номер провадження справи 12/126/19-34/147/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2020 Справа № 908/2783/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

при секретареві судового засідання Махно О.О.,

розглянувши матеріали справи № 908/2783/19

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез" (69069, м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, буд. 17)

до відповідача-1: Акціонерного товариства "Альфа-Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; адреса для листування: 69000, м. Запоріжжя, вул. Поштова, 115)

до відповідача-2: Державного реєстратора Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Коломієць Юлії Сергіївни (70530, Запорізька область, смт. Комишуваха, вул. Богдана Хмельницького, буд. 49)

про скасування державної реєстрації прав

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Запоріжбіосинтез" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" та Державного реєстратора Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Коломієць Юлії Сергіївни про визнання протиправним та скасування рішень Державного реєстратора Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Коломієць Юлії Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 серпня 2018 року, індексні номери № 42689721, № 42688747 та № 42687255, від 27 серпня 2018 року, індексний номер №42711735 та № 42712347.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2019 позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Згідно з ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.11.2019 у справі № 908/2783/19 суддею Смірновим О.Г. заявлено самовідвід у даній справі, справу передано на повторний автоматизований розподіл, за результатами якого, справу визначено для розгляду судді Науменку А.О., про що свідчить витяг з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2019.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.11.2019 позовна заява прийнята судом до розгляду за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 19.12.2019 о 10 год. 30 хв.

11.12.2019 від відповідача-1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі без доказів направлення іншим учасникам справи.

16.12.2019 від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву з доказами направлення іншим сторонам у справі.

17.12.2019 від позивача у справі надійшла відповідь на відзив з доказами направлення іншим учасникам справи.

19.12.2019 від позивача у справі надійшло клопотання про витребування доказів без доказів направлення іншим учасникам справи.

В судовому засіданні 19.12.2019 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу "Акорд".

В судовому засіданні 19.12.2019 суд відкрив підготовче засідання. Перевірив явку представників сторін. Відводів складу суду не заявлено. Права та обов`язки присутнім представникам сторін відомі та зрозумілі.

На початку судового засідання суд оголосив про надходження від сторін письмових документів та прийняття до розгляду відзиву відповідача-1.

Питання прийняття до розгляду відзиву відповідача-2, відповіді на відзив та клопотання ухвалено розглянути в наступному судовому засіданні.

За наслідками судового засідання 24.12.2019, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, суд відклав розгляд справи на 14.01.2020 о 14 год. 30 хв.

В судовому засіданні 14.01.2020 судом прийнято до розгляду відзив відповідача-2 та відповідь на відзив відповідача-1. За наслідками судового засідання 14.01.2020 судом прийнято ухвалу, якою продовжено строк підготовчого провадження у справі №908/2783/19 на 30 днів; відкладено підготовче засідання у справі № 908/2783/19 на 04.02.2019 о 14 год. 30 хв.; зобов`язано відповідача-2 надати суду матеріали наступних реєстраційних справ відносно таких дій:

- про державно реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.08.2018, індексний номер № 42689721;

- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.08.2018, індексний номер № 42688747;

- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.08.2018, індексний номер № 42687255;

- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.08.2018, індексний номер № 42711735;

- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.08.2018, індексний номер № 42712347.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.01.2020 відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "Запоріжбіосинтез" про забезпечення позову у справі.

03.02.2020 на виконання ухвали суду від 14.01.2020 від відповідача-2 до господарського суду надійшли витребувані матеріали реєстраційних справ, окрім матеріалів реєстраційної справи відносно дій про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.08.2018, індексний номер № 42688747, оскільки при друкуванні тексту ухвали суду було допущено технічну помилку в індексному номері, а саме: замість "№42688747" було вказано "№4288747".

Також, 03.02.2020 до господарського суду від представника АТ "Альфа-Банк" надійшли додаткові пояснення.

В судовому засіданні 04.02.2020 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу "Акорд".

Суд відкрив підготовче засідання. Перевірив явку представників сторін.

На початку судового засідання суд оголосив про надходження від сторін вищезазначених документів, які прийнято судом до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні заявив усне клопотання про надання часу для ознайомлення с поданими до суду документами.

За наслідками судового засідання, суд відклав підготовче засідання, повідомивши присутніх представників учасників справи про дату наступного засідання, яке призначено на 18.02.2020 о 09 год. 40 хв. в приміщенні Господарського суду Запорізької області під розписку та звукозапис.

17.02.2020 на виконання ухвали суду від 04.02.2020 від відповідача-2 до господарського суду надійшли витребувані матеріали реєстраційної справи відносно дій про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.08.2018, індексний номер №42688747.

В судовому засіданні 18.02.2020 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу "Акорд".

В судовому засіданні 18.02.2020 суд продовжив підготовче засідання. Перевірив явку представників сторін. Представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився, при цьому 17.02.2020 до господарського суду надійшло клопотання представника відповідача-2 про розгляд справи за його відсутністю.

На початку судового засідання суд оголосив про надходження від відповідача-2 вищезазначених документів та прийняття їх розгляду.

За наслідками судового засідання суд відклав підготовче засідання, повідомивши присутніх представників учасників справи про дату наступного засідання, яке призначено на 26.02.2020 о 12 год. 10 хв. в приміщенні Господарського суду Запорізької області під розписку та звукозапис.

25.02.2020 до господарського суду від відповідача-1 надійшли додаткові пояснення.

В судовому засіданні 26.02.2020 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу "Акорд".

Суд продовжив підготовче засідання. Перевірив явку представників сторін, представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився, при цьому, 25.02.2020 до господарського суду надійшла заява представника відповідача-2 про розгляд справи за його відсутністю.

На початку судового засідання суд оголосив про надходження від відповідача-1 додаткових пояснень, які прийняті судом до розгляду.

Також, в судовому засіданні представником позивача подано заяву про зміну предмета позову, а саме: позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішень Державного реєстратора Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Коломієць Юлії Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 серпня 2018 року, індексні номери № 42689721, № 42688747 та № 42687255, від 27 серпня 2018 року, індексний номер №42711735 та № 42712347 просить змінити на позовні вимоги про скасування державної реєстрації прав за ПрАТ "Альфа-Банк" (АТ "Альфа-Банк"), яка була проведена:

- 06.08.2018 за номером :51:17 Державним реєстратором Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Коломієць Юлії Сергіївни, яка внесена на підставі рішення про державну реєстрацію прав від 23.08.2018, індексний номер 42689721;

- 06.08.2018 за номером :46:31 Державним реєстратором Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Коломієць Юлії Сергіївни, яка внесена на підставі рішення про державну реєстрацію прав від 23.08.2018, індексний номер 42688747;

- 06.08.2018 за номером :37:22 Державним реєстратором Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Коломієць Юлії Сергіївни, яка внесена на підставі рішення про державну реєстрацію прав від 23.08.2018, індексний номер 42687255;

- 06.08.2018 за номером :05:21 Державним реєстратором Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Коломієць Юлії Сергіївни, яка внесена на підставі рішення про державну реєстрацію прав від 27.08.2018, індексний номер 42711735;

- 06.08.2018 за номером :59:37 Державним реєстратором Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Коломієць Юлії Сергіївни, яка внесена на підставі рішення про державну реєстрацію прав від 27.08.2018, індексний номер 42712347.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Розглянувши заяву позивача про зміну предмета позову, суд вважає її такою що підлягає задоволенню, оскільки така заява подано у відповідності до вимог норм процесуального права.

Також суд, розглянувши клопотання відповідача-1 про закриття провадження у справі, у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, відмовив у його задоволенні з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

Доводи відповідача щодо закриття провадження у даній справі зводяться до того, що спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства, оскільки спір у справі за позов про скасування рішення про державну реєстрацію прав власності на предмет іпотеки, є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Так, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2019 у справі № 280/2196/19 між тими ж сторонами з того ж предмету спору, закрито провадження у справі з тих підстав, що спірні правовідносини, які виникли між учасниками справи, не можуть бути предметом судового розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинні розглядатись в порядку господарського судочинства.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.08.2019 у справі №280/2196/19 ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2019 залишено без змін.

В ухвалі Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2019 у справі №280/2196/19 зазначено, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою) у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

У пунктах 62, 63 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 757/1660/17-ц зазначено, що розгляд одного спору про право на нерухоме майно або про його обтяження чи вирішення цього спору за правилами цивільного або господарського судочинства не є підставою вважати публічно-правовим і розглядати за правилами адміністративного судочинства інший спір - про скасування рішення чи запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно або його обтяження, прийнятого державним реєстратором чи внесеного ним до відповідного державного реєстру на користь одного з учасників цивільної або господарської справи під час її розгляду чи після її вирішення. Ці спори залежно від суб`єктного складу теж мають розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства.

Належним відповідачем у таких справах є особа, зареєстроване право на майно якої чи зареєстроване обтяження права, встановленого в інтересах якої оспорюється; участь у справі державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) не змінює характеру цього спору на адміністративний.

Отже, з огляду на ті обставини, що позивачем (боржник) і відповідачем (кредитор) у справі виступають юридичні особи - учасники господарських правовідносин, суд вважає, що спір підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства. Участь у справі державного реєстратора не змінює характер спору.

В судовому засіданні присутні представники сторін надали усні пояснення у справі та на запитання суду зазначили, що всі пояснення надані, всі наявні докази подані до матеріалів справи, клопотання та заяви, відсутні.

Представники сторін не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

За наслідками судового засідання, суд, на підставі ст. 185 ГПК України, постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 12.03.2020 об 14 год. 30 хв., про що присутні представники сторін повідомлені в приміщенні суду під розписку та під звукозапис.

В судовому засіданні 12.03.2020 були присутні представники позивача та відповідачів, здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу "Акорд".

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням заяви про зміну предмета позову. Позивач вважає, що оскаржувані рішення державного реєстратора є протиправними, оскільки при їх прийняті державний реєстратор діяв не у спосіб та не в межах повноважень, передбачених чинним законодавством. Зокрема, вважає, що при прийнятті оскаржуваних рішень державним реєстратором не було дотримано вимог чинного п. 3 ст. 10 Закону України № 1952-ІУ від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо перевірки наявності обтяжень прав на нерухоме майно, наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Так, вказує, що відповідач-2 переоформив право власності за наявності семи заборон на відчуження майна (постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.04.2006, від 03.02.2015 та від 07.10.2015). Крім того, вказує, що відповідно до пп. 4 п. 3 ст. 10 вказаного Закону державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості, отримані в порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень. Зауважує, що на час проведення державної реєстрації прав існував судовий спір між позивачем та відповідачем-1. Зокрема, в суді касаційної інстанції знаходилась справа №908/2116/17, що підтверджується ухвалами Верховного суду від 17.07.2018, яка оприлюднена 19.07.2018, та від 09.08.2018, яка оприлюднена 19.07.2018, про визнання припиненою іпотеки, яка виникла на підставі договорів іпотеки №42/10 від 29.04.2010, №169/10 від 29.10.2010. Крім того, факт виконання умов правочину, на думку позивача, підтверджується рішенням Господарського суду Запорізької області у справі №908/988/17 за позовом позивача до відповідача-1 про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису №8072. Також позивач зауважує, що згідно з абз. 5 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якщо предметом іпотеки є два або більше об`єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Вказує, що предметом іпотеки було п`ять об`єктів нерухомого майна вартістю 8048200,00 грн. станом на 2010 рік, а сума заборгованості за договором станом на 2017 року становила 202233,00 грн. (посилається на те, що дана сума була встановлено судовим рішенням №908/2116/17, яке набрало законної сили). У зв`язку з цим позивач вважає, що звернення стягнення на майно, яке перебувало в іпотеці, вартістю 8048200,00 грн. при наявності заборгованості в розмірі 202233,00 грн. є незаконним. Крім того, позивач вказує, що в порушення п. 11-1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, державний реєстратор не повідомив позивача про перереєстрацію права власності на об`єкти іпотеки, чим позбавив позивача права своєчасно звернутися з завою про заборону вчинення реєстраційних дій, та позбавивши позивача права захистити своє майно. Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач-2 повинен був відмовити відповідачу-1 в проведенні реєстраційних дій, а оскільки реєстраційні дії проведенні з порушенням законодавства та прав позивача, наявні підстави для їх скасування на підставі судового рішення відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України № 1952-ІV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141.

Представник відповідача-1 проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві. У відзиві на позов відповідач-1 визнав безпідставними посилання позивача на той факт, що ним виконані зобов`язання за умовами договору з посиланням на рішення Господарського суду Запорізької області по справі № 908/988/17 за позовом ПАТ «Запоріжбіосинтез» до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідач-1 зауважив, що предметом судового розгляду в даній справі було виключно вчинення виконавчого напису і судом першої інстанції не встановлювались фактичні обставини справи щодо факту належного виконання правочину. На думку відповідача-1, спір щодо сум заборгованості за договором, який був предметом розгляду даної справи, не свідчить про виконання умов договору та повернення заборгованості в повному розмірі. Крім того, відповідач-1 звернув увагу суду, що позивач неодноразово звертався до суду з позовними вимогами, та намагався визнати зобов`язання за договором припиненими. Постановою Верховного Суду від 04.10.2018 у справі №908/2116/17 за позовом ПАТ «Запоріжбіосинтез» до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання про зобов`язань припиненими, припинення іпотеки та виключення нерухомого майна з державного реєстру іпотеки відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі. В постанові Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 280/2196/19 від 14.08.2019 викладено висновок про те, що позивачем не доведено, а судом на підставі наданих сторонами доказів не встановлено підстав для припинення основного зобов`язання за кредитним договором згідно ст. 112 Цивільного кодексу України, тому відсутні й підстави для припинення зобов`язань за іпотечними договорами №42/10 від 29.04.2010, №169/10 від 12.11.2010, які є додатковими зобов`язаннями, що забезпечують виконання основного зобов`язання. Відповідач-1 також зауважив, що факт отримання кредитних коштів не оспорюється позивачем. Постановою Вищого господарського суду від 17.06.2015 у справі № 910/21768/14 за позовом Приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез" до Публічного акціонерного товариства «НЕОС БАНК», Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним договору встановлено, що за спірним договором факторингу відповідач-2 набув статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором № 44-147/2010 від 29.04.2010, позичальником за яким є позивач, на загальну суму 204066,93 доларів США, з яких 202233,00 доларів США заборгованості по основній сумі кредиту та 1853,93 доларів США заборгованості зі сплати процентів. Щодо оформлення за відповідачем-1 права власності на майно позивача, яке перебувало в іпотеці, відповдіач-1 зазначив, що 1 відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі, є одним із визначених законодавством способів звернення стягнення на предмет іпотеки. В п. 4.1 розділу 4 іпотечного договору від 29.04.2010 №42/10 сторони погодили між собою порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, відповідно до п. 4.1.1 цього договору у разі порушення умов кредитного договору та договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом строку встановленого в вимозі, вимога залишається без задоволення іпотекодержатель має право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач-1 направив на адресу позивача вимогу про усунення порушень, яка була отримана позивачем, однак залишена без виконання. Відповідно до п. 4.4 іпотечного договору від 29.04.2010 №42/10, у разі порушення умов кредитного договору та договору іпотеки, іпотекодержатель має право на звернення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі умов цього договору. У цьому випадку цей договір вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя та є правовстановлюючим документом на предмет іпотеки і правовою підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки. Відповідно до п. 4.4.1 передача у власність відбувається за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на дату передачі. Цей договір є підставою для реєстрації права власності на нерухомість, що є предметом іпотеки. Внаслідок невиконання умов кредитного договору у позивача була наявна заборгованість за кредитним договором, тому відповідач-1 скористався своїм законним правом та звернув стягнення на предмет іпотеки в досудовому порядку. Відповідач-1 зауважив, що наявність зареєстрованої заборони на відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно, не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Щодо посилань позивача на обов`язковість погодження оцінки предмету іпотеки відповідач-1 зазначив, що перелік необхідних документів для реалізації права іпотекодержателя на звернення стягнення на майно в досудовому порядку передбачено в п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.20215 №112, і в даному переліку відсутній звіт про оцінку майна. Щодо обраного позивачем способу захисту прав відповідач-1 зауважив, що вимога про скасування рішення державного реєстратора щодо перереєстрації майна не узгоджується із судовою практикою, згідно з якою рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав вичерпує свою дію із внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту прав або інтересу позивача. Щодо доводів позивача про надання ним державному інформації відомостей про свою електронну адресу для зворотного зв`язку відповідач-1 зазначив, що така інформація в Державному реєстрі прав відсутня. Крім того, зауважив, що така інформація має бути зазначена саме в Державному реєстрі прав, а не надаватися при листуванні.

В додаткових поясненнях до суду відповідач-1 зазначив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» було внесено зміни до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом доповнення її пунктом 7 такого змісту: наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передану в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Окрім того, на дату вчинення реєстраційних дій арешти щодо іпотечного майна були зняті, на підтвердження чого відповідач-1 надав копію постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№50428051 від 08.09.2017.

Позивач у відповіді на відзив не погодився із запереченнями відповідача. Зауважив, що за умовами п. 4.4.1 іпотечних договорів передача майна у власність здійснюється за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на дату передачі предмета іпотеки у власність. Тобто при проведенні державної реєстрації права власності необхідно було провести оцінку майна станом на 06.08.2018. Така оцінка майна не проводилась. Позивач визнав безпідставними доводи відповідача про те, що заборона на відчуження майна була накладена нотаріусом, оскільки арешт на майно був накладений державною виконавчою службою.

Щодо обраного способу захисту прав у заяві про зміну предмету позову позивач також зазначив, що згідно з абз. 2 п. 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, у Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав.

В судовому засіданні 12.03.2020 оголошено перерву до 24.03.2020.

В судове засідання 24.03.2020 представники сторін не з`явились, у зв`язку з чим фіксування судового процесу не проводилось на підставі ч. 3 ст. 222 ГПК України.

Від відповідача-1 23.03.2020 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженими в Україні заходами карантину.

Суд відмовив у задоволенні даного клопотання, враховуючи закінчення строку розгляду справи по суті, достатністю наявних у справі матеріалів для вирішення спору по суті а також те, що враховуючи запровадження в Україні та в м. Запоріжжя заходів карантину, розгляд справи можливий в даному судовому засіданні без присутності представників сторін.

За наслідками судового засідання 24.03.2020 судом ухвалено рішення про відмову в задоволені позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

29.04.2010 між Відкритим акціонерним товариством "Банк Кіпру" (банк) та Закритим акціонерним товариством "Запоріжбіосинтез" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство"Запоріжбіосинтез", п. 3 Статуту ПрАТ "Запоріжбіосинтез", позичальник, позивач) укладено кредитний договір №44-147/2010, за умовами п. 1.1. якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію в сумі 400000,00 доларів США, в тому числі на рефінансування заборгованості перед ПАТ "ІМЕКСБАНК" в сумі 243990 доларів США та поповнення обігових коштів для ведення статутної діяльності в сумі 156010 доларів США строком з 29 квітня 2010 року по 27 квітня 2015 року зі сплатою 14% річних.

В додатковій угоді №1 від 12.11.2010 до кредитного договору сторони виклали найменування банку як публічне акціонерне товариство "Банк Кіпру" та визначили в п. 1.1 кредитного договору, що банк відкриває позичальнику кредитну лінію в сумі 522400,00 доларів США строком з 29 квітня 2010 року по 27 квітня 2015 року зі сплатою 14% річних.

22.12.2010 сторони уклали додаткову угоду №2 до кредитного договору щодо забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

Додатковою угодою №3 від 24.03.2011 до кредитного договору сторони змінили п. 1.1 кредитного договору, передбачивши, що банк відкриває позичальнику кредитну лінію в сумі 522400,00 доларів США на поповнення обігових коштів для ведення статутної діяльності строком з 29 квітня 2010 року по 27 квітня 2015 року зі сплатою LIBOR (1m) + 11% річних.

Додатковою угодою №4 від 28.12.2011 до кредитного договору збільшено ліміт по діючій відновлювальній кредитній лінії відповідно до п. 3.6 кредитного договору до суми 498000,00 доларів США та визначено графік погашення кредиту.

11.10.2012 сторони уклали додаткову угоду №5 до кредитного договору щодо порядку сплати процентів LIBOR (1m) + 11% річних та виконання інших зобов`язань за кредитним договором.

Додатковою угодою №6 від 06.03.2014 до кредитного договору викладено кредитний договір у новій редакції, згідно з п. 1.1 якої публічне акціонерне товариство "Банк Кіпру" як кредитор на мовах та відповідно до положень цього договору надає позичальнику грошові кошти (кредит/транші) в межах відкритої відновлювальної кредитної лінії в сумі, що не може перевищувати 498000,00 доларів США на строк до 27 квітня 2015 року (включно) зі сплатою змінної процентної ставки за користування кредитом (надалі - проценти), розрахованої згідно з п. 1.1.1 цього договору.

Відповідно до п. 1.1.3. кредитного договору кінцевим терміном повернення заборгованості за цим договором, в тому числі заборгованості за кредитом є 27.04.2015.

Згідно п. 1.3 кредитного договору забезпеченням виконання позичальником його зобов`язань за цим договором, а також вимог кредитора, в тому числі вимог або у зв`язку з цим договором, вимог, пов`язаних із захистом порушеного права кредитора, з пред`явленням вимог і отримання виконання за цим договором у разі невиконання/неналежного виконання позичальником цього договору, є:

- 1.3.1. іпотека нежитлової нерухомості - будівлі заводоуправління (літ. В-2), будівлі цеху БКВ (літ.Б-2) та котельні (літ. Г-2) за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, що належить на праві власності ПрАТ "Запоріжбіосинтез", ;

- 1.3.2. іпотека нежитлової нерухомості будівлі складу-ангару (літ. С), холодильного компресору (літ. П) за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, що належить на праві власності ПрАТ "Запоріжбіосинтез", ;

- 1.3.3. іпотека нежитлової нерухомості будівлі гаражу (літ. К), віварію (літ. Д) за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, що належить на праві власності ПрАТ "Запоріжбіосинтез". Строк укладання договору іпотеки - 01.09.2011.

- 1.3.4. застава обладнання, що має приналежність до комплексу нерухомого майна за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, є невід`ємною частиною виробничого процесу та належить на праві власності ПрАТ "Запоріжбіосинтез", ;

- 1.3.5. порука ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору договір набуває чинності з дати його укладання та діє до часу повного погашення позичальником заборгованості за цим договором, в тому числі за кредитом, процентами, комісіями, неустойками, іншими платежами/сумами, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора за цим договором, задовільно для кредитора.

29.04.2010 між ВАТ "Банк Кіпру" (іпотекодержатель) та ЗАТ "Запоріжбіосинтез" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 42/10, за умовами п. 1.1 якого іпотекодавець відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя нерухомими майном, що є предметом іпотеки, у разі порушення іпотекодавцем зобов`язань, що випливають з кредитного договору №44-147/2010 від 29.04.2010, укладеного ВАТ "банк Кіпру" та ЗАТ "Запоріжбіосинтез", та додаткових угод до нього, що укладені або укладатимуться між сторонами.

Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору № 42/10, в іпотеку за цим договором передається нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві власності:

- будівля цеху БКВ інв. №1, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 2306,9 кв.м., позначена на плані Б-2, реєстраційний номер 3485566;

- котельня, інв. №2, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 664,6 кв.м., позначена на плані Г-2; реєстраційний номер 9890795;

- заводоуправління, інв. №5, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 535,5 кв.м., позначена на плані В-2; реєстраційний номер 9891148;.

Згідно з п. 1.3 іпотечного договору № 42/10, за взаємною згодою сторін цього договору заставна вартість предмету іпотеки становить 7 429 700,00 грн.

За умовами п. 3.2 іпотечного договору № 42/10, право іпотеки припиняється виконанням забезпечених іпотекою зобов`язань, а також в інших випадках, передбачених ст. 17 Закону України "Про іпотеку".

12.11.2010 сторони уклали додатковий договір про внесення змін до іпотечного договору № 42/10, зазначивши, що Публічне акціонерне товариство "Банк Кіпру" є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк Кіпру" та визначили, що за кредитним договором іпотекодавцю надано кредитну лінію в сумі 522400,00 доларів США.

28.12.2011 сторони уклали договір про внесення змін до іпотечного договору №42/10, згідно з яким визначено, за кредитним договором банк надає іпотекодавцю кредитну лінію в сумі 498000,00 доларів США.

Згідно з іпотечним договором № 42/10 в редакції договору про внесення змін від 11.10.2012 іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку першої черги з найвищим пріоритетом предмет іпотеки, як визначено та опис якого наведено в статті 1.2 цього договору, і така іпотека, створена за цим договором, забезпечує виконання зобов`язань іпотекодавця, існуючих та майбутніх, фактичних або умовних, солідарних або незалежних, або в будь-якій іншій якості, та всі поточні і майбутні вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору №44-147/2010 від 29.04.2010 з урахуванням всіх змін, доповнень, нових редакцій, новацій, додаткових угод, договорів про внесення змін тощо, що внесені/укладені або можуть бути внесені/укладені в подальшому до нього, а також з цього договору.

12.11.2010 між ПАТ "Банк Кіпру" (іпотекодержатель) та ЗАТ "Запоріжбіосинтез" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №169/10, за умовами п. 1.1 якого іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок нерухомого майна, що є предметом іпотеки, у разі порушення іпотекодавцем зобов`язань, що випливають з кредитного договору №44-147/2010 від 29.04.2010, за яким банк відкрив іпотекодавцю кредитну лінію в сумі 522400,00 доларів США.

Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору №169/10, в іпотеку за цим договором передається нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві власності:

- холодильний компресор, інв. №14, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 111,7 кв.м., позначена на плані П; реєстраційний номер 9891996;

- склад-ангар, інв. №16, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 506,3 кв.м., позначена на плані С; реєстраційний номер 9892216.

Згідно з п. 1.3 іпотечного договору №169/10, за взаємною згодою сторін цього договору заставна вартість предмету іпотеки становить 618 500,00 грн.

За умовами п. 3.2 іпотечного договору №169/10, право іпотеки припиняється виконанням забезпечених іпотекою зобов`язань, а також в інших випадках, передбачених ст.17 Закону України "Про іпотеку".

28.12.2011 сторонами укладено договір про внесення змін до іпотечного договору №169/10, згідно з яким визначено, за кредитним договором банк надає іпотекодавцю кредитну лінію в сумі 498000,00 доларів США.

ПАТ «НЕОС БАНК» є правонаступником ПАТ «Банк Кіпру», який є первісним кредитором за кредитним договором №44-147/2010 від 29.04.2010.

Відповідач-1 набув права вимоги за кредитним договором №44-147/2010 від 29.04.2010 та іпотечними договорами №42/10 від 29.04.2010, №169/10 від 12.11.2010 на підставі договору факторингу № 1 від 21.07.2014, укладеного відповідачем-1 із Публічним акціонерним товариством "НЕОС БАНК".

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державним реєстратором прав та їх обтяжень Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Коломієць Юлією Сергіївною внесено записи про реєстрацію за ПАТ «Альфа-Банк» права власності на майно:

1) 06.08.2018 за номером :51:17 про реєстрацію за ПАТ «Альфа-Банк» права власності на заводоуправління інв. №5, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпровське шосе, буд. 17 загальною площею 535,5 кв.м. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 серпня 2018 року о 15:38:49, індексний номер №42689721);

2) 06.08.2018 за номером :46:31 про реєстрацію за ПАТ «Альфа-Банк» права власності на котельню інв. №2, що знаходиться за адресою Запорізька область, м. Запоріжжя вул. Дніпровське шосе, буд. 17 загальною площею 664,6 кв.м. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 серпня 2018 року о 15:10:14, індексний номер №42688747);

3) 06.08.2018 за номером 27625940 17:37:22 про реєстрацію за ПАТ «Альфа-Банк» права власності на будівлю цеху БКВ інв.№1, що знаходиться за адресою Запорізька область, м. Запоріжжя вул. Дніпровське шосе, буд. 17 загальною площею 2306,9 кв.м. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 серпня 2018 року о 14:30:14, індексний номер №42687255);

4) 06.08.2018 за номером :05:21 про реєстрацію за ПАТ «Альфа-Банк» права власності на склад-ангар інв. №16, що знаходиться за адресою Запорізька область, м. Запоріжжя вул. Дніпровське шосе, буд. 17 загальною площею 506,3 кв.м. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 серпня 2018 року о 15:32:44, індексний номер №42711735);

5) 06.08.2018 за номером :59:37 про реєстрацію за ПАТ «Альфа-Банк» права власності на холодильний компресор, інв. №14, що знаходиться за адресою Запорізька область, м. Запоріжжя вул. Дніпровське шосе, буд. 17 загальною площею 111,7 кв.м. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 серпня 2018 року о 15:50:28, індексний номер №42712347).

Згідно з ч. 2 статті 37 Закону України від 05.06.2003 № 898-IV «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно до змінених позовних вимог предметом позову в даній справі є вимоги Приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез" до відповідача-1: Акціонерного товариства "Альфа-Банк" та відповідача-2: Державного реєстратора Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Коломієць Юлії Сергіївни про скасування державної реєстрації прав за ПрАТ "Альфа-Банк" (АТ "Альфа-Банк"), яка була проведена відповідно до вищезазначених записів.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Правовідносини сторін є господарськими та виникли у зв`язку з реєстрацією відповідачем-2 за відповідачем-1 права власності на майно, яке було передано позивачем в іпотеку ВАТ "Банк Кіпру" (іпотекодержатель) за іпотечними договорами від 29.04.2010 № 42/10 та №169/10 від 12.11.2010, за якими права вимоги набув відповідач-1.

Факт укладання кредитного договору №44-147/2010 від 29.04.2010 та іпотечних договорів №42/10 від 29.04.2010, №169/10 від 12.11.2010 з подальшими змінами встановлений судовим рішенням у справі №908/2116/17, яке набрало законної сили, а тому ці обставини не підлягають доведенню знову при розгляді даної справи на підставі ч. 4 ст. 75 ГПК України, оскільки судове рішення прийнято у спорі між тими ж сторонами та набрало законної сили.

Так, у справі № 908/2116/17 приватне акціонерне товариство "Запоріжбіосинтез" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" про визнання припиненою іпотеки нерухомого майна, яка виникла на підставі іпотечних договорів № 42/10 від 29.04.2010, № 169/10 від 12.11.2010; виключення із Державного реєстру іпотек нерухомого майна, що є предметом іпотеки за цими договорами; зобов`язання ПАТ "Альфа-Банк" по акту прийому-передачі передати ПрАТ "Запоріжбіосинтез" оригінали вказаних іпотечних договорів із договорами про внесення змін до них. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.01.2018 у справі № 908/2116/17, залишеним без змін Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.06.2018, у задоволенні позовних вимог ПрАТ "Запоріжбіосинтез" до ПАТ "АЛЬФА-БАНК" відмовлено повністю. Постановою Верховного Суду від 04.10.2018 у справі №908/2116/17 зазначені судові рішення залишено без змін.

Крім того, дійсність іпотечних зобов`язань досліджувалась у справі № 908/59/19, в якій ПрАТ "Запоріжбіосинтез" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання зобов`язань, які виникли за кредитним договором №44/147/2010 від 29.04.2010, укладеним між ВАТ "Банк Кіпру" та ЗАТ "Запоріжбіосинтез", припиненими; визнання іпотеки нерухомого майна, яка виникла на підставі іпотечного договору №42/10 від 29.04.2010 та іпотечного договору №169/10 від 12.11.2010, припиненою; виключення із Державного реєстру іпотек нерухомого майна; зобов`язання ПАТ "Альфа-Банк" передати оригінали документів позивачу по акту прийому-передачі. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.05.2019, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.10.2019 у справі № 908/59/19, в задоволенні даного позову відмовлено.

Факт укладення договору факторингу №1 від 21.07.2014 між Публічним акціонерним товариством "НЕОС БАНК" та Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" досліджувався судом у справі №910/21768/14.

Так, у справі №910/21768/14 Приватне акціонерне товариство "Запоріжбіосинтез" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "НЕОС БАНК" та Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору факторингу № 1 від 21.07.2014; зобов`язання відповідача-1 надати оригінал спірного договору; заборону відповідачам та іншим особам вчиняти будь-які дії, що стосуються предмета спору, а саме відчужувати нерухоме майно у будь-який спосіб.

Позивач (боржник за кредитним договором, право вимоги за яким було передано за спірним договором факторингу) у якості підстави для визнання вказаного договору факторингу недійсним, посилався на те, що ним, не було надано згоди на його укладення, а також посилаючись на порушення вимог ст. 515 Цивільного кодексу України, у зв`язку здійсненням у спірному договорі заміни кредитора у зобов`язанні, нерозривно пов`язаному із особою кредитора.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2014 у справі №910/21768/14 позовні вимоги задоволено частково; зобов`язано Публічне акціонерне товариство "НЕОС БАНК" надати Приватному акціонерному товариству "Запоріжбіосинтез" належним чином завірену копію договору факторингу № 1 від 21.07.2014, в тій частині, в якій він не містить банківську таємницю; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 у справі №910/21768/14 рішення місцевого господарського суду скасовано в частині задоволення позову та в цій частині прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено. Постановою Вищого господарського суду України від 17.06.2015 залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 у справі №910/21768/14.

Оскільки рішення у справі №910/21768/14 прийнято у спорі між тими ж сторонами, обставини, встановлені судовим рішенням в цій справі, в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягають доведенню знову при розгляді даної справи.

Судовими рішеннями у справах №908/2116/17, №908/222/18 також встановлено, що ПАТ «НЕОС БАНК» є правонаступником ПАТ «Банк Кіпру», який є первісним кредитором за кредитним договором №44-147/2010 від 29.04.2010.

Отже, відповідач-1 набув права вимоги за кредитним договором №44-147/2010 від 29.04.2010 та іпотечними договорами №42/10 від 29.04.2010, №169/10 від 12.11.2010 на підставі договору факторингу № 1 від 21.07.2014, укладеного відповідачем-1 із Публічним акціонерним товариством "НЕОС БАНК".

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України від 05.06.2003 № 898-IV «Про іпотеку» (тут і надалі за текстом судового рішення норми Закону застосовуються у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Частиною 1 статті 37 Закону України від 05.06.2003 № 898-IV «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

У пунктах 4.1.1 розділу 4 «Звернення стягнення на предмет іпотеки» іпотечних договорів №42/10 від 29.04.2010, №169/10 від 12.11.2010 сторони погодили, що у разі порушення кредитного договору та/або цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та/або боржнику письмову вимогу про усунення порушення. У вимозі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до пунктів 4.4 розділу 4 «Звернення стягнення на предмет іпотеки» іпотечних договорів №42/10 від 29.04.2010, №169/10 від 12.11.2010 у разі порушення кредитного договору та/або цього договору іпотекодержатель має право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі цих договорів. У такому випадку цей договір вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя та є правовстановлюючим документом на предмет іпотеки і правовою підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до підпунктів 4.4.1 пунктів 4 розділу 4 «Звернення стягнення на предмет іпотеки» іпотечних договорів №42/10 від 29.04.2010, №169/10 від 12.11.2010 позасудове врегулювання може відбуватись, зокрема, шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання вимог за кредитним договором у наступному порядку:

- уразі порушення іпотекодавцем умов кредитного договору та/або цього договору іпотекодержатель направляє йому вимогу про усунення порушень, в якій зазначає, що в разі невиконання даної вимоги в 30-денний строк іпотекодержатель буде змушений звернути стягнення на предмет іпотеки;

- якщо 30-денний термін пройшов, а порушення іпотекодавцем не усунуті, іпотекодержатель звертається до відповідних державних органів для реєстрації права власності на предмет іпотеки за собою.

Передача у власність відбувається за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на дату передачі предмета іпотеки у власність. Цей договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухомість, що є предметом іпотеки.

Отже, в договорах іпотеки сторони погодили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки - шляхом реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється за своїм змістом до договору про задоволення вимог іпотекодержателя та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання за кредитним договором в разі невиконання іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя про усунення порушень протягом 30 днів.

25.09.2017 на адресу ПрАТ "Запоріжбіосинтез" від ПАТ "Альфа-Банк" була надіслана вимога вих. № 67703-34-б/б від 25.09.2017 про усунення порушень в порядку статті 35 Закону України "Про іпотеку", в якій банк зазначив, що боржником не виконуються умови кредитного договору №44-147/2010 від 29.04.2010 та станом на 23.05.2017 сума заборгованості становить 286 503,20 доларів США, тому Банк вимагає протягом 30 днів з моменту отримання даної вимоги усунути порушення та сплатити суму заборгованості. У разі невиконання даної вимоги, банк ініціює звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечними договорами №42/10 від 29.04.2010 та №169/10 від 20.11.2010. Позивач отримав дану вимогу 28.09.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №351, описом вкладення та фіскальним чеком від 25.09.2017, які містяться в матеріалах справи (том 2, а.с. 100 - 105).

Отже, строк для виконання даної вимоги сплив 30.10.2017 (з урахуванням вихідних днів відповідно до положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Позивач не надав доказів виконання даної вимоги у встановлений строк.

Отже, після спливу 30-денного строку після направлення позивачу вимоги у відповдача-1 виникли правові підстави для реалізації свого права на оформлення за собою права власності на майно, передане в іпотеку, відповідно до іпотечного застереження, що міститься у підпунктах 4.4.1 пунктів 4 розділу 4 «Звернення стягнення на предмет іпотеки» іпотечних договорів №42/10 від 29.04.2010, №169/10 від 12.11.2010.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і надалі за текстом судового рішення норми Закону застосовуються у редакції, яка діяла на момент на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право власності підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Згідно з п. 26 постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав вносяться до Державного реєстру прав виключно на підставі рішення державного реєстратора.

Пунктом 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

На виконання вимог суду відповідач-2 (державний реєстратор) надав суду письмові пояснення щодо документів, на підставі яких були проведені реєстраційні дії.

Так, рішення №42687255, №42689721, №42711735, №42712347, №42688747 були прийняті на підставі:

- договору факторингу №1 від 21.07.2014, укладеного між ПАТ «НЕОС БАНК» та ПАТ «Альфа-Банк» разом із додатками;

- кредитного договору №44-147/2010 від 29.04.2010 разом із додатковими угодами;

- розрахунку заборгованості за кредитом у валюті договору станом на 06.08.2018 та 23.05.2017;

- довідки ПАТ «НЕОС БАНК» про зміну найменування та місцезнаходження;

- довіреності від 03.08.2018;

- вимоги про усунення порушень (в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку») №67703-34-б/б від 25.09.2017 разом із доказами направлення та одержання з боку ПрАТ «Запоріжбіосинтез»;

- кваліфікаційних документів оцінювача Ковтюх Н.П.;

- витягу з протоколу №209 від 03.08.2018;

- реєстру заборгованості боржників;

- договору №1 про передачу прав за іпотечними договорами від 21.07.2014 разом із додатками.

Крім того, окремо для кожної реєстраційної дії надавалися такі документи:

- іпотечний договір №42/10 від 29.04.2010 із договорами про внесення змін та виконавчим написом - для реєстраційних дій за рішеннями №42687255, №42689721, №42688747;

- іпотечний договір №169/10 від 12.11.2010 разом із договорами про внесення змін - для реєстраційних дій за рішеннями №42711735, №42712347;

- висновку про вартість майна, виконаного оцінювачем Ковтюх Н.П. щодо будівлі цеху БКВ загальною площею 2306,9 кв.м. - для реєстраційної дії за рішенням №42687255;

- висновку про вартість майна, виконаного оцінювачем Ковтюх Н.П. щодо приміщення заводоуправління загальною площею 535,5 кв.м. - для реєстраційної дії за рішенням №42689721;

- висновку про вартість майна, виконаного оцінювачем Ковтюх Н.П. щодо складу ангару загальною площею 506,3 кв.м. - для реєстраційної дії за рішенням №42711735;

- висновку про вартість майна, виконаного оцінювачем Ковтюх Н.П. щодо складу-ангару загальною площею 111,7 кв.м. - для реєстраційної дії за рішенням №42712347;

- висновку про вартість майна, виконаного оцінювачем Ковтюх Н.П. щодо приміщення котельної загальною площею 664,6 кв.м. - для реєстраційної дії за рішенням №42688747.

Частиною 3 статті 37 Закону України від 05.06.2003 № 898-IV «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Аналогічне положення міститься в підпунктах 4.4.1 пунктів 4 розділу 4 «Звернення стягнення на предмет іпотеки» іпотечних договорів №42/10 від 29.04.2010, №169/10 від 12.11.2010.

Відповідно до наданих відповідачем-2 матеріалів реєстраційної справи для реєстрації права власності був наданий висновок суб`єкта оціночної діяльності станом на 06.08.2018, тобто на момент подачі документів для реєстрації права власності державному реєстратору, що відповідає вимогам законодавства та умовам іпотечних договорів.

Таким чином, відповідач-1 надав відповдачу-2 для реєстрації права власності документи, які є підставою для реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України від 05.06.2003 № 898-IV «Про іпотеку», п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, та підпунктів 4.4.1 пунктів 4 розділу 4 «Звернення стягнення на предмет іпотеки» іпотечних договорів №42/10 від 29.04.2010, №169/10 від 12.11.2010, а саме: іпотечне застереження, вимогу з доказами її надсилання, документи, що підтверджують наявність заборгованості (кредитний договір з розрахунком та виконавчим написом нотаріуса), оцінку майна на дата подачі документів для оформлення права власності.

Частиною 1 статті 24 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

На момент прийняття державним реєстратором рішень про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за відповдіачем-1 були відсутні вищевказані підстави для відмови в державній реєстрації прав.

За приписами ч. 5 ст. 24 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Стосовно доводів позивача про те, що при прийнятті оскаржуваних рішень державним реєстратором не було дотримано вимог чинного п. 3 ст. 10 Закону України № 1952-ІУ від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо наявності обтяжень прав на нерухоме майно (постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) суд зазначає, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт на нерухоме майно було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №48180189 від 22.09.2015 Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. На дату вчинення реєстраційних дій арешти щодо іпотечного майна, накладені вказаною постановою, були зняті, що підтверджується копією постанови Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про закінчення виконавчого провадження ВП№50428051 від 08.09.2017. Відповідно до змісту цієї постанови закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №8072, виданого 13.07.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. у зв`язку з визнанням його таким, що не підлягає виконанню, рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.07.2017 у справі №908/988/17; знято арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №48180189 від 22.09.2015 та актом опису майна від 09.06.2016 (том 2, а.с. 170).

Щодо визнання виконавчого напису №8072, виданого 13.07.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. таким, що не підлягає виконанню, рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.07.2017 у справі №908/988/17 суд зазначає, що підставою для реєстрації права власності на іпотечне майно за позивачем була вимога в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» з доказами її невиконання, а вказаний виконавчий напис був тільки додатковим доказом на підтвердження наявності заборгованості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт отримання кредитних коштів за кредитним договором № 44-147/2010 від 29.04.2010 позивачем не заперечується, проте позивач не надав суду доказів виконання зобов`язання за кредитним договором № 44-147/2010 від 29.04.2010.

Посилання позивача на рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/988/17 за позовом ПАТ «Запоріжбіосинтез» до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, як таке, що підтверджує факт виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором судом відхилені, оскільки предметом судового розгляду в даній справі було виключно вчинення виконавчого напису і судом першої інстанції не встановлювались фактичні обставини справи щодо факту належного виконання правочину, зокрема, сума та розмір виданого кредиту, а також фактичний розмір простроченої заборгованості позивача на момент видачі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, а лише враховано останній кредитний ліміт згідно з додатковою угодою № 7 від 25.06.2014 до кредитного договору при оцінці контророзрахунку заборгованості, наданої позивачем. При цьому в рішенні Господарського суду Запорізької області від 17.07.2017 у справі № 908/988/17 зазначено, що на вимогу суду відповідач (стягувач за виконавчим написом) та приватний нотаріус Чуловський В.А. не надали документи, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис, тому у суду відсутня можливість перевірити, які саме документи надавалися нотаріусу для вчинення виконавчого напису. У зв`язку з цим доводи позивача про те, що судом у справі № 908/988/17 встановлено розмір заборгованості за кредитним договором, є безпідставними.

Також позивач не довів наявність обставин, які свідчать про припинення зобов`язань за кредитним договором № 44-147/2010 від 29.04.2010 та іпотечним договорами №42/10 від 29.04.2010, №169/10 від 12.11.2010 на момент внесення відповідачем-2 записів про реєстрацію права власності на іпотечне майно за відпоавдіачем-1.

Отже, позивач не спростовував факт наявності заборгованості за кредитним договором та факт невиконання вимоги іпотекодержателя як підстави для реєстрації за позивачем права власності на предмет іпотеки.

Щодо доводів позивача про те, що державним реєстратором не дотримано вимоги пп. 4 п. 3 ст. 10 Закону України № 1952-ІУ від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо отримання інформації з реєстру судових рішень про наявність судового спору між позивачем та відповідачем-1 про визнання припиненою іпотеки у справі №908/2116/17, який перебував на розгляді суду касаційної інстанції, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Як свідчать відомості Єдиного державного реєстру судових рішень, дія вказаної постанови не була зупинена судом касаційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 294 ГПК України. За приписами ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади. З огляду на це, у державного реєстратора не було підстав для відмови в проведенні реєстрації прав у зв`язку з перебуванням судового спору між сторонами у справі №908/2116/17 на розгляді суду касаційної інстанції.

Щодо посилань позивача на обов`язковість погодження оцінки предмету іпотеки, слід зазначити, перелік необхідних документів для реалізації права іпотекодержателя на звернення стягнення на майно в досудовому порядку передбачено в п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.20215 №112, і в даному переліку відсутній звіт про оцінку майна.

Отже, право власності на об`єкти іпотеки було правомірно зареєстровано відповідачем-2 за відповдіачем-1 відповідно до записів про реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права власності на майно від 06.08.2018 за номером :51:17 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 серпня 2018 року о 15:38:49, індексний номер №42689721); від 06.08.2018 за номером :46:31 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 серпня 2018 року о 15:10:14, індексний номер №42688747); від 06.08.2018 за номером :37:22 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 серпня 2018 року о 14:30:14, індексний номер №42687255); від 06.08.2018 за номером :05:21 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 серпня 2018 року о 15:32:44, індексний номер №42711735); від 06.08.2018 за номером :59:37 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 серпня 2018 року о 15:50:28, індексний номер №42712347).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не доведено порушення його прав оскаржуваними діями відповідачів. Позивачем, зокрема, не доведено, що державна реєстрація прав за відповідачем 1 відбулась з порушенням прав позивача, закону та компетенції державного реєстратора, а також сума заборгованості за договором у розмірі саме 202233,00 грн. У довідці вих. № 01-47 від. 09.02.2015 позивач підтверджує поточний залишок по кредитному договору № 44-147/2010 станом на 21.07.2014 в сумі 202233, 00 дол. США. Листом від 02.12.2015 позивач звернувся до Банку з пропозицією щодо погашення заборгованості за кредитним договором від 29.04.2010 № 44-147/2010 в сумі 202233 дол США. Також, 20.04.2016 позивач звернувся з заявою про передачу на добровільну реалізацію майна.

Отже, вказаними зверненнями позивача, датованими після укладення додаткової угоди № 7 від 25.06.2014 до кредитного договору, підтверджувався борг в сумі 202233, 00 дол. США і за поясненнями відповідача описка у валюті, фактично борг у доларах США, не свідчить про припинення зобов`язань на більшу частину суми кредиту. Позивач не надав платіжних документів (банківських виписок, платіжних доручень) в підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором від 29.04.2010 № 44-147/2010.

Згідно довідки Банку щодо розрахунку заборгованості за кредитом у валюті договору від 29.04.2010 № 44-147/2010 станом на 06.08.2018 загальна заборгованість за кредитним договором складає 324328,14 дол. США, у т.ч. за кредитом 202233,00 дол США.

За таких обставин відсутні підстави для скасування державної реєстрації прав за ПрАТ "Альфа-Банк", яка була проведена відповідно до вищезазначених записів.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви в даній справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

2. Судові витрати за позовом покласти на позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 03.04.2020.

Суддя А.О. Науменко