ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2020 р. Справа№ 910/6968/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Копитової О.С.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

у присутності представника скаржника Гребенченка О.А. - ордер серії КВ №754107 від 24.01.2020

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод" на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року

у справі № 910/6968/16 (суддя Яковенко А.В.)

за скаргою Державного підприємства "Укрветсанзавод" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві

у справі № 910/6968/16

за заявою ОСОБА_1

до Державного підприємства "Укрветсанзавод"

про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати

в межах справи № 910/6968/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс

"Губин"

до Державного підприємства "Укрветсанзавод"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року у справі №910/6968/16 відмовлено повністю ДП "Укрветсанзавод" у задоволенні скарги на дії державного виконавця Шевченківського районного ВДВС міста Києва ГУТУЮ у м. Києві.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ДП "Укрветсанзавод" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2019 року, реєстраційний номер виконавчого провадження № 58610612, в частині стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 7 621,48 грн. та витрат у сумі 240,00 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Копитова О.С.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року вищевказаною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Укрветсанзавод" на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року у справі №910/6968/16, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 13.02.2020 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.02.2020 року відкладено розгляд справи на 12.03.2020 року на підставі ст. 216 ГПК України.

Представник скаржника в судовому засіданні 12.03.2020 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2019 року, реєстраційний номер виконавчого провадження № 58610612, в частині стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 7 621,48 грн. та витрат у сумі 240,00 грн.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

12.03.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представника скаржника, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ДП "Укрветсанзавод" слід відмовити, а ухвалу господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року у справі №910/6968/16 - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа №910/6968/16 про банкрутство ДП "Укрветсанзавод", провадження у якій порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 року за заявою ПАТ НАК "Нафтогаз України".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 року припинено процедуру розпорядження майном ДП "Укрветсанзавод", введено процедуру санації боржника строком на шість місяців. Керуючим санацією ДП "Укрветсанзавод" призначено його керівника Заглоцького С.П. Розпорядником майна ДП "Укрветсанзавод" призначено арбітражного керуючого Усачова О.М.

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.02.2019 заяву ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній у розмірі 5 794,24 грн., середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку у розмірі 69 007,08 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 1 413,48 грн.

07.02.2019 року на виконання вказаної ухвали суду господарським судом міста Києва видано відповідний наказ на її примусове виконання.

У травні 2019 року до Господарського суду міста Києва надійшла скарга ДП "Укрветсанзавод" на дії та рішення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у місті Києві, яка мотивована тим, що дії державного виконавця зі стягнення з боржника виконавчого збору та витрат у виконавчому провадженні №58610612 є незаконними, оскільки ДП "Укрветсанзавод" самостійно та добровільно виконало рішення суду у справі №910/6968/16.

За наслідками розгляду вищевказаної скарги ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року у задоволенні скарги ДП "Укрветсанзавод" на дії державного виконавця Шевченківського районного ВДВС міста Києва ГУТУЮ у м. Києві відмовлено повністю.

Приймаючи дану ухвалу місцевий господарський суд виходив з відсутності порушень державним виконавцем вимог закону, оскільки стягнення з боржника виконавчого збору та витрат у виконавчому провадженні відповідає приписам Закону України "Про виконавче провадження".

ДП "Укрветсанзавод" з даною ухвалою суду не погоджується та в обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає про порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до помилкового стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавця відповідно до п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки ДП "Укрветсанзавод" добровільно виконало наказ про примусове виконання ухвали суду від 07.02.2019 року у справі №910/6968/16.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 339 ГПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Права виконавця під час здійснення виконавчого провадження визначені ч. 3 вказаної статті, зокрема накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч.4 вказаної статті).

Частиною 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Так, судом встановлено, 14.03.2019 року державним виконавцем Шевченківського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58610612, відповідно до п. 3 якої стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 7 621,48 грн. та витрати у сумі 240,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", особи, які на підставі закону звернулися з позовом в інтересах інших осіб (крім прокурора), беруть участь у виконавчому провадженні і користуються правами сторони виконавчого провадження, відкритого за їхньою заявою або за заявою іншої сторони в справі.

При цьому, п. 1 ч. 5 статті 19 наведеного Закону встановлює, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обґрунтовуючи скаргу, ДП "Укрветсанзавод" зазначає, що 04.04.2019 року добровільно виконало ухвалу господарського суду міста Києва від 07.02.2019 року у справі № 910/6968/16 сплативши грошові кошти в повному розмірі із відрахуванням податків та обов`язкових платежів, що підтверджується платіжними дорученнями №2177 від 04.04.2019 року на суму 5 794,93 грн., №2178 від 04.04.2019 року на суму 68 651,11 грн., №2179 від 04.04.2019 року на суму 1 224,58 грн., №2180 від 04.04.2019 року на суму 1 300,73 грн., №2181 від 04.04.2019 року на суму 15 608,73 грн., а тому, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2019 року ВП №58610612 отримано боржником 15.05.2019 року, то підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

У відповідності до ч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Водночас, поняття "добровільного виконання рішення суду" після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження законодавство України в редакції, чинній станом на дату звернення до суду з відповідною скаргою, не містить.

Згідно з нормами ч. 1-2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частино. 4 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У відповідності до ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Пунктом 4 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова від 14.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження №58610612 та стягнення виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 7 621,48 грн. та витрати у сумі 240,00 грн., відповідає приписам Закону України "Про виконавче провадження".

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з матеріалів справи не вбачається, що скаржником було вжито будь-які дії, передбачені ч. 4 ст. 19 Закону, а також не встановлено, що добровільне виконання скаржником рішення суду передувало виставленню платіжних вимог державним виконавцем, в той час як фактично таке виконання зі сторони боржника відбулось вже після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали від 07.02.2019 року.

При цьому, належних доказів того, що боржник вчиняв дії щодо добровільного виконання ухвали суду від 07.02.2019 року у справі №910/6968/18 до відкриття виконавчого провадження ВП №58610612 матеріали справи не містять та судом не встановлено.

Посилання скаржника на отримання копії постанови державного виконавця від 14.03.2019 року лише 16.05.2019 року, тобто після фактичного виконання скаржником рішення суду, судом до уваги не беруться, оскільки не спростовують вищенаведених положень законодавства, як наслідок, не можуть бути підставою для задоволення скарги щодо часткового скасування такої постанови.

Водночас, за наявності обґрунтованих на те причин, зазначені вище обставини можуть слугувати підставою для проведення службового розслідування та притягнення державного виконавця до передбаченої законом відповідальності за неналежне виконання своїх обов`язків щодо своєчасного доведення копій постанов та інших документів виконавчого провадження до відома боржника шляхом їх направлення у визначені законодавством строки.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу місцевого господарського суду прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними та недоведеними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284, 339-345 ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження", Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод" на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року у справі №910/6968/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року у справі №910/6968/16 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу № 910/6968/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки передбаченні ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 17.03.2020 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді О.С. Копитова

Б.В. Отрюх