ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" березня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2950/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В.

при секретарі Липі Т.О.

за участю представників:

від позивача: Канікаєв Ю.О. по довіреністі;

від відповідача: Ткач С.А. по довіреністі

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до відповідача: Обслуговуючий кооператив "Житловий кооператив "Совіньйон-2" (Одеський бульвар, 5, Одеса, Одеська область, 65037) про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Обслуговуючий кооператив "Житловий кооператив "Совіньйон-2", в якому просить господарський суд: про визнання недійсним рішення.

Ухвалою суду від 28.12.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "23" січня 2019 р. о 15:15.

21.01.2019р. до господарського суду Одеської області від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 надійшла позовна заява до Обслуговуючого кооператива "Житловий кооператив "Совіньйон-2" про визнання недійсним рішення загальних зборів членів кооперативу від 10.12.2016року, оформленого протоколом № 3.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд ухвалою від 25.01.2019р., на підставі п. 1 ч.5 ст.174 ГПК України, дійшов висновку про повернення позовної заяви так як її не підписано ОСОБА_2 , що підтверджено актом Господарського суду Одеської області №01-11/37/2019 від 21.01.2019р.

05.02.2019р. ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 25.01.2019р. про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 (вх. № 143/19 від 21.01.2019р.) до Обслуговуючого кооператива "Житловий кооператив "Совіньйон-2" про визнання недійсним рішення загальних зборів по справі №916/2950/18.

Ухвалою суду від 07.02.2019р. провадження у справі зупинено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.01.2018 у справі №916/2950/18 - без змін.

Ухвалою суду від 10.05.2019 року провадження по справі № 916/2950/18 поновлено.

21.05.2019 року до Господарського суду Одеської області надійшов запит на справу від Південно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з надходженням до Південно-західного апеляційного господарського суду касаційної скарги ОСОБА_2 на Постанову від 01.04.2019р.

Ухвалою Верховного Суду від 24.06.2019р. відмовлено ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.01.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 у справі №916/2950/18.

18.07.2019р. ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 25.01.2019р. про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 (вх. № 143/19 від 21.01.2019р.) до Обслуговуючого кооператива "Житловий кооператив "Совіньйон-2" про визнання недійсним рішення загальних зборів по справі №916/2950/18.

Ухвалою суду від 18.07.2019р. провадження у справі зупинено.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2019р. відмовлено ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.01.2018 у справі №916/2950/18.

Ухвалою Верховного Суду від 11.11.2019р. відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2019р. у справі №916/2950/18.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року поновлено провадження у справі, продовжено строк підготовчого провадження до 08.01.2020р. та призначено підготовче засідання на 16.12.2019 року.

Ухвалою суду від 16.12.2019року відкладено підготовче засідання у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання.

17.12.2019р. до Господарського суду Одеської області надійшов запит на справу від Південно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з надходженням до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу суду від 25.01.2019р.

Ухвалою суду від 18.12.2019р. провадження у справі зупинено.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.12.2019р. відмовлено ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 (вх. № 4767/19 від 13/12/19) на ухвалу господарського суду Одеської області від 25.01.2019 у справі № 916/2950/18.

08.01.2020 року справа № 916/2950/18 повернулась до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.01.2020 р. року провадження у справі поновлено з 03.02.2020 року та призначено підготовче засідання на 03.02.2020 року.

По справі оголошено перерву до 12.02.2020р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.02.2020 року задоволено клопотання позивача про витребування з Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану інформацію щодо наявності у Державному реєстрі актів цивільного стану запису про смерть громадянки ОСОБА_5 .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.02.2020 року задоволено клопотання позивача про виклик в судове засідання для допиту в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Протокольною ухвалою від 18.02.2020 р. суд відмовив у задоволенні клопотань про витребування від відповідача та від ТОВ «Комунсервіс» копій договору купівлі-продажу магістрального водопроводу, оскільки позивач не виклав у клопотанні обґрунтування, яким чином цей договір стосуються предмету спору. Крім того, суд прийняв до уваги пояснення представника відповідача, який наголосив, що такого документу взагалі не існує, оскільки вказаний договір не укладався.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 р. закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті 18.02.2020 року.

В судовому засіданні 18.02.2020 року судом були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . На допиті інших свідків, які в судове засідання не з`явилися, представник позивача не наполягав, посилаючись на знаходження їх за межами України.

По справі оголошена перерва до 16.03.2020р.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 16.03.2020р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Позивач мешкає на території Житлового масиву «Совіньйон» смт Таїрово Овідіопольського району Одеської області.

В період з 2003 року по 3015 рік позивач здійснив чотири платежі у вигляді цільових внесків у касу відповідача, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів №33 від 05.07.2003 року, №83 від 26.07.2003 року, №51 від 12.07.2003 року, №531341 від 08.05.2013 року.

10 грудня 2016 року відбулися загальні збори Житлово-будівельного кооперативу «Совіньйон-2», які оформлені протоколом №3.

Відповідно до вказаного протоколу, загальна кількість членів ЖБК «Совіньйон-2» станом на 10.12.2016 року складала 416 осіб, на загальних зборах були присутні 304 члена від загальної кількості (73,07%).

Порядком денним загальних зборів передбачено розгляд наступних питань:

- обрання голови та секретаря загальних зборів;

- надання згоди голові правління на підписання угоди від імені кооперативу;

- зміна складу засновників кооперативу;

- вирішення питання щодо прийняття нової редакції статуту кооперативу.

Рішенням загальних зборів від 10.12.2016 року було обрано голову правління, надано згоду згоди голові правління на підписання від імені кооперативу договору купівлі-продажу магістрального водопроводу між ЖБК «Совіньйон-2» та ТОВ «Комунсервіс»; - змінено склад засновників кооперативу; - затверджено нову редакцію статуту кооперативу з новою назвою - Обслуговуючий кооператив «Житловий кооператив «Совіньйон-2».

Протокол загальних зборів №3 від 10.12.2016 року, копія якого додана позивачем до позовної заяви, підписаний головою правління ОСОБА_11 та секретарем ОСОБА_12 .

Крім копії протоколу загальних зборів №3 ЖБК «Совіньон-2» позивачем надано копію Реєстру присутніх на загальних зборах ЖБК «Совіньон-2» 10.12.2016 року.

Відповідно до Статуту Обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Совіньйон-2», копія якого надана позивачем, вказаний кооператив є правонаступником Житлово-будівельного кооперативу «Совіньйон-2».

Як на підставу для визнання недійсними спірних рішень загальних зборів ЖБК «Совіньон-2» позивач посилається на те, що:

- позивач є членом кооперативу;

- загальні збори членів кооперативу, на яких були прийняті спірні рішення, були проведені з порушенням порядку їх скликання, оскільки позивач, який станом на дату прийняття спірних рішень, був членом ЖБК «Совіньон-2», про проведення 10.12.2016 р. загальних зборів кооперативу належним чином не був повідомлений, участь у вказаних зборах не приймав;

- на загальних зборах ЖБК «Совіньон-2» був відсутній кворум;

загальні збори взагалі не проводились, оскільки більшість підписів у реєстрі підроблено, а решта підписів ставились за інших обставин;

- внаслідок вказаних обставин відповідачем порушені ст.ст. 12, 15 Закону України «Про кооперацію», а також пункти 3.4., 5.1.3., 5.1.6, 5.1.7 Статуту кооперативу.

Враховуючи, що позивач вважає, що відповідач Своїми діями порушив права та його законні, ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Житловий кооператив "Совіньйон-2" про визнання недійсним рішення загальних зборів членів ЖБК «Совіньон-2» (теперішня назва - Обслуговуючий кооператив "Житловий кооператив "Совіньйон-2") від 10.12.2016р. оформленого протоколом №3 Загальних зборів ЖБК «Совіньон-2» від 10.12.2016р.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Частиною першою статті 94 Господарського кодексу України визначено, що кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України "Про кооперацію".

Статтею 2 Закону України "Про кооперацію" визначено, що кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Приписами статті 3 Закону України "Про кооперацію" метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Основними завданнями кооперації є: підвищення життєвого рівня членів кооперативів, захист їх майнових інтересів і соціальних прав; створення системи економічної і соціальної самодопомоги населення та суб`єктів господарювання; залучення у виробництво товарів, робіт, послуг, додаткових трудових ресурсів, підвищення трудової і соціальної активності населення; створення і розвиток інфраструктури, необхідної для провадження господарської та іншої діяльності кооперативів з метою зростання матеріального добробуту їх членів та задоволення потреб у товарах і послугах; сприяння сталому розвитку та становленню засад демократичного розвитку суспільства.

Частиною першою статті 12 Закону України "Про кооперацію" визначено, що основними правами члена кооперативу, зокрема є участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління.

За умовами частини першої статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно з правилами статті 101 Господарського кодексу України управління виробничим кооперативом здійснюється на основі самоврядування, гласності, участі його членів у вирішенні питань діяльності кооперативу. Вищим органом управління виробничого кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До органів управління кооперативу належать правління (голова) кооперативу та ревізійна комісія (ревізор) кооперативу.

У відповідності до ч.1 ст.15 Закону України "Про кооперацію" вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

Відповідно до приписів частини першої статті 102 Господарського кодексу України загальні збори, вносять зміни до статуту кооперативу; обирають шляхом прямого таємного голосування голову кооперативу, членів правління кооперативу, членів ревізійної комісії (ревізора), членів спостережної ради кооперативу; затверджують напрями розвитку кооперативу; заслуховують звіти органів управління кооперативу про їх діяльність; визначають види і розміри фондів кооперативу, порядок їх формування та використання; затверджують правила внутрішнього розпорядку кооперативного підприємства, річний звіт і баланс кооперативу, порядок формування і розподілу доходу кооперативу, рішення правління (голови) кооперативу про прийняття нових членів; вирішують питання про входження кооперативного підприємства до об`єднань підприємств (кооперативів), участь кооперативу у заснуванні інших суб`єктів господарювання; приймають рішення про реорганізацію або ліквідацію кооперативу.

З вказаною нормою кореспондуються положення частини другої статті 15 Закону України "Про кооперацію".

Згідно із ч. 3 ст.15 Закону України "Про кооперацію" рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу приймаються відповідно до його статуту відкритим або таємним голосуванням (ч.12 ст.15 Закону України "Про кооперацію").

Згідно із ч.5 ст.15 Закону України "Про кооперацію" про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Відповідно до ч.6 ст.15 Закону України "Про кооперацію" позачергові загальні збори членів кооперативу скликаються на вимогу: не менше третини його членів; спостережної ради; ревізійної комісії (ревізора); органу управління кооперативного об`єднання, членом якого він є.

З урахуванням наведеного вище, судом встановлено, що приписи ст.15 Закону України "Про кооперацію" обумовлюють обов`язок повідомлення членів кооперативу про дату, місце, час проведення загальних зборів та порядок денний загальних зборів.

У відповідності до ч.1ст.8 Закону України "Про кооперацію" статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання, встановленої статтею 15 Закону України "Про кооперацію".

Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

З урахуванням наведеного, право окремих членів кооперативу на участь у загальних зборах і голосуванні при прийнятті рішення є порушеним та підлягає захисту у випадку їхньої відсутності на зборах через недотримання органами кооперативу вимог закону і статуту про порядок скликання і проведення зборів.

Позивач на підтвердження своїх доводів, викладених у позовній заяві, надав суду копії квитанцій до прибуткових касових ордерів, які, на думку позивача, є доказом того, що він на час прийняття спірного рішення та на дату подання позову був членом Житлово-будівельного кооперативу «Совіньйон-2».

В свою чергу, відповідачем не надано до суду належні та допустимі докази повідомлення позивача про дату, час та місце проведення загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу «Совіньйон-2», які відбулися 10.12.2016 р.

Відповідачем також не надано до суду відзиву на позовну заяву але Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що позивач не є членом кооперативу, а тому не мав право на участь в управлінні кооперативом; квитанції до прибуткових касових ордерів не є доказом внесення вступного внеску. В той же час, ці квитанції можуть бути доказом того, що позивач є асоційованим членом кооперативу.

Відповідно до абзацу першого ст.10 Закону України «Про кооперацію», членами кооперативу можуть бути громадяни України ті іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Відповідно до абзацу третього ст.10 Закону України «Про кооперацію», кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про кооперацію», вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених їх статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Позивачем до суду не надано доказів того, що ним до кооперативу подавалася заява про вступ в члени кооперативу, вносився вступний внесок та пай, правлінням кооперативу приймалося рішення про прийняття його у члени кооперативу, загальними зборами приймалося рішення про затвердження рішення правління про прийняття.

Крім того, позивачем не надано посвідчення про членство, видане кооперативом відповідно до вимог абзацу третього ст.10 Закону України «Про кооперацію».

Відповідно до ст.14 Закону України «По кооперацію», у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу - фізична чи юридична особа, внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члену в його господарській діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу.

Таким чином, надані позивачем копії квитанцій до прибуткових касових ордерів не є достатнім доказом того, що він станом на 10.12.2016 року був членом, а не асоційованим членом Житлово-будівельного кооперативу «Совіньйон-2».

За таких обставин, неповідомлення відповідача про дату, час та місце проведення загальних зборів членів кооперативу не могло вплинути на його права, визначені ст.14 Закону України «По кооперацію».

З реєстру членів кооперативу також не вбачається, що позивач був членом Житлово-будівельного кооперативу «Совіньйон-2» або його правонаступника.

Необгрунтованим є посилання позивача на порушення положень статуту Обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Совіньйон-2», копія якого міститься в матеріалах справи, оскільки цей, доданий позивачем до позову документ, є новим статутом, що був затверджений спірним рішенням загальних зборів.

Статут Житлово-будівельного кооперативу «Совіньйон-2», який діяв на час прийняття спірного рішення, позивачем до суду не надано.

В судовому засіданні досліджено заяви свідків заяв свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , які пояснили, що загальні збори на яких булі прийняті спірні рішення, не проводились, підписи у Реєстрі ними поставлені за інших обставин під іншим приводом.

В судовому засіданні досліджено заяву свідка ОСОБА_9 , ., яка пояснила, що загальні збори на яких булі прийняті спірні рішення, не проводились, підпис у Реєстр їй не належить.

ОСОБА_13 в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що про дату, час та місце проведення загальних зборів його не повідомляли, свій підпис у Реєстрі присутніх на загальних зборах ЖБК «Совіньйон-2» вона поставила за інших обставин, зі слів сусідів їй відомо, що загальних зборів кооперативу 10.12.2016 р. взагалі не було.

ОСОБА_13 в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що про дату, час та місце проведення загальних зборів його не повідомляли, свій підпис у Реєстрі присутніх на загальних зборах ЖБК «Совіньйон-2» він поставив за інших обставин, зі слів сусідів йому відомо, що загальних зборів 10.12.2016 р. взагалі не було.

ОСОБА_13 в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що про дату, час та місце проведення загальних зборів його не повідомляли, зі слів сусідів загальні збори не проводились, свій підпис у Реєстрі присутніх на загальних зборах ЖБК «Совіньйон-2» вона поставила за інших обставин, на час проведення загальних зборів мешкала у Харкові, оскільки будівництво її житлового будинку в ЖМ «Совіньйон» ще не було закінчено.

Суд не приймає вказані показання свідків як належний доказ порушення прав позивача, оскільки вони не містять інформації про порушення його прав.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. В даному випадку, доказами членства позивача у кооперативі мають бути документи, що свідчать про внесення вступного внеску та паю, заява про вступ до кооперативу, протокол (виписка з протоколу) правління про прийняття позивача до членів кооперативу, посвідчення члена кооперативу або інший документ, виданий кооперативом, що посвідчує вказані обставини.

Судом досліджено інформацію, надану Одеськім міським відділом державної реєстрації актів громадянського стану, з якої вбачається, що громадянка ОСОБА_5 померла 21.10.2010р. тобто до дати проведення загальних зборів, а тому не могла приймати в них участь та поставити підпис у реєстрі.

При цьому суд зазначає, що вказане порушення не вплинуло на права позивача та, з урахуванням загальної кількості членів кооперативу та кількості осіб, прийнявших участь у голосуванні, воно не вплинуло на загальний результат голосування.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права та законні інтереси громадянина захищаються судом.

Господарським судом під час вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин, слід враховувати приписи статті 1 ГПК України та з`ясовувати наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного права або законного інтересу у правовідносинах, на захист яких подано позов, а також питання про наявність чи відсутність факту їх порушення, невизнання або оспорювання. Недотримання вимог закону та установчих документів юридичної особи під час скликання і проведення загальних зборів не може визнаватися порушенням прав тих позивачів, які не є учасниками (акціонерами, членами) цієї особи.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи наведене, з огляду на встановлені судом обставини, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, за подання позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволені позову ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу "Житловий кооператив "Совіньйон-2" про визнання недійсним рішення - відмовити повністю.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача

Повний текст складено 26 березня 2020 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов