РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.03.2020Справа № 910/1011/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА»

про стягнення 349 878,04 грн.

представники сторін: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2020 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» (далі - відповідач) про стягнення 349 878,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 11.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18, за умовами якого ПАТ «Київенерго» відступило на користь позивача права вимоги, у тому числі, до відповідача, щодо виконання останнім грошового зобов`язання з оплати спожитих ним комунальних послуг за тимчасовим договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 621956 від 01.02.2018.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 349 878,04 грн, з яких: 325 004,10 грн - основний борг, 15 925,20 грн - інфляційна складова боргу, 8 948,74 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2020 відкрито провадження у справі № 910/1011/20 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 27.02.2020.

27.02.2020 у судовому засіданні розгляд справи відкладено на 17.03.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2020 повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА», як відповідача, про наступне судове засідання, призначене на 17.03.2020.

17.03.2020 до суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи, яке було відхилено судом з огляду на обмежений процесуальний строк розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання 17.03.2020 представники сторін не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач про причини неявки суд не повідомив, правом надати відзив не скористався.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 17.03.2020 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

01.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» (споживач за договором) був укладений тимчасовий договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 621956 від (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у цьому договорі.

Згідно з п. 2.1 договору при виконанні його умов, а також вирішенні усіх питань, що необумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватись тарифами, затвердженими органом виконавчої влади, що здійснює державне регулювання у комунальних послугах, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установок мереж (далі - Правила), нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Пунктом 2.2 договору на постачальника, у тому числі, покладений обов`язок безперебійно постачати теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності споживача для потреб опалення - в період опалювального сезон, для гарячого водопостачання - протягом року, згідно з заявленим споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними у додатку.

Відповідно до довідки (додаток № 6 до договору) ПАТ «Київенерго» зобов`язувалось здійснювати постачання теплової енергії за адресою: вул. Воскресенська, 18Б.

У свою чергу, на споживача покладений обов`язок забезпечувати своєчасне надходження коштів на рахунок постачальника або на транзитний рахунок Головного інформаційно-обчислювального центру (ГІОЦ) КМДА від мешканців за спожиту теплову енергію, а також своєчасне щомісячне надходження коштів на рахунок постачальника за теплову енергію, спожиту орендарям, та обов`язок прийняття усіх заходів (у т.ч. примусових) для стягнення коштів з боржників згідно з чинним законодавством України (п. 2.3 договору).

Крім того, згідно з п. 9 додатку № 2 до договору «Тарифів та порядку розрахунків» споживач щомісячно з 12 по 15 число отримує в ЦОК Деснянського району за адресою: вул. Закревського,14, оформлений постачальником рахунок-фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця, акт приймання-передавання товарної продукції, облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, які оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Пунктом 10 вищевказаного додатку до договору встановлено, що споживач забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату кошів від населення за фактично спожиту теплову енергію на поточний рахунок постачальника, та до 25 числа поточного місяця сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок постачальника.

Згідно з п. 4.1 договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15.06.2018.

Судом встановлено, що протягом спірного періоду з лютого по квітень 2018 року ПАТ «Київенерго» поставило, а відповідач спожив теплову енергію загальною вартістю 325 004,10 грн, що підтверджується обліковими картками за лютий, березень та квітень 2018 року, рахунком-фактурою № 621956/2019-11 від 30.11.2019, а також актом звіряння розрахунків за теплову енергію від 31.08.2019.

З вищевказаних документів вбачається, що вони не підписані відповідачем, однак з огляду на положення п. 9 додатку № 2 до договору, згідно з якими обов`язок отримати рахунок, акт виконаних робіт для оплати, а також акт звіряння покладений на відповідача (споживача), а відповідач отримання послуг та розмір їх вартості не заперечував, суд дійшов висновку про те, що факт споживання відповідачем протягом спірного періоду теплової енергії загальною вартістю 325 004,10 грн є доведеним.

Разом з тим, відповідач, у порушення умов укладеного сторонами договору, спожиті послуги не оплатив.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед ПАТ «Київенерго» за теплову енергію, спожиту відповідачем протягом спірного періоду з лютого по квітень 2018 року, становить 325 004,10 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з ч. 6 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач документів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед ПАТ «Київенерго» в повному обсязі або спростовували наявність такої заборгованості, суду не надав.

Матеріали справи також свідчать, що 11.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (кредитор за договором) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (новий кредитор за договором) був укладений договір про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18 (далі - договір цесії).

Згідно з п. 1.1 договору цесії в порядку та на умовах, визначених цим договором, кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців (далі по тексту - споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями), як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів) на загальну суму 497 554 936,91 грн станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів.

Пунктом 1.2 договору цесії встановлено, що перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 до цього договору. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до витягу з переліку споживачів теплової енергії та зобов`язань, право вимоги яких відступається (додаток № 1 до договору цесії), позивач набув право вимоги до відповідача за зобов`язаннями у розмірі 325 004,10 грн.

Крім того, з укладенням цього договору кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші виключення та обмежень), що нараховані кредитором та/або можуть виникнути після укладення цього договору у зв`язку із неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені у додатку № 1 до цього договору (п. 1.3 договору цесії).

Відповідно до ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що право вимоги за тимчасовим договором № 621956 від 01.02.2018 на момент вирішення даного спору належить позивачу, як новому кредитору у зобов`язанні. Сторони не надали суду будь-яких доказів протилежного.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 325 004,10 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційну складову боргу в розмірі 15 925,20 грн та 3% річних в розмірі 8 948,74 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач комунальні послуги, надані позивачем, не оплатив, відтак допустив порушення зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 01.12.2018 по 31.10.2019, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно з дотриманням вимог чинного законодавства та умов укладеного сторонами договору. Отже, вимога про стягнення 3% річних в розмірі 8 948,74 грн заявлена позивачем обґрунтовано та підлягає задоволенню у вказаному ним розмірі.

Здійснивши власний розрахунок інфляційної складової боргу за визначений позивачем період з 01.12.2018 по 31.10.2019 суд встановив, що їх розмір становить 16 222,11 грн, тобто є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Отже, вимога про стягнення з відповідача інфляційної складової боргу в сумі 15 925,20 грн заявлена позивачем правомірно та підлягає стягненню у розмірі, вказаному позивачем.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» (01011, м. Київ, вул. Печерський Узвіз, буд. 19, ідентифікаційний номер 36520848) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5, ідентифікаційний код 40538421) основний борг у розмірі 325 004,10 грн (триста двадцять п`ять тисяч чотири грн 10 коп.) інфляційну складову боргу в розмірі 15 925,20 грн (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять грн 20 коп.), 3% річних у розмірі 8 948,74 грн (вісім тисяч дев`ятсот сорок вісім грн 74 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 248,17 грн (п`ять тисяч двісті сорок вісім грн 17 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 02.04.2020.

Суддя О.Г. Удалова