ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3828/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Кредитної спілки "Фінансова підтримка" (місто Харків; )
до Пісочинської селищної ради (Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин; ) 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 (Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин; РНОКПП НОМЕР_1 )
про звернення стягнення на предмет іпотеки
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

третьої особи - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Кредитна спілка "Фінансова підтримка" звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до Пісочинської селищної ради з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку загальною площею 0.15 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:021:0181, що належить на праві власності Пісочинській селищній раді, на користь Кредитної спілки "Фінансова підтримка" шляхом продажу на прилюдних торгах в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за Договором 102 К про надання кредиту (кредитна лінія) від 28.03.2007 в сумі 169 697, 44 грн., у тому числі: 45 000, 00 грн. основного боргу та 124 697, 44 грн. відсотків за кредитом.

Ухвалою Господарського суду Харківської області (суддя Новікова Н.А.) від 25.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/3828/19 за правилами загального позовного провадження.

Під час підготовчого провадження суду стало відомо, що в провадженні Харківського апеляційного суду перебуває справа № 635/3611/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 15.03.2019, яким задоволено заяву Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді земельної ділянки загальною площею 0, 15 га розташованої на території Пісочинської селищної ради за адресою АДРЕСА_1 - відумерлою.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.01.2019 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_1 .

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Харківської області від 10.02.2020 № 95/2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 922/3828/19, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Новікової Н.А. (з 10.02.2020 по 16.04.2020). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2020 року для розгляду справи № 922/3828/19 визначено суддю Рильову В.В.

Ухвалою суду від 12.02.2020 справу № 922/3828/19 прийнято до розгляду суддею Рильовою В.В., розпочато розгляд справи спочатку та призначено підготовче засідання на 24 лютого 2020 року.

В підготовчому засіданні 24.02.2020 судом постановлено ухвалу про відкладення засідання у справі № 922/3828/19 на 10 березня 2020 року, на підставі пункту 3 частини другої статті 183 Господарського процесуального кодексу України. Ухвалу про відкладення розгляду справи занесено до протоколу підготовчого засідання від 24 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 10.03.2020 підготовче провадження у справі № 922/3828/19 закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 березня 2020 року.

Представник позивача в судове засідання 30.03.2020 не з`явився. Разом з тим, 23 березня 2020 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшло клопотання Кредитної спілки "Фінансова підтримка" (за вх. № 7302), в якому позивач просить суд розглядати справу № 922/3828/19 без його участі; підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 30.03.2020 також не з`явився. В клопотанні, поданому до суду ще 04.03.2020 (вх. № 5736), Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області просила суд розглядати справу № 922/3828/19 без участі відповідача, в межах діючого законодавства України.

Виходячи з принципу диспозитивності, як права сторін на власний розсуд розпоряджатись своїми матеріальними і процесуальними правами (в тому числі брати участь в підготовчому засіданні), суд вважає за можливе продовжити розгляд даної справи за відсутності представників Кредитної спілки "Фінансова підтримка" та Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області.

ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору) в судове засідання 30.03.2020 також не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, однак, 23 березня 2020 року подала до суду письмові пояснення (вх. № 7330), згідно яких в задоволенні позову просить відмовити та скасувати ухвалу щодо заборони відчуження земельної ділянки, в зв`язку із встановленням нових обставин справи. До вказаних пояснень ОСОБА_1 додано також копію постанови Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року у справі № 635/3611/17.

Враховуючи те, що неявка учасників справи в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи по суті, визначені частиною другою статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі № 922/3828/19 за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача та заперечення відповідача і третьої особи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

28 березня 2007 року між Кредитною спілкою "Фінансова підтримка" та ОСОБА_2 було укладено договір № 102К про надання кредиту (кредитна лінія), відповідно до умов якого Кредитна спілка відкрила ОСОБА_2 відновлювальну кредитну лінію у сумі 45 000,00 грн. на строк по 28 березня 2008 року зі сплатою процентів за користування нею за ставкою 36,0% річних (Додаткова угода № 2 від 17.04.2007).

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Договором № 102К про надання кредиту (кредитна лінія) від 28.03.2007 між КС "Фінансова підтримка" та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки, за яким ОСОБА_2 передала в іпотеку КС "Фінансова підтримка" належну їй земельну ділянку загальною площею 0,15 га, розташовану на території Пісочинської селищної ради Харківського АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка). Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. (реєстровий № 1041).

Обґрунтовуючи позовні вимоги КС "Фінансова підтримка" зазначає, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть вбачається, що 26 грудня 2013 року ОСОБА_2 , про що зроблено актову запис 17061. Однак, на момент відкриття спадщини вона мала зобов`язання перед Кредитною спілкою на загальну суму 169 697,44 грн.

За Претензією (вимогою) Кредитної спілки про обов`язок спадкодавця вих. № 345 від 24 червня 2014 року Державним нотаріусом Другої Харківської районної державної нотаріальної контори Т.І. Радіоновою було відкрито спадкову справу № 56629066 та зареєстровано її в Спадковому реєстрі від 09 жовтня 2014 року.

В подальшому, постановою Харківського районного суду Харківської області від 17 листопада 2016 року у справі № 635/6518/16-а за позовом Кредитної спілки "Фінансова підтримка" до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, було задоволено позов Кредитної спілки, визнано протиправною бездіяльність Пісочинської селищної ради щодо неподання до суду заяви про визнання відумерлою спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , а саме: земельної ділянки загальною площею 0,15 га, розташованої на території Пісочинської селищної ради, селище АДРЕСА_1 ; зобов`язано Пісочинську селищну раду подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року зазначену постанову Харківського району Харківської області у справі № 635/6518/16-а залишено без змін.

В свою чергу, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2019 року у справі № 635/3611/17 за заявою Пісочинської селищної ради про визнання спадщини відумерлою (де Кредитна спілка "Фінансова підтримка" - заінтересована особа), заяву Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області було задоволено повністю; визнано спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , у виді земельної ділянки загальною площею 0,15 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відумерлою та передано її у власність територіальної громади селища Пісочин в особі Пісочинської селищної ради.

На підставі зазначеного судового рішення було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, присвоєно кадастровий номер :00:021:0181, а також зареєстровано право власності на земельну ділянку за Пісочинською селищною радою (), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи наведене, позивач вказує, що відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2019 року у справі № 635/3611/17 право власності на земельну ділянку, що є предметом іпотеки, перейшло до територіальної громади селища Пісочин в особі Пісочинської селищної ради і було належним чином зареєстровано.

18 липня 2019 року Кредитною спілкою "Фінансова підтримка" було подано до Пісочинської селищної ради листа з вимогою виконати зобов`язання, забезпечене іпотекою, або передати Кредитній спілці право власності на предмет іпотеки в погашення заборгованості, що підтверджується відміткою "Пісочинська селищна рада вхід № 888/02-30 від 18.07.2019" на першій сторінці другого примірника листа вих. № 127 від 18.07.2019. Однак, вказана вимога Кредитної спілки залишилась без відповіді та без задоволення.

Вказані обставини стали підставою для звернення Кредитної спілки "Фінансова підтримка" до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку загальною площею 0.15 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:021:0181.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 33 зазначеного Закону встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду.

Пунктом 12 Договору іпотеки від 28.03.2007 передбачено право Кредитної спілки "Фінансова підтримка" звернути стягнення на майно, що передано в іпотеку (земельну ділянку) у випадку порушення основного зобов`язання (невиконання умов договору про надання кредиту).

Згідно з пунктом 14 Договору іпотеки, за рахунок Предмета іпотеки задовольняються вимоги по основному зобов`язанню, відсотки по ньому, пеня, а також відшкодування заподіяних прострочениям збитків.

В свою чергу, статтею 23 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

В силу приписів статті 608 ЦК України, зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою.

Отже, враховуючи, що іпотечні зобов`язання пов`язані не з особою іпотекодавця, а з належним йому майном, з його смертю іпотека не припиняється, а відповідний статус переходить до нового власника майна в силу прямої вказівки Закону.

Також згідно приписів статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Водночас під час розгляду справи № 922/3828/19 судом встановлено, що рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2019 року у справі № 635/3611/17 оскаржено ОСОБА_1 та переглянуто Харківським апеляційним судом. Постановою Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2019 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні заяви Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, заінтересовані особи: Друга державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області, Кредитна спілка "Фінансова підтримка" про визнання спадщини відумерлою відмовлено.

Обґрунтовуючи відповідне скасування суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що спадщина може бути визнана відумерлою та передана у власність територіальній громаді при відсутності спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому законом порядку.

Проте, до суду апеляційної інстанції скаржником була надана довідка з Пісочинської селищної ради, видана 25 червня 2019 року за № 3492, відповідно до якої на момент смерті ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 разом з нею були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Постановою нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори від 02 листопада 2019 року у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку АДРЕСА_1 , після смерті її доньки ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено у зв`язку з набранням законної сили рішення про визнання спадщини відумерлою.

Також ОСОБА_1 надана копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якого її матір`ю зазначено ОСОБА_1 .

При ухваленні нового судового рішення колегія суддів виходить із того, що після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняла її мати, ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відсутні правові підстави для визнання цієї спадщини відмерлої.

Суд звертає увагу на те, що згідно частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статтею 2 якого визначено поняття державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено нерухоме майно, щодо якого проводиться державна реєстрація прав, зокрема: у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі документів, зазначених у статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону - на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведених норм державна реєстрація не є способом (підставою) набуття права власності, а лише засвідчує вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

У даному випадку державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:021:0181 за Пісочинською селищною радою проведено на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 15.03.2019 у справі № 635/3611/17, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, постановою Харківського апеляційного суду від 04.12.2019 у справі № 635/3611/17 вищезазначене рішення Харківського районного суду Харківської області скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні заяви Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання спадщини відумерлою відмовлено.

Враховуючи скасування незаконного судового рішення, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за Пісочинською селищною радою, пріоритет для суду має постанова Харківського апеляційного суду від 04.12.2019 у справі № 635/3611/17, а отже відповідач не може вважатися власником земельної ділянки загальною площею 0.15 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:021:0181.

Кожна особа на підставі статті 15 ЦК України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга статті 4 ГПК України).

Згідно статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Водночас визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц).

Суд зазначає, що у ході розгляду справи може бути виявлено, що позов пред`явлений не тією особою, якій належить право вимоги, чи не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом.

Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Враховуючи те, що у даному конкретному випадку рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2019 року скасовано постановою Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні заяви Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання спадщини відумерлою відмовлено, у Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області відсутній обов`язок відповідати за даним позовом, оскільки право власності на земельну ділянку загальною площею 0,15 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:021:0181, що є предметом іпотеки, не перейшло до територіальної громади селища Пісочин в особі Пісочинської селищної ради. Разом з тим, при ухваленні нового судового рішення колегія суддів виходила із того, що після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняла її мати, ОСОБА_1 . Таким чином, відповідачем у даному спорі (з огляду на заявлені позивачем предмет та підстави позову) повинна бути саме ОСОБА_1 .

Згідно статті 48 Господарського процесуального кодексу України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Отже, Господарським процесуальним кодексом України не передбачено право суду за власною ініціативою здійснити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Суд також звертає увагу на те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ГПК України. Водночас за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 902/672/16 (щодо відмови у позові до неналежного відповідача).

Враховуючи викладені обставини, оскільки позов заявлено до неналежного відповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Кредитної спілки "Фінансова підтримка" до Пісочинської селищної ради з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку загальною площею 0.15 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , 14 , кадастровий номер :00:021:0181.

Витрати Кредитної спілки "Фінансова підтримка" зі сплати судового збору за подання позовної заяви, відповідно приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, залишаються за позивачем.

Крім того, ухвалою Господарського суду Харківської області від 25 листопада 2019 року у справі № 922/3828/19 вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Пісочинській селищній раді здійснювати відчуження земельної ділянки загальною площею 0,15 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:021:0181.

Згідно частини дев`ятої статті 145 Господарського процесуального кодексу України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою господарського суду Харківської області від 25 листопада 2019 року у справі № 922/3828/19 щодо заборони здійснювати відчуження земельної ділянки.

Керуючись статтями 1, 2, 13, 15, 16, 73-80, 86, 123, 129, 145, 233, 236-238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Кредитної спілки "Фінансова підтримка" - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Господарського суду Харківської області від 25 листопада 2019 року у справі № 922/3828/19.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та пунктом 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "08" квітня 2020 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/3828/19