ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/36/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Максимів Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу:

за позовом: Івано-Франківської обласної ради Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Типусяка Миколи Миколайовича

про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 7036 грн 74 коп.

за участю:

від позивача: Грицків М. І.

Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

Суть спору.

Івано-Франківська обласна рада Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області звернулася до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Типусяка Миколи Миколайовича про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 7036 грн 74 коп.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою суду від 17.01.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначити на 11.02.2020; сторонам встановлено відповідні строки для подачі до суду відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив; позивача зобов`язано надати суду оригінали долучених до позовної заяви документів, для огляду в судовому засіданні.

11.02.2020 та 05.03.2020 розгляд справи відкладався на 05.03.2020 та 16.03.2020, відповідно.

Правом участі у судових засіданнях та правом на подачу відзиву на позов відповідач не скористався.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи та те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті - спір належить вирішити у відсутності представників сторін за матеріалами справи.

Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням з боку відповідача договору оренди майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 07.03.2017, в частині проведення оплати. За прострочення оплати орендних платежів відповідачу нараховано пеню. Свою позицію позивач обґрунтовує положеннями ст. 188, 509, 525, 526, 610, 612 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідач відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

07.03.2017 між Івано-Франківською обласною радою в особі Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області (орендодавець) та ФОП Типусяком М. М. (орендар) укладено договір оренди майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.

Згідно п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину приміщень загальною площею 156 м кв. за адресою: м. Надвірна, вул. Сірика, 1 а, що перебуває на балансі Прикарпатського військово-спортивного ліцею-інтернату Івано-Франківської обласної ради. Вартість об`єкта оренди визначена відповідно до звіту про оцінку об`єкта оренди і становить без ПДВ 111130 грн.

Як вбачається з п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Акт приймання-передачі нерухомого майна на вул. Сірика, 1 а у м. Надвірна підписано сторонами 07.03.2017.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, проведеного 02.03.2017, і становить 1400 грн 00 коп. з ПДВ на місяць.

Орендна плата перераховується на рахунок орендодавця і вноситься орендарем щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця з врахуванням індексу інфляції (п. 4.2 договору).

Як зазначає позивач відповідачем прострочено сплату орендних платежів за період з серпня 2019 року по листопад 2019 року.

Позивач звертався до відповідача з претензіями щодо сплати існуючої заборгованості № 199/03-02/007 від 19.08.2019 та № 257/03-02/007 від 05.11.2019, № 276/03-02/007 від 06.12.2019, направляючи при цьому останньому відповідні рахунки-фактури.

Відповідач відповіді на претензії не надавав, існуючу заборгованість частково сплачував.

Несплаченим залишився борг в сумі 6933 грн 89 коп.

Відповідно до п. 4.5 договору своєчасно не перерахована або перерахована не в повному розмірі орендна плата стягується за весь період заборгованості на рахунок орендодавця з врахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалася пеня із заборгованої суми за кожний день прострочення (включаючи день оплати), визначеної Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Позивачем нараховано пеню в розмірі 102 грн 58 коп. на суму боргу 6933 грн 89 коп., за період прострочки з 25.12.2019 по 13.01.2020.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Із змісту ст. 11 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Укладаючи договір оренди майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 07.03.2017 сторони погодили всі його істотні умови.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За умовами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи не містять доказів сплати орендних платежів у строки визначені умовами договору. Відтак, заявлена вимога про стягнення орендної плати за серпень - листопад 2019 року є обґрунтованою та підлягає стягненню в судовому порядку.

Що стосується заявлених вимог про стягнення пені та штрафу, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.1-2 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис ч. 6 ст. 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Судом встановлено, що позивачем, на підставі п. 4.5 договору правомірно нараховано пеню за прострочення оплати орендних платежів. Розрахунок пені позивачем здійснено арифметично вірно. Отже, загальний розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 102 грн 85 коп.

Висновок суду.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Водночас, як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 05.02.2009 у справі "Олюджіч проти Хорватії", навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення. Принцип справедливості, закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України", від 07.10.2010 у справі "Богатова проти України"). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України"). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення Європейського суду з прав людини від 27.09.2001 у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до норм ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

В контексті наведеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 129, 165, 178, 202, 236, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

позов Івано-Франківської обласної ради Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області до відповідача Фізичної особи-підприємця Типусяка Миколи Миколайовича про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 7036 грн 74 коп. - задоволити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Типусяка Миколи Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Івано-Франківської обласної ради Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області (вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004; ідентифікаційний код 34844218; одержувач - ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код одержувача 37951998, рахунок UA0009001, банк одержувача Казначейство України, МФО 899998) - 7036 грн 74 коп. (сім тисяч тридцять шість грн 74 коп.) - заборгованості з орендної плати.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Типусяка Миколи Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Івано-Франківської обласної ради Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області (вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004; ідентифікаційний код 34844218; одержувач - ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код одержувача 34844218, рахунок UA3019191, банк одержувача Казначейство України, м. Київ, МФО 820172) - 2102 грн 00 коп. (дві тисячі сто дві грн 00 коп. ) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до п. п. 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.03.2020.

Суддя Т. В. Стефанів