СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2020 р. Справа № 905/1546/19

Східний апеляційний господарський суд у складі головуючого судді Мартюхіної Н.О., суддів Шутенко І.А., Плахова О.В.

При секретарі судового засідання Соляник Н.В.

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

Розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ (вх. №3824 Д/2),

на рішення Господарського суду Донецької області від 22.10.2019 (повний текст складено 25.10.2019) у справі №905/1546/19 (суддя Говорун О.В.),

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Алексєєва Олександра Олеговича, м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 32223,47 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.10.2019 по справі №905/1546/19 відмовлено в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Фізичної особи-підприємця Алексєєва Олександра Олеговича про стягнення заборгованості у розмірі 32223,47 грн.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, ухваленим господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду є незаконним, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, зважаючи на наступне:

- відсутність підпису уповноваженої особи Відповідача на Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис Відповідач поставив саме в анкеті-заяві про приєднання до вказаних Умов, чим засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах;

- суд першої інстанції дійшов передчасного та необґрунтованого висновку, що Умови та Правила надання банківських послуг не є складовою частиною кредитного договору, та безпідставно відмовив у задоволенні частини позовних вимог Банку, чим фактично звільнив Відповідача від відповідальності щодо сплати частини заборгованості (відсотків та пені за договором);

- встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав у стягненні відсотків по кредиту та штрафних санкцій;

- вважає безпідставним застосування місцевим господарським судом висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019, справа №342/180/17, оскільки обставини, що виникли у даній справі є відмінними від обставин, що містяться у справі №342/180/17.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2019 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий суддя, судді Шутенко І.А., Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 по справі №905/1546/19 поновлено Акціонерному товариству Комерційний банк "ПриватБанк" строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Донецької області від 22.10.2019 по справі №905/1546/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення господарського суду Донецької області від 22.10.2019 по справі №905/1546/19; призначено справу до розгляду на "12" лютого 2020 р. о 14:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №105.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 по справі №905/1546/19 оголошено перерву у судовому засіданні у справі №905/1546/19 до "11" березня 2020 р. о 16:30 год.

Позивач в судове засідання 11.03.2020 не з`явився, причини неявки не повідомив.

Відповідач в судове засідання 11.03.2020 не з`явився, причини неявки не повідомив.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.07.2013 фізична особа-підприємець Алексєєв О.О. приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті pb.ua та взяв на себе зобов`язання виконувати їх умови.

Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк) було надано Фізичній особі-підприємцю Алексєєву Олександру Олеговичу (далі - Позичальник) кредитні кошти в сумі 5 000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками.

У зв`язку із неналежним виконанням Позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Алексєєва Олександра Олеговича та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" про стягнення заборгованості в сумі 5 000, 00 грн. за кредитним договором № б/н від 02.07.2013, процентів в сумі 5 594, 90 грн., пені в сумі 6 902,13 грн. та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1 406, 97 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 у справі №904/2451/16:

- стягнуто з фізичної особи-підприємця Алексєєва Олександра Олеговича на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 5 000 (п`ять тисяч гривень) основного боргу, 5 594 (п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири гривні) 90 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 6 902 (шість тисяч дев`ятсот дві гривні) 13 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 1 406 (одна тисяча чотириста шість гривень) 97 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) судового збору;

- відмовлено в задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус".

В подальшому, Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" з метою стягнення процентів, комісії та пені за інший період за договором від 02.07.2013, звернулось до місцевого господарського суду із позовом в даній справі, яким просило стягнути з фізичної особи-підприємця Алексєєва О.О. заборгованість в розмірі 32223,47 грн. станом на 05.07.2019 року, яка складається із заборгованості за процентами за користування кредитними коштами - 8695,55 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом - 3025,00 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 20502,92 грн.

Як вже зазначалось вище, оскаржуваним рішенням господарського суду Донецької області від 22.10.2019 по справі №905/1546/19 відмовлено в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Фізичної особи-підприємця Алексєєва Олександра Олеговича про стягнення заборгованості у розмірі 32223,47 грн.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивачем не надано підтверджень, що, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг боржник розумів, ознайомився та погодився саме з тією редакцією Умов, яка надана заявником, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії та сплати неустойки (пені, штрафів) саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, зазначено, що Витяг з Умов та правил не містить підпису боржника (ані фізичного, ані цифрового), а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у зв`язку із чим, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В той же час судова колегія апеляційного господарського суду не може погодитись в повному обсязі із вищевказаним висновком, зважаючи на наступне.

Як вже зазначалось вище, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 у справі №904/2451/16, зокрема стягнуто з фізичної особи-підприємця Алексєєва Олександра Олеговича на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк":

- 5 000 грн. основного боргу;

- 5 594 90 грн. заборгованості по процентам за період з 04.02.2014 по 09.03.2016,

- 6 902, 13 грн. пені за період з 26.11.2013 по 09.03.2016;

- 1 406, 97 грн. заборгованості по комісії за період з 03.03.2014 по 09.03.2016.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 у справі №904/2451/16, зокрема було встановлено наступні обставини.

02.07.2013 р. фізична особа-підприємець Алексєєв Олександр Олегович приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, шляхом реєстрації заяви через систему Інтернет-клієнт-банкінг, які разом складають Договір банківського обслуговування № б/н від 02.07.2013 р. та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

Відповідно до п.3.2.1.1.16 Умов, при укладенні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладення договорів та угод у письмовій формі.

Згідно п.3.2.1.1.1. Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту, Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта (системи клієнт-банк, інтерент клієнт-банк, смс-повідомлення чи інших). Банк здійснює обслуговування ліміту Клієнта, що полягає в проведенні його його платежів поверх залишку коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

За умовами п.3.2.1.1.3. Умов, кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплати відсотків та винагороди.

Пункт 3.2.1.1.6 Умов зазначає, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту провадиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтерент клієнт-банк, смс-повідомлення чи інших).

Виконуючи умови договору, позивачем було встановлено кредитний ліміт відповідачу на поточний рахунок НОМЕР_1 , в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг". Позивачем надано відповідачу кредитні кошти в сумі 5 000 грн., про що свідчить банківська виписка, копія якої залучена до матеріалів справи.

Відповідно до п.3.2.1.4. Умов, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки виходячи із процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 1-го до 2о-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилася з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При не обнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, Клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 36 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню. У випадку непогашення кредиту на протязі 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання Клієнта по погашенню заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого із грошових зобов`язань, Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п.3.2.1.2.3.4. Умов - банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого "Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі.

Відповідно до п.3.2.2.10.1 Умов при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п.п. 3.2.2.6.2, 3.2.2.9.1 - 3.2.2.9.3 цього Договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.2.2, 3.2.2.6.3, 3.2.2.6.16, 3.2.2.7.2, винагороди, передбаченої п.п. 3.2.2.6.5,3.2.2.9.4-3.2.2.9.6 , клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. У випадку реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.2.2 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Вищевказане рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 у справі №904/2451/16 набрало законної сили, не було скасовано, у зв`язку із чим обставини, що були встановлені у ньому мають преюдиційне значення під час розгляду даної справи в силу положень ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом того самого питання між тими самими сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють дотриманню процесуальної економії в новому процесі.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії", заява № 28342/95, § 61,).

Проте, місцевим господарським судом зазначеного вище враховано не було, у зв`язку із чим, суд першої інстанції помилково вдався до перегляду правовідносин, які вже встановлені в судовому рішенні у справі №904/2451/16.

Зважаючи на вищевикладене, приймаючи до уваги те, що в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 у справі №904/2451/16 обумовлено розмір та порядок сплати процентів та пені, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що відповідні положення Правил та Умов підлягають застосуванню до спірних правовідносин, що виникли між Банком та Позичальником в даній справі №905/1546/16.

Як вбачається із позовної заяви поданої в межах даної справи, Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" просило стягнути з фізичної особи-підприємця Алексєєва О.О.:

- заборгованість за процентами в розмірі 8695,55 грн. за період з 10.03.2016 по 05.07.2019;

- заборгованість по комісії в розмірі 3025,00 грн. за період з 10.03.2016 по 05.07.2019;

- пеню в розмірі 20502,92 грн. за період з 10.03.2016 по 05.07.2019.

Стосовно позовних вимог про стягнення процентів та комісії, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Наявні в матеріалах справи документи та обставини, що були встановлені в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 у справі №904/2451/16, свідчать, що сторони не обумовили строк повернення позичальником кредитних коштів за договором від 02.07.2013.

В силу положень ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п.3.2.1.2.3.4. Умов - Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого "Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що звернення Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до фізичної особи-підприємця Алексєєва О.О. про стягнення основного боргу в розмірі 5 000 грн., заборгованості по процентам в розмірі 5 594 90 грн., пені в розмірі 6 902, 13 грн. та заборгованості по комісії в розмірі 1 406, 97 грн. станом на 09.03.2016., є вимогою в розумінні ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, обов`язок фізичної особи-підприємця Алексєєва О.О. повернути вищевказані грошові кошти виник через 7 днів від дня отримання копії позовної заяви, яка була подана Банком у справі №904/2451/16.

У зв`язку із неналежним виконанням Позичальником своїх обов`язків за кредитним договором від 02.07.2013, господарським судом Дніпропетровської області від 26.05.2016 у справі №904/2451/16 було прийнято рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до фізичної особи-підприємця Алексєєва О.О., що свідчить про повне задоволення вимог Банку.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що правова природа банківських процентів полягає у тому, що останні є винагородою, яку позичальник зобов`язаний сплатити банку за користування наданим йому кредитом. Розмір процентів визначається у пропорційному відношенні до суми наданого кредиту та періоду часу, на який його було надано.

За таких обставин, за загальним правилом, нарахування банком процентів та комісії на суму наданого кредиту, можливе лише протягом фактичного строку користування позичальником кредитними коштами.

Враховуючи те, що Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" у 2016 році звернулось до суду із позовом, який є вимогою в розумінні ч.2 ст. 530 ЦК України, про повернення усієї суми кредиту, процентів, комісії за користування кредитом та пені за порушення умов договору, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає про безпідставність нарахування Банком процентів та комісії після 09.03.2016.

Отже, зважаючи на направлення Банком вимоги про повернення кредитних коштів у 2016 році та подальше стягнення останніх на підставі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 у справі №904/2451/16, Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" реалізувало своє право на повернення грошових коштів за кредитним договором, що унеможливлює нарахування процентів та комісії після звернення до суду із позовом у справі №904/2451/16 (після 09.03.2016).

При цьому, наявність судового рішення про стягнення тіла кредиту фактично свідчить про його невикористання позичальником, у зв`язку із чим Банк не має достатніх підстав для нарахування процентів на суму виданих Позичальнику кредитних коштів.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що наявність судового рішення про задоволення його вимог, яке не виконане боржником, не звільняє боржника від обов`язку повернути кредитні кошти та проценти, що стягнуті за рішенням суду у справі №904/2451/16.

Разом з тим, належним способом захисту порушених інтересів Банку у зв`язку із неповерненням кредитних коштів за рішенням суду є нарахування позивачем сум, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Також апеляційний господарський суд зауважує, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 у справі №904/2451/16 не було встановлено розміру та порядку сплати Банком комісії, у зв`язку із чим у суду в будь-якому випадку відсутні правові підстави для її стягнення.

Що стосується наявних в матеріалах справи Умов та правил надання банківських послуг, колегія суддів не надає їм оцінку, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України, які би свідчили що фізична особа-підприємець Алексєєв О.О. надала згоду на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг саме у тій редакції, яка була додана Акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" в поданому позові.

Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову.

За відсутності підпису позичальника на Умовах та правилах, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату комісії, наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не може розцінюватися як складова частина кредитного договору від 02.07.2013, крім тих умов, які були встановлені в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 у справі №904/2451/16.

Разом з тим, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 у справі №904/2451/16 не було встановлено розмір та порядок сплати комісії за користування кредитними коштами.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17-ц.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 8695,55 грн. та заборгованості по комісії в розмірі 3025,00 грн. підлягають залишенню без задоволення.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені в розмірі 20502,92 грн. за період з 10.03.2016 по 05.07.2019, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.216- 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6. ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вже зазначалось вище, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 у справі №904/2451/16 встановлено, що відповідно до п.3.2.2.10.1 Умов при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п.п. 3.2.2.6.2, 3.2.2.9.1 - 3.2.2.9.3 цього Договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.2.2, 3.2.2.6.3, 3.2.2.6.16, 3.2.2.7.2, винагороди, передбаченої п.п. 3.2.2.6.5,3.2.2.9.4-3.2.2.9.6 , клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. У випадку реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.2.2 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Зазначеним законом, що є спеціальним, дія якого поширюється лише на певне коло суб`єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють або здійснювали господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

На виконання ст. 6 Закону Національний банк України направив всім банкам лист від 27.10.2014р. № 18-112/64138 про необхідність суворого і безумовного дотримання вимог ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та повідомив, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення (далі - Перелік).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До переліку пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження увійшло місто Сніжне.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Маріуполь.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України. Закріплене в ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" право суб`єкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція, бути звільненим від відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту на період проведення антитерористичної операції не може бути ілюзорним та носити декларативний характер.

Крім того, статтею 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014р., введеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014р. № 405/2014, Антитерористичним центром при Службі безпеки України, видано наказ від 07.10.2014р. № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014р.

Отже, проведення з 07.04.2014р. антитерористичної операції на території Донецької області, до складу якої відноситься м. Маріуполь, визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідача зареєстровано за адресою: 87503, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Київська, будинок 53, квартира 65.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, норми ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо введення мораторію на нарахування пені та штрафу підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи наведене, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає про відсутність правових підстав для стягнення пені в розмірі 20502,92 грн. за період з 10.03.2016 по 05.07.2019.

Отже, в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Фізичної особи-підприємця Алексєєва Олександра Олеговича слід відмовити в повному обсязі.

Доводи апелянта були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Донецької області від 22.10.2019 у справі №905/1546/19 підлягає залишенню без змін з підстав, викладених в постанові апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Господарського суду Донецької області від 22.10.2019 у справі №905/1546/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 22.10.2019 у справі №905/1546/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню згідно п.2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Плахов

Суддя І.А. Шутенко

(У судовому засіданні 11.03.2020 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 23.03.2020 року).