ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2020 р.м. ХарківСправа № 5023/10655/11 (922/188/20)

Господарський суд Харківської області у складі: головуючий суддя Усатий В.О.

судді: Хотенець П.В. , Яризько В.О.

без виклику представників сторін, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу № 922/188/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-експериментальний завод "Спецсплав", м. Дніпро
до Державного підприємства "Завод ім.В.О. Малишева", м. Харків
про стягнення коштів в межах справи про банкрутство ДП "Завод ім. В.О. Малишева",

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Харківської області розглядається справа про банкрутство ДП "Завод ім. В.О. Малишева".

До суду звернувся з позовом ТОВ "Дослідно-експертиментальний завод "Спецсплав" (вх. 922/188/20), в якому просить суд: стягнути з ДП "Завод імені В.О. Малишева" на користь ТОВ "Дослідно-експериментальний завод "Спецсплав" суму заборгованості в розмірі: 89 302,00 грн, яка складається з суми основного боргу 77 837,00 грн; 3 941,00 грн - 3% річних; 7 523,00 грн - втрат від інфляції.

Крім того, просить суд стягнути з ДП "Завод ім. В.О. Малишева" суму судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до договору поставки № 711ДП, а саме, не сплату вартості отриманого товару у повному обсязі та в обумовлені сторонами строки.

Відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до протоколу передачі суду раніше визначеному складу суду від 27.01.2020 визначено склад суду для розгляду даної справи: головуючий суддя Усатий В.О., суддя Яризько В.О., суддя Савченко А.А.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

До суду надійшов відзив (вх. 4158 від 17.02.2018) від відповідача ДП "Завод ім. В.О. Малишева", в якому просить відмовити у задоволенні вимог повністю. Вказує на те, що вважає, що з урахуванням перебування ДП "Завод ім. В.О. Малишева" в процедурі банкрутства є неправомірним нарахування інфляційних та річних протягом дії мораторію. Щодо основного боргу пояснень не надано.

Враховуючи перебування судді Савченко А.А. у відпустці більше 14 календарних днів та з урахуванням строків розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження на підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Харківської області від 26.03.2020 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи визначено склад суду для розгляду даної справи : головуючий суддя Усатий В.О., суддя Хотенець П.В., суддя Яризько В.О. (протокол від 26.03.2020).

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Від сторін не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заперечення, викладені у відзиві, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, господарським судом встановлено наступне.

03.10.2017 між Державним підприємством "Завод ім. В.О. Малишева" (покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дослідно-експериментальний завод "Спецсплав" (Постачальником) укладений договір поставки № 711ДП, за умовами якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця, а Покупець у порядку та на умовах, передбачених даним Договором, зобов`язався прийняти та оплатити товарно-матеріальні цінності (Товар), асортимент, комплектність, кількість та якість і вартість якого визначаються Сторонами окремо в специфікаціях або листах, що є невід`ємними частинами Договору.

Сторонами підписано три специфікації до Договору, а саме: № 1 від 04.10.2017; № 2 від 04.10.2017; № 5 від 26.02.2018.

Як зазначає позивач, перші дві специфікації виконані сторонами у повному обсязі без будь-яких претензій.

Специфікацією № 5 від 26.02.2018 передбачено поставку товару - круг ф 30мм ст. 20х25Н20С2 (ЗИ-283) ГОСТ 5040-88, ДСТУ 4738-2007, 1ГП, під гарячу обробку, без підпалу, з обточуванням, контроль на наявність внутрішніх дефектів УЗК, кількістю 1000 кг, загальною вартістю (в т.ч. ПДВ) -374220,00 грн.

Відповідно до умов примітки до тендеру № 2094869 товар постачається кратно ваги штанг.

Сторонами узгоджено, що товар поставляється на умовах 100% передплати. Толеранс поставки +/- 25%.

Умови та строк поставки : протягом 14 днів з моменту передплати у розмірі 100% на умовах DDP-склад Покупця (м. Харків, вул. Плеханівська, 126).

Постачальником виставлено рахунок-фактура № 13 від 26.02.2018 Покупцеві на загальну суму 452 057,76 грн з ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, Покупецем ДП "Завод ім. В.О. Малишева" 16.03.2018 здійснено передплату у розмірі 374 220 грн.

Відповідно до видаткової накладної товар поставлений у кількості 1208 кг на загальну суму з ПДВ 452 057,76 грн

Отже, 06.04.2018 Постачальник здійснив поставку товару на загальну суму 452 057,76 грн. Товар прийнятий Покупцем без зауважень та заперечень.

Факт поставки підтверджується повним комплектом первинних документів, в т.ч. видатковою накладною № 60401 від 06.04.2018, рахунком фактурою № 13 від 26.02.2018 ( з уточненою сумою поставки), ТТН № Р60401 від 06.04.2018; Сертифікатом якості (випискою з сертифікату якості № 445753 від 26.02.2018) , податковими накладними від 16.03.2018 та від 06.04.2018.

За п. 2.4 Договору Покупець зобов`язується оплатити Постачальнику вартість партії Товару протягом 15 банківських днів з дати приймання Покупцем партії Товару за асортиментом, комплектністю та якістю відповідно до п. 4.5 Договору , якщо інші умови та строк оплати на відповідну партію Товару не визначені Сторонами відповідно до п. 1.2. Договору, але в будь-якому випадку не раніше отримання Покупцем оригіналу рахунку на такий Товар.

Відповідно до п. 4.5. Договору приймання Товару за асортиментом, комплектністю та якістю здійснюється відділом технічного контролю Покупця протягом 20 календарних днів з дня фактичного отримання Товару. У разі виявлення невідповідності Товару умовам Договору щодо асортименту та/або комплектності та/або якості Товару відділ технічного контролю Покупця, без виклику представників Постачальника складає рекламаційний акт, про що повідомляє Постачальника. Рекламаційний акт відділу технічного контрою Покупця вважається належним та допустимим доказом невідповідності Товару умовам Договору щодо асортименту та/або якості Товару.

У разі, якщо протягом зазначеного строку відділом технічного контролю Покупця не був складений рекламаційний акт, Товар вважається прийнятим Покупцем за асортиментом, комплектністю та якістю.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, товар поставлений 06.04.2018. Строк прийняття товару 20 календарних днів, тобто до 27.04.2018. Строк оплати 15 днів з дати приймання товару, тобто до 12.05.2018.

ДП "Завод ім. В.О. Малишева" не надано доказів, які свідчать про неприйняття товару, або будь-яких зауважень до нього, які оформлені відповідно до умов Договору та закону.

Як встановлено та зазначено вище, товар поставлено на загальну суму 452057,76 грн, покупцем сплачено 374220,00 грн. Отже, за отриманий товар покупцем не сплачено в повному обсязі. Залишок заборгованості за поставлений та отриманий Покупцем товар складає 77837,76 грн.

Позивач (постачальник) заявив до стягнення з відповідача суму основного боргу у розмірі 77 837 грн.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до пункту 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із пунктом 6 статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 662, 663 Цивільного кодексу передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як встановлено та зазначено вище товар був поставлений та переданий відповідачу. Відповідачем прийнятий товар без будь-яких зауважень, що підтверджується матеріалами справи.

У відзиві на позов не міститься будь-яких пояснень щодо заявленого до стягнення основного боргу.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження оплати отриманого за специфікацією № 5 до договору поставки товару в повному обсязі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги в частині стягнення основного боргу законні обґрунтовані та доведені матеріалами справи, а отже, підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем нараховані та заявлені до стягнення 3% річних та втрати від інфляції у зв`язку з порушенням відповідачем порядку та строків розрахунків за договором.

Розглянувши вимоги про стягнення інфляційних та річних, судом встановлено наступне.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача:

- інфляційні втрати у розмірі 7 523,32 грн, нараховані за період з 14.05.2018 по 20.01.2020;

- 3% річних у розмірі 3 941,00 грн за період з 14.05.2018 по 20.01.2020.

Відповідач заперечує проти задоволення зазначених вимог на підставі того, що вважає, що оскільки ДП "Завод ім. В.О. Малишева" перебуває у банкрутстві, то інфляційні та річні не можуть нараховуватись під час дії мораторію.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на те, що як встановлено та зазначено вище має місце прострочення виконання грошового зобов`язання за договором поставки, вимоги про стягнення втрат від інфляції та 3% річних є законними та обґрунтованими.

Суд зазначає, що ухвалою суду від 27.12.2011 порушено провадження у справі за заявою ДП "Львівський бронетанковий завод" про визнання банкрутом ДП "Завод ім. Малишева", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 18.01.2013 року затверджено реєстр вимог кредиторів та зобов`язано розпорядника майна надати рішення комітету кредиторів щодо застосування до боржника судових процедур банкрутства разом з належним чином оформленим протоколом засідання комітету кредиторів.

На цей час справа перебуває на стадії розпорядження майном.

Суд зазначає, що заявлені ТОВ "Дослідний експериментальний завод "Спецсплав" вимоги до відповідача є поточними. Оскільки договір поставки укладений у 2017 році, поставка здійснена у 2017 році, тобто під час перебування ДП "Завод ім. В.О. Малишева" у процедурі банкрутства на стадії розпорядження майном, яка не забороняє здійснення господарської діяльності боржником.

Враховуючи вищевикладені обставини, відхиляються господарським судом і посилання відповідача на неправомірність нарахування позивачем інфляційних та 3%річних з огляду на положення ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства.

Так, згідно з ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію не застосовуються фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій. Частиною п`ятою цієї ж статті передбачено, що дія мораторію не поширюється на поточних кредиторів.

Зважаючи на це положення Кодексу України з процедур банкрутства, судом зроблено висновок про те, що відкриття провадження у справі про банкрутство відносно відповідача і введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, не встановлюють обмежень щодо нарахувань інфляційних та 3 % річних, оскільки вимоги позивача є поточними.

Перевіркою здійснених позивачем розрахунків трьох відсотків річних та втрат від інфляції судом встановлено їх обґрунтованість та арифметичну вірність.

За викладеного є правомірними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення інфляційні у розмірі 7 523 грн та 3 % річних в сумі 3941 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача повністю.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що позивачем не наведено попереднього розрахунку суми судових витрат, які поніс позивач або очікує понести, натомість відповідач звертає увагу на те, що позивачем зазначено про те, що зазначені вимоги виконує ТОВ "Вутмарк-Україна", яке не є стороною у даній справі.

Так, судом встановлено, що дійсно в описові частині тексту позовної заяви зазначено про те, що "позивач ТОВ "Вутмарк-Україна" має в наявності оригінали всіх письмових доказів, копії яких додані до позовної заяви" та "позивач ТОВ "Вутмарк-Україна" повідомляє про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс або очікує понести у зв`язку з розглядом справи, складається з суми судового збору у розмірі 2102,00 грн".

Однак, поряд з цим, судом встановлено, що договір укладено між ТОВ "Дослідно-експертиментальний завод "Спецсплав" та ДП "Завод ім. В.О. Малишева", специфікації укладені та підписані між цими ж суб`єктами господарювання, поставка здійснювалась ТОВ "Дослідно-експертиментальний завод "Спецсплав", позовна заява підписана ТОВ "Дослідно-експертиментальний завод "Спецсплав".

Відповідно до платіжного доручення № від 16.01.2020, яке додано до позовної заяви як доказ про сплату судового збору, платником ТОВ "Дослідно-експертиментальний завод "Спецсплав" сплачено судовий збір за звернення з позовом у даній справі 2102,00 грн. Отже, ТОВ "Вутмарк-Україна" в жодних документах у справі не вказаний, з огляду на що, зазначені посилання в описові частині позовної заяви розцінюються судом як описка, яка не впливає та не спростовує факту сплати судового збору за звернення з позовом у даній справі саме ТОВ "Дослідно-експертиментальний завод "Спецсплав" (позивачем у даній справі).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 20, 129, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 ,ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-експериментальний завод "Спецсплав" задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" (, вул. Плеханівська, 126, м. Харків, 61037) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-експериментальний завод "Спецсплав" (, м. Дніпро, пр-т Б. Хмельницького, будю 156А, корп. Д-2) заборгованість у розмірі 89 302,00 грн (з яких 77 837,00 грн - основний борг; 3 941,00 грн - 3% річних; 7 523,00 грн -втрати від інфляції) та 2102 грн витрат зі сплати судового збору за звернення з позовом у даній справі.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: (, м. Дніпро, пр-т Б. Хмельницького, будю 156А, корп. Д-2)

Відповідач: Державне підприємство "Завод імені В.О. Малишева" (, юридична адреса: 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126)

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Головуючий суддя Суддя Суддя В.О. Усатий П.В. Хотенець В.О. Яризько