РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.04.2020Справа № 910/18501/19
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" (85043, Донецька обл., місто Добропілля, місто Білицьке, ВУЛИЦЯ КРАСНОАРМІЙСЬКА, будинок 1А)
до проАкціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, будинок 5) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1) стягнення 68735,84 грн.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" (далі-Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" (далі-Відповідач) про стягнення 68735,84 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані незабезпеченням Відповідачем схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, у зв`язку з чим заявлено вимоги про відшкодування вартості втраченого вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2019 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" про стягнення 68735,84 грн. збитків залишено без руху, надано Позивачу строку строк для усунення недоліків, шляхом подання відповідних відомостей.

08.01.2020 року до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 26.12.2019 року, надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/19501/19, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.01.2020 направлена на адреси Сторін рекомендованим листом, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 15.01.2020 та 16.01.2020 поштового відправлення уповноваженим особам сторін.

22.01.2020 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім того, 22.01.2020 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла Заява - клопотання про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2017 між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» (Замовник) та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» (Виконавець) укладено Договір №607-ПУ-ПТП, відповідно до умов якого Замовник зобов`язався передати Виконавцю вугілля для збагачення, сплатити послуги Виконавця, пов`язані зі збагаченням вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобов`язується прийняти вугілля, здійснити його збагачення та передати (поставити) отриманий за результатом збагачення вугілля концентрат Замовнику, у строки та на умовах обумовлених цим Договором та/або Специфікаціями. (а.с.16-20)

16.06.2019 за накладною № 50278985 Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» здійснило відправлення групи вагонів з вугіллям Кам`яним марки Г-газове зі станції Родинська Донецької залізниці одержувачу ДТКЕ Бурштинська на станцію Бурштин Львівської залізниці, зокрема, вагони №№ 66688227, 59955534, 56951882, 60660487 (а.с. 9-13)

При надходженні вагонів на станцію Бурштин Львівської залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах №№6688227, 59955534, 56951882, не відповідає масі, вказаній у накладній, про що складено Комерційні акти №388103/90 від 20.06.2019, №388103/91 від 20.06.2019, №388103/92 від 20.06.2019. (а.с.5-8)

У розділі Д Комерційного акту №388103/90 від 20.06.2019 зазначено, на основі акта з/ф № 34462 від 16.06.2019 ст. Покровськ Донецької залізниці, № 1136 від 20.06.2019 ст. Бурштин, та відеонагляду засобами власника п/к Бурштинської ТЕС, здійснено комісійне переважування вагону № 66688227 на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 650 АТ ДТЕК Бурштинська ТЕС, повірених 16.04.2019. При переважуванні виявилось: брутто 84850 кг, тара 23400 кг, нетто 61450 кг, що менше ваги по накладній на 7350 кг. Навантаження вище бортів на 20 см, ущільнене, маркування не проглядається, над 3-6 люками виїмка 600 см Х 280 см Х 40-60 см. Вагон бездверний, люка закриті, просипання вантажу не має. Вагон в технічному та комерційному відношенні справний.

У розділі Д Комерційного акту № 388103/91 від 20.06.2019 зазначено, на основі акта з/ф № 34466 від 16.06.2019 ст. Покровськ Донецької залізниці, № 1137 від 20.06.2019 ст. Бурштин, та відеонагляду засобами власника п/к Бурштинської ТЕС, здійснено комісійне переважування вагону № 59955534 на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 650 АТ ДТЕК Бурштинська ТЕС, повірених 16.04.2019. При переважуванні виявилось: брутто 86350 кг, тара 24000 кг, нетто 62350 кг, що менше ваги по накладній на 5950 кг. Навантаження вище бортів на 10 см, ущільнене, маркування не проглядається, над 1-4 люками виїмка 600 см Х 280 см Х 30-60 см. Вагон бездверний, люка закриті, просипання вантажу не має. Вагон в технічному та комерційному відношенні справний.

У розділі Д Комерційного акту № 388103/92 від 20.06.2019 зазначено, на основі акта з/ф № 34465 від 16.06.2019 ст. Покровськ Донецької залізниці, № 1138 від 20.06.2019 ст. Бурштин, та відеонагляду засобами власника п/к Бурштинської ТЕС, здійснено комісійне переважування вагону № 56951882 на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 650 АТ ДТЕК Бурштинська ТЕС, повірених 16.04.2019. При переважуванні виявилось: брутто 84400 кг, тара 21800 кг, нетто 62600 кг, що менше ваги по накладній на 4600 кг. Навантаження вище бортів на 20 см, ущільнене, маркування не проглядається, над 1-3 люками виїмка 450 см Х 280 см Х 30-50 см. Вагон бездверний, люка закриті, просипання вантажу не має. Вагон в технічному та комерційному відношенні справний.

Крім того, при надходженні вагону на станцію Знам`янка Одеської залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагоні № 60660487, не відповідає масі, вказаній у накладній, про що складено Комерційний акт №410006/141/95 від 19.06.2019. (а.с.8)

У розділі Д Комерційного акту №410006/141/95 від 19.06.2019 зазначено, на основі актів з/ф № 75724, № 51095 від 18.06.2019 ст. Знам`янка здійснено комісійне переважування вагону № 60660487 на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах СВ-150000В2 ст. Знам`янка, повірених 05.09.2018. При переважуванні виявилось: брутто 83850 кг, тара 23400 кг, нетто 60450 кг, що менше ваги по накладній на 7250 кг. Навантаження рівномірне, нижче бортів 200 мм. На поверхні вантажу в наявності виїмка праворуч з ходом поїзда над 4-5-6 люками довжиною. 4500 мм, шириною 2000мм, глибиною 300 мм, Просипання вантажу відсутнє. Каток застосовувався. В наявності маркування вантажу смугами. В місці виїмки маркування відсутнє, доступ до вантажу усунуто шляхом нанесення маркування вапном. У вагоні глухі торцеві стінки, люка щільно закриті.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що у зв`язку з незабезпеченням схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, просить Суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» збитки, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 68735,84 грн.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів незабезпечення відповідачем схоронності вантажу, наявності слідів доступу до вантажу, на підтвердження завданих збитків. Крім того, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності з посиланням на те, що комерційні акти складено 19 та 20 червня 2019 року, в той же час претензії до відповідача не пред`являлись, а з позовом про стягнення збитків до суду позивач звернувся у грудні 2019 року, тобто після спливу 6 місяців.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з абз. 1 п. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Як встановлено Судом, 16.06.2019 за накладною № 50278985 Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» здійснило відправлення групи вагонів з вугіллям Кам`яним марки Г-газове зі станції Родинська Донецької залізниці одержувачу ДТКЕ Бурштинська на станцію Бурштин Львівської залізниці, зокрема, вагони №№ 66688227, 59955534, 56951882, 60660487 (а.с. 9-13)

При надходженні вагонів на станцію Бурштин Львівської залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах №№6688227, 59955534, 56951882, не відповідає масі, вказаній у накладній, про що складено Комерційні акти №388103/90 від 20.06.2019, №388103/91 від 20.06.2019, №388103/92 від 20.06.2019. (а.с.5-8)

У розділі Д Комерційного акту №388103/90 від 20.06.2019 зазначено, на основі акта з/ф № 34462 від 16.06.2019 ст. Покровськ Донецької залізниці, № 1136 від 20.06.2019 ст. Бурштин, та відеонагляду засобами власника п/к Бурштинської ТЕС, здійснено комісійне переважування вагону № 66688227 на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 650 АТ ДТЕК Бурштинська ТЕС, повірених 16.04.2019. При переважуванні виявилось: брутто 84850 кг, тара 23400 кг, нетто 61450 кг, що менше ваги по накладній на 7350 кг. Навантаження вище бортів на 20 см, ущільнене, маркування не проглядається, над 3-6 люками виїмка 600 см Х 280 см Х 40-60 см. Вагон бездверний, люка закриті, просипання вантажу не має. Вагон в технічному та комерційному відношенні справний.

У розділі Д Комерційного акту № 388103/91 від 20.06.2019 зазначено, на основі акта з/ф № 34466 від 16.06.2019 ст. Покровськ Донецької залізниці, № 1137 від 20.06.2019 ст. Бурштин, та відеонагляду засобами власника п/к Бурштинської ТЕС, здійснено комісійне переважування вагону № 59955534 на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 650 АТ ДТЕК Бурштинська ТЕС, повірених 16.04.2019. При переважуванні виявилось: брутто 86350 кг, тара 24000 кг, нетто 62350 кг, що менше ваги по накладній на 5950 кг. Навантаження вище бортів на 10 см, ущільнене, маркування не проглядається, над 1-4 люками виїмка 600 см Х 280 см Х 30-60 см. Вагон бездверний, люка закриті, просипання вантажу не має. Вагон в технічному та комерційному відношенні справний.

У розділі Д Комерційного акту № 388103/92 від 20.06.2019 зазначено, на основі акта з/ф № 34465 від 16.06.2019 ст. Покровськ Донецької залізниці, № 1138 від 20.06.2019 ст. Бурштин, та відеонагляду засобами власника п/к Бурштинської ТЕС, здійснено комісійне переважування вагону № 56951882 на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах № 650 АТ ДТЕК Бурштинська ТЕС, повірених 16.04.2019. При переважуванні виявилось: брутто 84400 кг, тара 21800 кг, нетто 62600 кг, що менше ваги по накладній на 4600 кг. Навантаження вище бортів на 20 см, ущільнене, маркування не проглядається, над 1-3 люками виїмка 450 см Х 280 см Х 30-50 см. Вагон бездверний, люка закриті, просипання вантажу не має. Вагон в технічному та комерційному відношенні справний.

Крім того, при надходженні вагону на станцію Знам`янка Одеської залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагоні № 60660487, не відповідає масі, вказаній у накладній, про що складено Комерційний акт №410006/141/95 від 19.06.2019. (а.с.8)

У розділі Д Комерційного акту №410006/141/95 від 19.06.2019 зазначено, на основі актів з/ф № 75724, № 51095 від 18.06.2019 ст. Знам`янка здійснено комісійне переважування вагону № 60660487 на справних 150-тонних електронних тензонометричних вагах СВ-150000В2 ст. Знам`янка, повірених 05.09.2018. При переважуванні виявилось: брутто 83850 кг, тара 23400 кг, нетто 60450 кг, що менше ваги по накладній на 7250 кг. Навантаження рівномірне, нижче бортів 200 мм. На поверхні вантажу в наявності виїмка праворуч з ходом поїзда над 4-5-6 люками довжиною. 4500 мм, шириною 2000мм, глибиною 300 мм, Просипання вантажу відсутнє. Каток застосовувався. В наявності маркування вантажу смугами. В місці виїмки маркування відсутнє, доступ до вантажу усунуто шляхом нанесення маркування вапном. У вагоні глухі торцеві стінки, люка щільно закриті.

За приписами ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Відповідно до п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну).

Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, відправником заповнюються, зокрема, такі графи накладної як "Маса вантажу, визначена відправником" - заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Маса вказується у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом) , а також "Спосіб визначення маси".

При цьому правильність вказаних у накладній відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом засвідчує представник відправника.

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

Відповідно до п.1. Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (ст. 32 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України « 542 від 20.08.2001 року, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. Кам`яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах.

Судом встановлено, що відомості про зафіксовані Сторонами недостачі вантажу у вагоні внесені до Комерційних актів №388103/90 від 20.06.2019, №388103/91 від 20.06.2019, №388103/92 від 20.06.2019. (а.с.5-8).

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому приймаються Судом до уваги в якості належного та допустимого доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній №50983253 від 05.08.19, фактичній масі вантажу.

У вирішенні спорів, пов`язаних із збереженням вантажу під час перевезення насипом у вагонах відкритого типу, зокрема, вугілля, необхідно виходити з того, що стаття 111 Статуту звільняє перевізника від відповідальності за втрату та недостачу вантажу, якщо вантаж прибув на станцію призначення у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника за відсутності ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення. Відправник згідно зі статтею 37 Статуту повинен визначити масу вантажу і зазначити її у залізничній накладній. Якщо залізниця використає своє право перевірити правильність даних, зазначених відправником у накладній, та візьме участь у контрольній перевірці маси вантажу, то сама лише ця обставина не є підставою для покладання відповідальності за недостачу вантажу на залізницю, а повинна оцінюватись поряд з іншими обставинами справи. Прибуття напіввагона на станцію призначення з недовантаженням до рівня бортів не свідчить про втрату або розкрадання навалочного або насипного вантажу при перевезенні, оскільки згідно зі статтею 111 Статуту позивач має довести вину перевізника. Залізниця вправі перевіряти дані, зазначені відправником в залізничні накладній, але не зобов`язана перевіряти масу усіх вантажів, які вона приймає до перевезення. Не має також правового значення оцінка того, чи могла залізниця при прийнятті вантажу до перевезення побачити недовантаження у вагоні, оскільки Статут та Правила перевезення не передбачають визначення маси вантажу "на око". До того ж різні вантажі мають різну питому вагу та вологість, внаслідок чого вантаж масою 70 тонн може займати лише третину або половину вагона. (п.3.19 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» №04-5/601 від 29.05.2002 року)

Відповідно до пп. "а" п. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст.ст.114, 115 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на Позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи наявна копія Довідки № 2/3647 від 03.07.2019 ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» щодо вартості вугілля кам`яного (а.с14)

У п.2.7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002 зазначено, що згідно зі ст.924 Цивільного кодексу України, ст.314 Господарського кодексу України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Таким чином суд приймає надану позивачем довідку як докази понесених збитків, адже положення ст.115 Статуту залізниць України не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу, а відтак такі обставини мають бути встановлені судом за допомогою належних та допустимих доказів, зокрема, на підставі довідок про вартість вугільної продукції, які складені відправником вантажу та замовником послуг згідно договору №№607-ПУ-ПТП від 28.12.2017 на підтвердження вартості відправленого вантажу.

Крім того суд зазначає, що згідно з договором №607-ПУ-ПТП від 28.12.2017, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" як виконавцем та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" як замовником, вантажовідправник (виконавець) не зобов`язаний оплачувати прийняте ним вугілля (концентрат), оскільки предметом договору є надання виконавцем (позивачем) замовнику послуг зі збагачення вугілля, а не його купівля-продаж.

Позивач в цій справі не є власником втраченого майна, а виступає виконавцем за договором збагачення вугілля та вантажовідправником, права на подання позову йому були передані отримувачем вугілля, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що вартість вантажу, яка є базою для вирахування суми збитків, які підлягають відшкодуванню перевізником, доведена позивачем належними та допустимими доказами у справі.

За таких підстав, Суд не приймає до уваги заперечення Відповідача щодо ненадання Позивачем належних доказів на підтвердження завданих збитків.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Всі вказані документи, які повинні бути надані одержувачем вантажу (позивачем) долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс.

Судом встановлено, що Позивачем передано відповідачу для перевезення вугілля кам`яне марки Г- газове, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), Митного тарифу України, встановленого Законом України №584-VII від 19.09.2013 (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) та розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України №163 від 19.03.2002 є мінеральним паливом.

Згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г Західного Донбасу, як виняток, загальна волога на робочий стан палива W, має бути не більше 16,0%, а як вбачається з наданою до матеріалів справи Довідки Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", волога вугілля у вагонах №№ 66688227, 59955534, 56951882, 60660487 - 13,1 %, тобто в межах встановлених норм.

Отже, з урахуванням п.27 Правил видачі вантажів, враховуючи те, що втраченим вантажем за залізничною накладною №50278985 від 16.06.2019 було вугілля кам`яне, а за даними, які зазначені в графі 20 цієї накладної, у вугіллі кам`яному показник вологи не перевищує гранично допустиму норму, Позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1% від маси вантажу при розрахунку збитків, тому заперечення Відповідача не приймаються судом до уваги.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу у вагонах №№ 66688227, 59955534, 56951882, 60660487, виходячи із Довідки № 2/3647 від 03.07.2019 ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», складає 2553,72 грн. без ПДВ та 3064,46 грн. з ПДВ.

Згідно з Комерційним актом № 388103/90 від 20.06.2019 нестача вантажу у вагоні №66688227 склала 7350 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 68800 кг) складає: 68800 кг * 1% = 688 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 7350 кг - 688 кг = 6662 кг. (6,662 т). Отже, вартість втраченого вантажу в вагоні №66688227 складає: 6,662 т * 3064,46 грн. = 20415,43 грн.

Згідно з Комерційним актом №388103/91 від 20.06.2019 нестача вантажу у вагоні №59955534 склала 5950 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 68300 кг) складає: 68300 кг * 1% = 683 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 5950 кг - 683 кг = 5267 кг. (5,267 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №59955534 складає: 5,267 т * 3064,46 грн. = 16140,51 грн.

Згідно з Комерційним актом №388103/92 від 20.06.2019 нестача вантажу у вагоні №56951882 склала 4600 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 67200 кг) складає: 67200 кг * 1% = 672 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 4600 кг - 672 кг = 3928 кг. (3,928 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №56951882 складає: 3,928 т * 3064,46 грн. = 12037,20 грн.

Згідно з Комерційним актом №410006/141/95 від 19.06.2019 нестача вантажу у вагоні №60660487 склала 7250 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 67700 кг) складає: 67700 кг * 1% = 677 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 7250 кг - 677 кг = 6573 кг. (6,573 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №60660487 складає: 6,573 т * 3064,46 грн.. = 20142,70 грн.

Таким чином, загальна сума втраченого вантажу в вагонах становить 68735,84 грн.

Частиною 1 статті 127 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Виходячи з аналізу ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, а саме таких його елементів: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи, шкідливого результату такої поведінки (шкоди), причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою та вини особи, яка заподіяла шкоду. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності (виключає його відповідальність).

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагонах №№ 66688227, 59955534, 56951882, 60660487, завданої шкоди - нестачі товару на суму 68735,84 грн. та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому Відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вагонах сталась не з вини Відповідача відповідно до ст. 127 Статуту.

Відповідачем заявлено про застосування позовної давності до спірних правовідносин з посиланням на те, що комерційні акти складено 19 та 20 червня 2019 року, в той же час претензії до відповідача не пред`являлись, а з позовом про стягнення збитків до суду позивач звернувся у грудні 2019 року, тобто після спливу 6 місяців.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За змістом ч.1ст. 261 названого Кодексу позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Положеннями ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а ст. 258 - до окремих вимог встановлено позовну давність в один рік.

Частиною 3 ст. 925 ЦК України, яка є загальною нормою, визначено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

При цьому, частиною 1 ст. 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Статутом залізниць України регламентується, зокрема порядок перевезення вантажів залізницею і відповідно до ст. 136 Статуту залізниць, позови до залізниць можуть бути пред`явлені у шестимісячний термін, що обчислюється відповідно до вимог ст. 134 цього Статуту, яким передбачено також і 6-місячний строк для пред`явлення претензії, з визначенням певних умов, обставин, підстав та строку його обчислення.

Згідно ст. 134 Статуту залізниць, претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців. Зокрема, згідно з п. «а» частини другої цієї статті, зазначені терміни обчислюються з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу.

Частиною 5 ст. 307 ГК України, яка кореспондується із частиною 4 ст. 909 та статтею 920 ЦК України, встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів за цими перевезеннями визначаються транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, ст.ст. 134, 136 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності за позовами про відшкодування збитків внаслідок недостачі вантажобагажу. Статут залізниць України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 із змінами, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2002 №1973.

Господарський кодекс України, прийнятий Верховною Радою України 16.01.2003 за №436-IV і набрав чинності з 01.01.2004, та статтею 315 якого передбачено певні особливості обчислення строків позовної давності за договором перевезення, також є спеціальним законом, який повинен застосовуватися до правовідносин сторін переважно щодо норм права, як такий, що прийнятий пізніше та містить порядок обчислення строків позовної давності.

Відтак, положення ст.ст. 134, 136 Статуту залізниць України підлягають застосуванню у системному зв`язку з положенням ст. 315 ГК України і таким чином, що строк позовної давності починає свій перебіг з дня одержання відповіді на претензію позивача або з дня закінчення строку, встановленого ч. 3 ст. 315 ГК України для відповіді на претензію.

Враховуючи, що дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності, в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (ч.ч. 2, 3 ст. 315 ГК України) незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника.

Отже, шестимісячний термін для пред`явлення даного позову до залізниці має обраховуватись упродовж 6 місяців, після спливу 6-місячного строку, передбаченого для пред`явлення претензії та 3-місячного строку, передбаченого для надання відповіді на претензію, що узгоджується з положеннями ст. 315 Господарського кодексу України та ст.ст. 134, 136 Статуту залізниць України, оскільки визначений законом строк, в межах якого особа має право звернутися з позовом до суду, не може поглинатися строком на реалізацію права на досудове врегулювання спору.

Аналогічні висновки містяться у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 905/487/19.

Судом встановлено відсутність відомостей щодо звернення позивача до відповідача з претензією про відшкодування вартості нестачі спірного вантажу, що у даному випадку не впливає на порядок обчислення позовної давності, оскільки, як зазначено вище, визначений законом строк, в межах якого особа має право звернутися з позовом до суду, не може поглинатися строком на реалізацію права на досудове врегулювання спору.

В той же час, судом встановлено, що комерційні акти, на підставі яких заявлено позов у даній справі, складено 19 та 20 червня 2019 року, позовна заява ПАТ «ТРЕК Октябрська ЦЗФ» надіслана до Господарського суду міста Києва поштою 19.12.2019, що підтверджується відбитком календарного штемпелю ПАТ «Укрпошта» на поштовому конверті, тобто без пропуску позовної давності.

За наведених обставин, враховуючи, що при зверненні до суду з даним позовом Позивачем не пропущено позовну давність, заява відповідача задоволенню не підлягає.

Таким чином, оскільки при перевезенні вантажу у вагонах залізницею не було дотримано вимог щодо збереження вантажу у вказаному вагоні, прийнятому до перевезення, у зв`язку з чим виявилась нестача вантажу на суму 68735,84 грн., Суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 68735,84 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Октябрська ЦЗФ"до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" про стягнення 68735,84 грн. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5, Ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1, Ідентифікаційний код 40081195) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" (85043, Донецька обл., місто Білицьке, ВУЛИЦЯ Красноармійська, будинок 1А, Ідентифікаційний код юридичної особи 00176549) збитки у розмірі 68735,84 грн. (шістдесят вісім тисяч сімсот тридцять п`ять грн. 84 коп.), судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 07 квітня 2020 року.

Суддя О.В. Чинчин