РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.02.2020Справа № 910/15896/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сітістейтсервіс»

до акціонерного товариства «Сбербанк»

третя особа на стороні на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Реалті»

про стягнення 501846,89 грн.,

Представники:

від позивача Самборська Г.М. (за дов.)

від відповідача Разумов М.А. (за дов.)

від третьої особи не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітістейтсервіс» звернулося до суду з позовом до акціонерного товариства (далі - АТ) «Сбербанк» про стягнення 501846,89 грн., з яких: 496031,00 грн. боргу, 428,07 грн. інфляційних втрат, 5387,82 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем, як власником квартир у будинку № 14 по вул. Лесі Українки в с. Щасливе, Бориспільського району Київської області (загальна площа квартир 7504,8 кв.м.), обов`язку щодо утримання майна, внаслідок чого, як вважає позивач, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача вартість житлово-комунальних послуг, які понесені останнім як балансоутримувачем вказаного вище будинку. Період надання послуг, які не оплачені відповідачем, становить з січня по жовтень 2019 року.

Суд своєю ухвалою від 13.11.2019 відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач у поданому суду відзиві визнав, що 17-20 грудня 2017 року з метою часткового погашення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку набув у власність 68 об`єктів нерухомого майна, розташованих за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе, вул. Лесі Українки, 14. Водночас, на думку відповідача, у нього відсутній обов`язок зі сплати вартості житлово-комунальних послуг, оскільки:

- між позивачем та відповідачем відсутні договірні зобов`язання щодо сплати відповідних платежів;

- частина об`єктів нерухомості була передана у тимчасове платне користування товариству з обмеженою відповідальністю «Стар Реалті» на підставі договору оренди № 28_199 від 22.12.2018 (далі - договір оренди № 28_199), відповідно до умов якого орендар зобов`язався укласти договори з постачальниками послуг та відповідними експлуатаційними організаціями з метою обслуговування об`єктів оренди, а 15.08.2019 з 68 об`єктів нерухомості 46 об`єктів відчужено товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Арсенал (Київ)»;

- позивач не довів надання відповідних послуг.

Відповідач подав клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Реалті». Клопотання мотивовано тим, що майно, стягнення вартості послуг з утримання якого є предметом позову, з 22.12.2018 орендує товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Реалті», яке, відповідно до умов оренди, зобов`язано було укласти договори про надання житлово-комунальних послуг.

Суд своєю ухвалою від 05.12.2019 залучив до участі у справі третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Реалті».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Реалті» подало клопотання про заміну первісного відповідача акціонерного товариства «Сбербанк» на належного відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Реалті».

Суд відмовив у задоволенні клопотання, про що постановив 13.01.2020 протокольну ухвалу. Відмовляючи у задоволенні клопотання суд виходив з того, що заміна неналежного відповідача на належного можлива лише за клопотанням позивача.

Третя особа заперечила проти позову з огляду на фактичне ненадання позивачем комунальних послуг та відмовою його від підписання договору про надання комунальних послуг. Третя особа стверджує, що:

- електропостачання здійснюється дизельними генераторами, орендованими товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «МК-2000 Інвест», яке було суборендарем об`єктів нерухомості;

- теплопостачання об`єктів нерухомості забезпечувалось самостійно ТОВ «МК-2000 Інвест» за допомогою обігрівальної техніки;

- послуги з водопостачання позивачем не надавались, внаслідок чого третя особа самостійно доставляла воду до об`єктів оренди;

- ТОВ «МК-2000 Інвест» самостійно здійснював збір і вивіз сміття.

Підтвердженням ненадання послуг, на думку третьої особи, є акти про ненадання послуг, складені 31.01.2019 та 28.02.2019 третьою особою з іншими користувачами приміщень, та акти про неналежне надання послуг, складені об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ) «Щасливе-ЛУ 14».

Позивач наведені відповідачем та третьою особою обставини вважає недостовірними з огляду на таке:

- АТ «Сбербанк» та ТОВ «Стар Реалті» не звертались до позивача з пропозиціями про укладення договорів. ТОВ «Стар Реалті» не надало суду доказів надсилання на адресу позивача лист від 28.05.2019, а напис ручкою на листі «отримано ТОВ «Сітістейтсервіс» 28.05.2019 р.», не містить вказівок на посаду та ПІБ особи, яка прийняла лист від імені ТОВ «Сітістейтсервіс», а тому, за твердження позивача, є сфальсифікованим;

- відповідач та третя особа не надали жодних доказів отримання комунальних послуг від інших осіб;

- акти про ненадання послуг, складені 31.01.2019 та 28.02.2019 третьою особою з іншими користувачами приміщень, позивачем не отримувались, а в акті від 31.01.2019, які і в листі від 28.05.2019, напис «отримано ТОВ «Сітістейтсервіс», також не містить вказівок на посаду та ПІБ особи, яка прийняла лист від імені ТОВ «Сітістейтсервіс», а тому також є сфальсифікованим;

- акти про неналежне надання послуг, складені ОСББ «Щасливе-ЛУ 14», позивачу не надавались та не надсилались.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітістейтсервіс» з 2011 року є управителем житлового комплексу - житловим будинком з вбудованими офісними приміщеннями, розташованими по вул. Л. Українки, 14 в с. Щасливе Бориспільського району Київської області (далі - об`єкт).

Управління об`єктом позивачем здійснюється на підставі договору № 80-ССС про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом (далі - Договір про надання послуг), що укладений 25.07.2011 між об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Щасливе-ЛУ 14» (замовником), товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті-Стейт» (власником) та товариством з обмеженою відповідальністю «Сітістейтсервіс» (управителем).

Відповідно до п. 1.1 Договору про надання послуг замовник та власник доручають управителю (ТОВ «Сітістейтсервіс») протягом визначеного цим договором строку прийняти на баланс та надати послуги з управління (далі - послуги з управління) об`єктом.

Управитель зобов`язався надавати послуги з управління в інтересах замовника, власника та для забезпечення сталого функціонування об`єкту відповідно до його цільового призначення, збереження споживчих властивостей, організації забезпечення потреби власників окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості згідно з переліком, визначеним додатком 1 до Договору про надання послуг.

Строк надання таких послуг, виходячи з п. 6.1 Договору про надання послуг, становить 20 (двадцять) років - до 25 липня 2031 року.

25.07.2011 позивача прийняв об`єкт на баланс, свідченням чого є відповідний акт прийняття-передачі.

Згідно з додатком 1 до Договору про надання послуг позивач надає послуги з опалення, холодного водопостачання, гарячого водопостачання, водовідведення, постачання електроенергії, Інтернет, телефон, радіо; послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Предметом позову і цій справі є стягнення вартості наданих послуг з утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з цим обставини їх надання та особливості правового регулювання є предметом дослідження судом. З огляду на це обставини, що стосуються надання інших послуг (електропостачання, теплопостачання, водопостачання) не оцінюються та не досліджуються судом.

У 2019 році (спірний період) відносини, що виникали у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулювались Законом України від 09.11.2017, № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), що є чинним на цей час.

Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. За приписами ст. 5 Закону житлово-комунальні послуги поділяються на житлові послуги та комунальні послуги. Житловою послугою, в розумінні Закону, є послуга з управління багатоквартирним будинком. Ця послуга включає:

утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Забезпечення належного утримання та ремонту спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб Закон покладає на управителя багатоквартирного будинку, яким є фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності. Таке забезпечення здійснюється за договором із співвласниками про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, що є результатом господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Отже, ТОВ «Сітістейтсервіс» у розумінні Закону є управителем і надає послуги з управління багатоквартирним будинком, у тому числі послуги з утримання будинку та прибудинкових територій, що є житловими послугами.

Закон вирізняє серед споживачів житлово-комунальних послуг індивідуального та колективного споживача.

Індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Колективний споживач - це юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

Обов`язок з оплати наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, покладено саме на індивідуального споживача (п. 5 ч. 2 ст. Закону).

Схожий порядок оплати послуг також визначено Договором про надання послуг (розділ 4).

Виходячи з п. 31 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, Договір про надання послуг, за відсутності договору, укладеного за правилами, визначеними цим Законом, зберігає чинність.

Частина друга статті 10 Закону, яка, відповідно пункту 1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, введена в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом (Закон набирав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, офіційно опублікований 09.12.2017 у газеті «Голос України»), наділяє сторін повноваженнями визначати вартість послуг з управління багатоквартирним будинком, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Водночас, виходячи зі змісту розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, такий порядок визначення вартості послуг з управління багатоквартирним будинком стосується договорів, укладених за правилами, визначеними цим Законом. Отже, оскільки Закон, як зазначено вище, передбачає, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом, визначення вартості послуг за Договором про надання послуг повинно здійснюватися за правилами, що існували до введення в дію частини другої статті 10 Закону.

Вартість послуги з утримання будинку та прибудинкової території в рамках Договору про надання послуг визначалась актом органу місцевого самоврядування відповідно до законодавства, чинного на час його прийняття: ст. 14 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 28 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», які наділяли органи місцевого самоврядування повноваженнями щодо затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд і прибудинкової території. Таким актом є рішення Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області від 06.10.2016 про затвердження тарифу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 10,06 грн за 1 кв. м. загальної площі приміщення для багатоквартирного будинку по вул. Л. Українки, 14 в с. Щасливе, Бориспільського району, Київської області.

Станом на січень 2019 року акціонерному товариству «Сбербанк» належало на праві власності 68 об`єктів (квартир, нежитлових та офісних приміщень, приміщень підвалу) у будинку № 14 по вул. Л. Українки в с. Щасливе Бориспільського району Київської області, загальною площею 75094,8 кв.м.. З грудня 2018 року належні відповідачу 68 об`єктів були передані у оренду ТОВ «Стар Реалті» за договором оренди № 28_199 від 22.12.2018. 15.08.2019 відповідач 46 об`єктів у цьому будинку загальною площею 3553 кв.м. продав ТОВ «ФК «Арсенал», у зв`язку з чим внесені зміни до договору оренди № 28_199 від 22.12.2018 щодо зменшення кількості орендованих об`єктів до 22-х (договір про внесення змін № 1 від 15.08.2019).

Ці обставини сторонами визнаються та, в силу ч. 1 ст. 75 ГПК України, не підлягають доказуванню.

За договором оренди № 28_199 від 22.12.2018 на ТОВ «Стар Реалті» був покладений обов`язок самостійно укласти договори з постачальниками послуг та відповідними експлуатаційними організаціями з метою обслуговування об`єктів оренди, а також з суб`єктами господарювання, що надають послуги з утримання об`єктів оренди і прибудинкової території.

Фактично тільки на частину приміщень, що була власністю відповідача, протягом січня-жовтня 2019 року, який є спірним періодом, укладені суборендарями з позивачем договори про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Площі, що є власністю відповідача, на які не були укладені такі договори, становлять:

- 5596,48 кв.м. в період з 01.01.2019 по 30.04.2019;

- 5678,48 кв.м. в період з 01.05.2019 по 30.06.2019;

- 6185,68 кв.м. в період з 01.07.2019 по 15.08.2019;

- 2632,68 кв. в період з 16.08.2019 по 31.10.2019.

Ці обставини також визнаються сторонами і, в силу ч. 1 ст. 75 ГПК України, не підлягають доказуванню.

Вирішуючи питання про особу, яка є зобов`язаною з оплати за послуги з утримання об`єктів оренди і прибудинкової території у січні-жовтні 2019 року, і настанням такого обов`язку, суд виходить з такого.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель та виконавці комунальних послуг (ст. 6 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги»).

За загальним правилом, передбаченим Законом, надання житлово-комунальних послуг здійснюється на договірних засадах (ч. 1 ст. 12 Закону).

В залежності від виду житлово-комунальної послуги: житлова чи комунальна послуга, Закон встановлює особливий порядок їх укладення та суб`єктний склад. Для послуги з управління багатоквартирним будинком, яка є житловою послугою, сторонами за таким договором є управитель та співвласник (співвласники), уповноважений (уповноважені) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір є обов`язковим для виконання всіма співвласниками (ст. 15 Закону).

Форми управління багатоквартирним будинком передбачені ст. 9 Закону України від 14.05.2015 № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Згідно з цією нормою, управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (ст. 11 Закону).

Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку є юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (ст. Закону України від 29.11.2001 № 2866-III «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Управителем багатоквартирного будинку є фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (ст. 1 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Отже управителем, з яким підлягає укладенню договір відповідно до приписів ст. 15 Закону, є фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, укладаючи договір з управителем, представляє співвласників будинку і виконує їхню волю щодо порядку управління майном.

Договір про надання послуг, який укладений між позивачем, як управителем, та об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щасливе-ЛУ 14», як замовником, відповідно до п. 31 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону зберігає чинність, у тому числі щодо вивезення побутових відходів, а тому підпадає під правове регулювання ст. 18 та ст.25 Закону, які визначають порядок надання послуг з управління багатоквартирним будинком та послуг з поводження з побутовими відходами.

Його умови є обов`язковими для виконання всіма співвласниками, які є споживачами таких послуг за Договором про надання послуг, незалежно від членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. Саме Договір про надання послуг є тією правовою основою, який покладає на споживачів обов`язок щодо оплати послуг відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону (споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором). А тому відсутність безпосереднього договору між управителем та індивідуальним споживачем, на якого Законом покладено обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону), не є підставою для звільнення останнього від обов`язку з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком та послуг з поводження з побутовими відходами.

Закон (ст. 1) визначає, що індивідуальним споживачем може бути:

- власник (співвласник) нерухомого майна;

- інша особа, яка за згодою власника користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

З цього слідує, що умовою настання обов`язку у іншої особи, яка за згодою власника користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб, є наявність укладеного іншою особою договору про надання житлово-комунальної послуги з особою, що їх надає. За його відсутності обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг є обов`язком власника нерухомого майна.

Власник, як абсолютний володар правомочностей володіння, користування та розпорядження майном, наділений похідним обов`язком утримання майна, що йому належить - тягар утримання майна (ст. 322 ЦК України). Оплата житлово-комунальних послуг є складовою витрат утримання майна. Виникнення обов`язку несення таких витрат не власником майна здійснюється за договором, укладеним з надавачем житлово-комунальних послуг. Відсутність такого договору, навіть за умови наявності домовленості між власником і не власником щодо його укладення і прийняття на себе витрат, не робить не власника зобов`язаною особою з оплати житлово-комунальних послуг.

Враховуючи наведене, оскільки ТОВ «Стар Реалті» не уклало договори з позивачем, як управителем майна, щодо надання послуги з утримання об`єктів оренди і прибудинкової території, у січні-жовтні 2019 року зобов`язаною особою з оплати за Договором про надання послуг в частині послуг з управління багатоквартирним будинком та послуг з поводження з побутовими відходами є відповідач як власник майна в частині площ, на які не були укладені такі договори, а саме:

- 5596,48 кв.м. в період з 01.01.2019 по 30.04.2019;

- 5678,48 кв.м. в період з 01.05.2019 по 30.06.2019;

- 6185,68 кв.м. в період з 01.07.2019 по 15.08.2019;

- 2632,68 кв. в період з 16.08.2019 по 31.10.2019.

Періодом оплати є місяць надання послуг (ст. 9 Закону).

Оцінюючи доводи відповідача щодо ненадання позивачем у спірний період послуг з управління багатоквартирним будинком та послуг з поводження з побутовими відходами суд виходить з їх недоведеності з огляду на таке.

Порядок оформлення претензій споживачів наведено у ст. 27 Закону, відповідно до якої у разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, постановою якого від 27.12.2018 № 1145 затверджено Порядок проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг. За результатами перевірки якості надання послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та управителем. Управитель зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. У разі неприбуття управителя в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається управителю рекомендованим листом.

Акти-претензії, надані третьою особою, не відповідають порядку та процедурі їх складання, зазначеній вище (відсутні дані та докази про виклик управителя, не містять інформації про його неприбуття, не підписані двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях), а тому не є допустимими доказами в розумінні ст. 77 ГПК України.

Інших доказів суду не надано.

Таким чином, наявні матеріали свідчать про те, що в період з 01.01.2019 по 31.10.2019 (включно) за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві 496031,00 грн.

Суд перевірив розрахунок позивача та визнав його вірним:

- за період з 01.01.2019 по 30.04.2019 - 223859,20 грн. (5596,48 *10)*4 (місяці);

- за період з 01.05.2019 по 30.06.2019 - 113569,60 грн. (5 678,48 *10)*2 (місяці);

- за період з 01.07.2019 по 31.07.2019 - 61 856,80 грн. (6185,68*10*1 (місяць);

- за період з 01.08.2019 по 15.08.2019 - 30 928,40 грн. (6185,68*10*0,5 (півмісяця);

- за період з 16.08.2019 по 31.08.2019 - 13163,40 грн. (2632, 68 *10*0,5 (півмісяця);

- за період з 01.09.2019 по 31.10.2019 - 52653,60 грн. (2632, 68 *10*2 (місяці).

Отже, факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 496031,00 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 5387,82 грн. 3 % річних та 428,07 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сітістейтсервіс» до акціонерного товариства «СБЕРБАНК».

Стягнути з акціонерного товариства «СБЕРБАНК» (вул. Володимирська, 46, м. Київ, 01601, код 25959784) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сітістейтсервіс» (вул. Л. Українки, 14-б, с. Щасливе, Бориспільський район, Київська область, 08325, код 34514979) 496031,00 грн. боргу, 5387,82 грн. 3% річних, 428,07 грн. інфляційних втрат, 7527,71 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 03.04.2020.

Суддя С. А. Ковтун