РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.03.2020Справа № 910/1356/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пері Україна" (07400, Київська область, м.Бровари, Об`їзна дорога, 60, )

до Приватного підприємства "Укрбалтбуд" (01011, м.Київ, вул.Рибальська буд.13, )

про стягнення 75 975,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пері Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного підприємства "Укрбалтбуд" про стягнення 63 057,85 грн орендних платежів по договору № СО-18-0002099 від 15.11.2018, 1036,66 грн 3% річних, 865,45 грн інфляційних втрат, 11015,07 грн пені, та покладення на відповідача 10 000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 05.02.2020 відкрив провадження у справі №910/1356/20 вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, визначив сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Згідно повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвалу суду від 05.02.2020 позивач отримав - 11.02.2020, відповідач - 10.02.2020.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пері Україна" (орендодавець) та Приватного підприємства "Укрбалтбуд" (орендар) укладено договір оперативної оренди обладнання № СО-18-0002099.

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець надає орендарю у тимчасове оплатне користування (оренду) будівельну опалубку PERI (в тому числі окремі елементи опалубки, спеціалізовану тару для її транспортування) іменовану надалі "обладнання", асортимент, кількість і вартість якого вказується в актах прийому-передачі, що є невід`ємною частиною цього договору.

Обладнання надається в оренду для використання орендарем на будівельному майданчику за адресою: Будівництво офісно-житлового комплексу за адресою: вул.Жилянська, 26-28 у Голосіївського районі м.Києва (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.1 договору, передача обладнання в оренду (з оренди) здійснюється на підставі акту(ів) прийому-передачі.

Відповідно до п.3.1 договору, договір набирає чинності та вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язання за цим договором.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що датою початку строку оренди обладнання вважається дати підписання акту приймання-передачі обладнання в оренду повноважними представниками сторін.

Датою закінчення строку оренди обладнання вважається дата, яка передує даті підписання акту приймання-передачі обладнання із оренди повноважними представниками сторін.

Згідно з п.2.3 договору, обладнання, що передається в оренду за цим договором, є власністю орендодавця і належить до його основних фондів.

Протягом всього часу дії оренди право власності на обладнання зберігається за орендодавцем.

Матеріалами справи встановлено, що за Актом прийому-передачі № 29592 від 19.11.2018 позивач передав, а відповідач прийняв в оренду обладнання по договору згідно зазначеного в акті переліку.

За Актами прийому-передачі №32835 від 12.04.2019, № 32996 від 19.04.2019, № 33049 від 18.04.2019, № 33147 від 24.04.2019, № 35088 від 11.07.2019 відповідач повернув позивачу з користування орендоване майно.

За умовами п.4.2.1 договору сторони узгодили, що орендна плата в грошовому вираженні щомісячно розраховується орендодавцем на підставі фактичної кількості днів користування обладнанням згідно актів прийому-передачі обладнання.

Відповідно до п. 4.2.2 договору, орендодавець до десятого числа кожного місяця, наступного за оплачуваним (за який нарахована орендна плата), направляє орендарю поштою (цінним листом із описом вкладення) оригінал підписаного та скріпленого печаткою орендодавця акту наданих послуг в двох примірниках.

Згідно із пунктом 4.2.3 договору, орендар зобов`язаний підписати і повернути орендодавцю один підписаний та скріплений печаткою орендаря оригінал акту наданих послуг до 20 числа місяця, наступного за оплачуваним, за яким нарахована орендна плата.

У разі неповернення (несвоєчасного повернення) підписаного та скріпленого печаткою орендаря акта наданих послуг і відсутності письмової мотивованої відмови орендаря від підписання цього акту (із доданням відповідного розрахунку на підставі підписаних сторонами актів прийому- передачі обладнання), такий акт і сума орендної плати в грошовому виражені вважаються беззастережно визнаними орендарем, а послуга є такою, що прийнята в повному обсязі (на вказану в акті прийому - передачі суму).

В пункті 4.2.4 договору встановлено, що орендар сплачує орендну плату щомісячно протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня закінчення оплачуваного (за який нарахована орендна плата) місяця.

Згідно Актів виконаних робіт № 30011905 від 30.11.2018 на суму 20 275,20 грн, № 30012060 від 31.12.2018 на суму 52 377,60 грн, № 30012557 від 28.02.2019 на суму 47308,80 грн, № 30012823 від 31.03.2019 на суму 52 377,60 грн, № 30013152 від 30.04.2019 на суму 28 467,66 грн, № 30013416 від 31.05.2016 на суму 3202,55 грн, № 30013651 від 30.06.2019 на суму 3099,24 грн позивачем були надані відповідачу послуги оренди обладнання на загальну суму 259 486,25 грн.

Відповідно до копій банківської виписки з рахунку позивача, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вказаних платежів здійснив частково на суму 196 428,40 грн двома платежами: 16.11.2018 платіж на суму 142 676,80 грн (з яких сума 13 723,20 грн зарахована як відшкодування вартості неповерненого обладнання згідно підписаного сторонами Акту про відшкодування № 20016344 від 11.07.2019), 03.07.2019 оплата на суму 53 751,60 грн,

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача зі сплати орендних платежів по договору оперативної оренди обладнання № СО-18-0002099 від 15.11.2018 склала 63 057,85 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 статті 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Доказів оплати відповідачем 63 057,85 грн. заборгованості, в тому числі у визначені договором строки, суду не надано.

Враховуючи, що строк оплати відповідачем вартості отриманих послуг оренди за вказаними Актами виконаних робіт за спірний період користування майном є таким, що настав 30 числа місяця наступного за звітним, за відсутності доказів висловлення будь-яких заперечень щодо підписання актів виконаних робіт, та оплати вартості орендних платежів по цих актах, вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої суми 63 057,85 грн. боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Положеннями статті 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що у разі несвоєчасної сплати орендної плати орендар сплачує пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за яким сплачується пеня.

Частиною 2 статті 625 ЦК України врегульовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У позовній заяві позивачем за прострочення виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати орендних платежів заявлено до стягнення 1036,66 грн 3% річних, 865,45 грн інфляційних втрат, нарахування яких здійснено по кожному Акту виконаних робіт окремо.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем вказаних вимог, суд вважає, що ці вимоги є правомірними та підлягають задоволенню повністю в межах розрахунку позивача за вказаний ним період.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 11015,07 грн пені, суд зазначає, що при здійсненні розрахунку позивач вірно зазначив строк оплати по кожному акту, водночас здійснив нарахування не з моменту прострочення та враховуючи шестимісячний строк нарахування, а в довільному порядку з наступного дня після здійснення часткової оплати без дотримання ч. 6 ст. 232 ГК України до дати подання позову (17.01.2020).

Зокрема, згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, п. 1.9, 2.5 постанови Пленуму від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Перевіривши розрахунок пені відповідно до умов договору та вимог ст. 232 ГК України, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 8192,62 грн , а саме:

по Акту № 30012823 строк оплати настав 30.04.2019, відповідно вірним є нарахування пені за період з 01.05.2019 по 01.11.2019, в той час як позивачем заявлено 397,48 грн пені за період з 31.07.2019 по 17.01.2020, тому задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення суми 2420,40 грн пені за період з 31.07.2019 по 01.11.2019 (в межах заявленого періоду та з урахування ч. 6 ст. 232 ГК України);

по Акту № 30013152 від 30.04.2019 строк оплати настав 30.05.2019, відповідно вірним є нарахування пені за період з 31.05.2019 по 31.11.2019, в той час як позивачем заявлено 5839,96 грн пені за період з 31.05.2019 по 17.01.2020, тому задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення суми 4792,71 грн пені за період з 31.05.2019 по 30.11.2019;

по Акту № 30013416 від 31.05.2019 строк оплати настав 30.06.2019, відповідно вірним є нарахування пені за період з 01.07.2019 по 01.01.2020, в той час як позивачем заявлено 561,78 грн пені за період з 01.07.2019 по 17.01.2020, тому задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення суми 523,99 грн пені за період з 01.07.2019 по 01.01.2020;

по Акту № 30013651 від 30.06.2019 строк оплати настав 30.07.2019, вимоги щодо стягнення 455,52 грн пені за період з 31.07.2019 по 17.01.2020 є обґрунтованими;

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач письмового відзиву та свого контррозрахунку суми боргу не надав, стверджувань позивача не спростував.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пері Україна" є обгрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 63 057,85 грн основного боргу, 1036,66 грн 3% річних, 865,45 грн інфляційних втрат та 8192,62 грн пені. В решті позову належить відмовити у зв`язку із безпідставністю нарахування.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про покладення на відповідача витрат на оплату послуг адвоката, орієнтовний розмір яких становить 10000 грн

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання позивачу послуг правової допомоги адвокатом, понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у т.ч. у розмірі 10 000,00 грн заявлених витрат, суду не надано, відповідної заяви в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання таких доказів після ухвалення рішення суду не заявлено, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про покладення зазначених витрат на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства "Укрбалтбуд" (01011, м.Київ, вул.Рибальська буд.13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пері Україна" (07400, Київська область, м.Бровари, Об`їзна дорога, 60, ) 63 057 (шістдесят три тисячі п`ятдесят сім) грн. 85 коп основного боргу, 1036(одну тисячу тридцять шість) грн. 66 коп 3% річних, 865 (вісімсот шістдесят п`ять) грн. 45 коп інфляційних втрат, 8192 (вісім тисяч сто дев`яносто дві) грн 62 коп пені, 2023 (дві тисячі двадцять три) грн 92 коп витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак