ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2020 р. Справа№ 911/197/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження,

без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. №1350/20)

на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.01.2020

за заявою ОСОБА_1

про виправлення помилки у виконавчому документі

у справі №911/197/19 (суддя Третьякова О.О.)

за позовом ОСОБА_1

до 1. ОСОБА_2 ,

2. ОСОБА_3 ,

третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту"

про визнання розміру статутного капіталу товариства та розміру частки учасника, визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації, - ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.01.2020 в задоволенні заяви (вх. №1163/20) ОСОБА_1 про виправлення помилки, допущеної при оформленні наказу Господарського суду Київської області від 29.10.2019 про примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2019 у справі №911/197/19, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1921,00 грн судового збору відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 27.01.2020 скасувати та постановити нове рішення, яким заяву задовольнити.При винесенні зазначеної ухвали, місцевий господарський суд виходив з того, що наказ Господарського суду Київської області про примусове виконання додаткового рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2019 у справі №911/197/19 видано з дотриманням вимог законодавства, оскільки останній відображає резолютивну частину відповідного судового рішення, на виконання якого він виданий.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 27.01.2020 скасувати та постановити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що невідповідність виконавчого документу вимогам, встановлених статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», є помилкою, на підставі якої виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2020 по справі №911/197/19 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2020 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Відкрито апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

13 березня 2020 року до Північного апеляційного господарського суду від відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, останній заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржувану ухвалу.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.06.2019 у справі №911/197/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме:

- визнано недійсним договір про поділ майна між подружжям від 13.12.2018, за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за взаємною згодою провели поділ частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту" у розмірі 50% статутного капіталу товариства, що складає 2100000,00 грн;

- скасовано реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту": державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 18.12.2; Бондарчук Тетяна Михайлівна; Виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області; зміна складу або інформації про засновників;

- стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 1921,00 грн судового збору.

18 червня 2019 року у справі постановлено додаткове рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019, яким з відповідачів на користь позивача стягнуто по 12500,00 грн судових витрат на професійну правову допомогу.

29 жовтня 2019 року та 30.10.2019 Господарським судом Київської області видано відповідні накази про примусове виконання рішень у справі №911/197/19.

17 січня 2020 року до Господарського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 від 17.01.2020 (вх. суду №1163/20 від 17.01.2020) про виправлення помилки у виконавчому документі від 29.10.2019, шляхом зазначення у ньому дати народження боржника - ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи зазначену заяву, позивач посилався на те, що Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено повідомлення від 13.01.2020 про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання за п.6 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", з посиланням на відсутність у наказі дати народження боржника. Так, на переконання стягувача відсутність у виконавчому документі дати народження боржника унеможливлює виконання судового рішення, з огляду на повернення наказу від 30.10.2019 без прийняття до виконання.

Відповідно до ст.328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст.327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.327 Господарського процесуального кодексу України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

У рішенні Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень п.2 ч.2 ст. 17, п.8 ч.1 ст.26, ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" від 26.06.2013 №5-рп/2013 вказується, що наказ господарського суду відтворює резолютивну частину прийнятого господарським судом рішення і залишається незмінним до повного виконання чи втрати ним юридичної сили у випадках, встановлених Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.238 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Згідно з ч.6 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності, у резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочки або розстрочки виконання рішення; 3) забезпечення виконання рішення; 4) повернення судового збору; 5) призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат; 6) дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Колегія суддів зазначає, що відомості про дату народження боржника не містяться в тексті резолютивної частини судового рішення, на виконання якого видано наказ.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що, наказ Господарського суду Київської області про примусове виконання додаткового рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2019 у справі №911/197/19, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1921,00 грн судового збору видано з дотриманням наведених вище вимог законодавства, оскільки наказ відображає резолютивну частину відповідного судового рішення, на виконання якого він виданий.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування та тлумачення судом норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду не впливають на законність оскаржуваного судового рішення та фактично зводяться до не згоди з оскаржуваним судовим рішенням та власного тлумачення заявником норм Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлений права на оскарження дій органу виконання судових рішень у порядку розділу VI Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів, без прийняття до виконання.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Київської області від 27.01.2020 у справі №911/197/19 відповідає фактичним обставинам справи, постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваної ухвали немає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 272, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.01.2020 у справі №911/197/19 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду Київської області від 27.01.2020 у справі №911/197/19 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/197/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна