожиту електричну енергію споживач сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочення платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Перевіривши розрахунок позивача в частині нарахування відповідачу пені, суд дійшов висновку про те, що позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості за період липень-жовтень 2019 у сумі 69557,71 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 6288,58 грн. та інфляційних втрат в розмірі 4255,33 грн., суд зазначає таке.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача, перевіривши період нарахування останнім вказаної суми 3% річних, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі в сумі 6288,58 грн.

Що стосується заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача 4255,33 грн. суми інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

В силу приписів статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат визнав їх вірно розрахованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, та стягненню підлягає сума інфляційних втрат в розмірі 4255,33 грн.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Таким чином, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 526, 546, 548, 549, 610-612, 623-625, 629, 631 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 224, 225 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства Харківської районної ради "Комуненерго" (вул. Горького, буд. 1, смт. Хорошеве, Харківська обл., Харківський район, 62466, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (вул. Плехапівська, 126, м. Харків, 61037; код ЄДРПОУ ; п/р на НОМЕР_1 в АТ "Мегабанк", МФО 351629) заборгованість по пені за період липень-жовтень 2019 у сумі 69 557,71 грн.; 3% річних за період липень-жовтень 2019 у сумі 6 288,58 грн.; індекс інфляції за жовтень 2019 у сумі 4 255,33 грн.; судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Рішення складено та підписано 12.03.20р.

Суддя Л.В. Шарко