ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2020 р. Справа№ 910/1067/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Копитової О.С.

за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

у присутності представника сторін:

від АТ „Сбербанк": Разумов М.А. - довіреність № 12 від 02.01.2020

від ПрАТ „Квазар": Чабан Д.Ф. - ордер серії КС № 503893 від 11.03.2019

арбітражний керуючий Кізленко В.А.: посвідчення № 408 від 27.02.2013

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Квазар" на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.11.2019 року

у справі № 910/1067/19 (суддя Омельченко Л.В.)

за заявою Акціонерного товариства „Сбербанк"

до Приватного акціонерного товариства „Квазар"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.11.2019 року відкрито провадження у справі № 910/1067/19 про банкрутство ПрАТ „Квазар", визнано грошові вимоги АТ „Сбербанк" до боржника у розмірі 33 342 114,94 грн., введено процедуру розпорядження майном ПрАТ „Квазар", розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Кізленка В.А., вирішено інші процедурні питання.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ПрАТ „Квазар" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 06.11.2019 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви АТ „Сбербанк" про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ „Квазар", посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2019 року вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Копитова О.С., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2019 року апеляційну скаргу ПрАТ „Квазар" на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.11.2019 року у справі №910/1067/19 залишено без руху та встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 10 днів з дня отримання відповідної ухвали.

09.12.2019 року, згідно відтиску штампу канцелярії суду, тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання ухвали суду від 06.12.2019 року подано платіжне доручення про доплату судового збору у сумі 134,40 грн.

Ухвалою суду від 10.12.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ „Квазар" на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.11.2019 року у справі №910/1067/19, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 16.01.2020 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданих через відділ документального забезпечення суду письмових поясненнях на апеляційну скаргу представник АТ „Сбербанк" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

13.01.2020 року від представника скаржника надійшли додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги.

В судовому засіданні 16.01.2020 року оголошено перерву у справі до 12.02.2020 року на підставі ст. 216 ГПК України.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представників сторін надішли додаткові пояснення з відповідними доказами по справі.

В судовому засіданні 12.02.2020 року оголошено перерву у справі до 26.02.2020 року на підставі ст. 216 ГПК України.

26.02.2020 року від представника скаржника надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги.

В судовому засіданні 26.02.2020 року, після надання учасниками провадження у справі пояснень по суті спору та вимог апеляційної скарги, оголошено перерву у справі до 17.03.2020 року на підставі ст. 216 ГПК України.

Представник скаржника в судовому засіданні 17.03.2020 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 06.11.2019 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви АТ „Сбербанк" про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ „Квазар".

Представник АТ „Сбербанк" та розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Кізленко В.А. проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

17.03.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ПрАТ „Квазар" підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду міста Києва від 06.11.2019 року у даній справі - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство ПрАТ „Квазар", виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 30.01.2019 року АТ „Сбербанк" звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про порушення справи про банкрутство ПрАТ „Квазар" відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство), у зв`язку з неможливістю ПрАТ „Квазар" погасити наявну у боржника заборгованість, яка виникла на підставі договору про відкриття кредитної лінії №05-В/10/47/КЛ від 29.04.2010 року та, за твердженням заявника, складає 33 342 114,94 грн.

В обґрунтування заявлених банком вимог у якості підстави для ініціювання порушення справи про банкрутство боржника останній у заяві зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 року у справі №910/15888/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 року, з ПрАТ „Квазар" на користь ПАТ „Сбербанк" стягнуто заборгованість, а саме: 6 340 000 євро боргу за кредитом, 1 159 730,60 євро боргу по процентах, 69 796 202,40 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 8 637 102,03 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 240 000,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

14.05.2018 року Господарським судом міста Києва видано наказ про примусове виконання вказаного рішення.

15.06.2018 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮ України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП№56618119, боржник - ПрАТ „Квазар") по примусовому виконанню рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 року у справі №910/15888/17.

28.08.2018 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду винесено постанову №910/15888/17, якою рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 року у справі №910/15888/17 скасовано в частині стягнення 1 159 730,60 євро боргу по процентах, 69 796 202,40 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 8 637 102,03 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів та в цій частині справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. В іншій частині названі судові рішення (щодо стягнення 6 340 000,00 євро боргу та відмови у задоволенні зустрічного позову) залишено без змін.

27.12.2018 року головним державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчих дій в частині стягнення з ПрАТ „Квазар" 1 159 730,60 євро боргу по процентах, 69 796 202,40 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 8 637 102,03 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів.

Виконанню підлягав наказ Господарського суду міста Києва від 14.05.2018 року №910/15888/17 в частині стягнення 6 340 000,00 євро боргу та 240 000,00 гривень витрат по оплаті судового збору.

22.02.2018 року банком здійснено договірне списання коштів з рахунку боржника, внаслідок чого заборгованість за основним боргом за Кредитним договором була зменшена на 360,00 євро.

Крім того, за рахунок прийняття у власність трьох об`єктів нерухомого майна боржника, банком було здійснено погашення заборгованості за основним боргом за Кредитним договором, в наслідок чого, заборгованість була зменшена на 3 976 603,00 євро.

Звернення стягнення банком на три об`єкти нерухомого майна боржника відповідно до наданих заявником документів здійснювалося наступним чином.

Підставою виникнення права власності заявника на предмет іпотеки - нежилу будівлю (літ. Л), загальною площею 16578,7 кв.м, розташовану за адресою: місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, будинок № 1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, є свідоцтво № 1080, яке видане 14.12.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М. на підставі акту державного виконавця ВП №55344700 від 19.06.2018 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, складеного головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої Міністерства юстиції України Кузьменком О.С.

Продаж лоту Іпотеки (нежитлової будівлі (літ "Л"), загальною площею 16578,70 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. № 1-3, набуто банком за вартістю третіх електронних торгів - 53 534 467,70 грн. без ПДВ (64 241 361,24 грн. з ПДВ) згідно з Протоколом № 330591 проведення електронних торгів, сформованого 07.05.2018 року.

Вищевказані свідоцтво приватного нотаріуса та акт державного виконавця Боржником не оскаржувались та є чинними.

Постановою Об`єднаної Палати у складі Верховного суду від 21.02.2019 року касаційну скаргу АТ „Сбербанк" задоволено та скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 року, чим підтверджено законність вчиненого виконавчого напису про звернення стягнення на нежилу будівлю (літ. Л), загальною площею 16578,7 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0 та належить ПрАТ „Квазар" в рахунок виконання ПрАТ „Квазар" основного зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії № 05- В/10/47/КЛ від 29.04.2010 року у сумі 7 077 308 євро 41 євроцентів, з яких: заборгованість за кредитною лінією - 6 340 000,00 грн., заборгованість по процентах за користування кредитною лінією 737 308,41 євро зі строком стягнення з 02.04.2016 до 11.10.2016.

Отже, у результаті звернення стягнення на нежилу будівлю (літ. Л) загальною площею 16578,7 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3, за початковою ціною третіх електронних торгів - 64 241 361,24 грн. з ПДВ, суму заборгованості боржника перед банком було зменшено на 2 027 336,12 євро по курсу 31,687573 станом на 14.12.2018 року.

Продаж лоту Іпотеки (будівлі виробничого корпусу №2 (літ.Т), загальною площею 17 896,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, будинок №1-3, набуто банком за початковою ціною третіх електронних торгів - 35 257 149,90 грн. без ПДВ (42 308 579,88 грн. з ПДВ) згідно з Протоколом №351752 проведення електронних торгів, сформованого 15.08.2018 року.

Підставою виникнення права власності заявника є акт державного виконавця ВП 55500060 від 09.10.2018 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Отже, у результаті звернення стягнення на нежилу будівлю (літ. Т) загальною площею 17 896,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, будинок № 1-3, за початковою ціною третіх електронних торгів - 42 308 579,88 грн. з ПДВ, суму заборгованості боржника перед банком було зменшено на 1 308 860,03 євро по курсу 32,324755 станом на 22.10.2018 року (дата оприбуткування).

Продаж лоту Іпотеки (нежилі приміщення (літ "А"), загальною площею 2672,8 кв.м, які знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. № 1-3 набуто Банком за початковою ціною третіх електронних торгів - 17 250 828,70 грн. без ПДВ (20 700 994,44 грн. з ПДВ) згідно з Протоколом № 346320, проведення електронних торгів сформованого 20.07.2018 року.

Підставою виникнення права власності заявника є акт державного виконавця ВП 55344694/8 від 31.08.2018 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Отже, у результаті звернення стягнення на нежилу будівлю (літ. А) загальною площею 2672,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. № 1-3, за початковою ціною третіх електронних торгів - 20 700 994,44 грн. з ПДВ, суму заборгованості боржника перед Банком було зменшено на 640 406,85 євро по курсу 32,324755 станом на 22.10.2018 (дата оприбуткування).

Як вказує АТ „Сбербанк", за рахунок прийнятого кредитором у власність нерухомого майна боржника, враховуючи суму ПДВ, банком було здійснено часткове погашення заборгованості за основним боргом за Кредитним договором, внаслідок чого заборгованість ПрАТ „Квазар" за вказаним судовим наказом від 14.05.2018 року у справі №910/15888/17 у сумі 6 340 000,00 євро зменшено на 3 976 603,00 євро, на підтвердження чого заявником надано довідку від 14.02.2019 року №2919/5/23-1 про облік майна, яке перейшло у власність банку, як заставодержателя та погашення заборгованості.

Відтак, з урахуванням погашення заборгованості шляхом договірного списання та реєстрації банком права власності на нерухоме майно, яке виступало предметом іпотеки, станом на 23.01.2019 року безспірна заборгованість ПрАТ „Квазар" (згідно рішення суду у справі №910/15888/17) становила 2 363 037,00 євро, що в еквіваленті за офіційним обмінним курсом НБУ становить 74 844 314,94 грн.

Крім того, при виконанні вищевказаного рішення суду державним виконавцем винесено постанови про опис та арешт майна боржника від 19.09.2018 року ВП №56618119, за якими описано та арештовано обладнання боржника у кількості 10 одиниць, що перебуває в заставі АТ „Сбербанк", проведено оцінку вказаного обладнання на суму 41 502 200,00 грн. та після доведення оцінки до відома сторін виконавчого провадження передано на примусову реалізацію до ДП "СЕТАМ", внаслідок чого сума заборгованості у розмірі 74 844 314,94 грн. зменшилася на суму вартості вказаного майна у розмірі 41 502 200,00 грн., а відтак, за твердженням банку, сума безспірних вимог кредитора, не забезпечена заставою майна боржника, складає 33 342 114,94 грн.

За наслідками розгляду заявлених вимог, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 року, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 року, відкрито провадження у справі про банкрутство ПрАТ „Квазар", визнано грошові вимоги АТ „Сбербанк" до боржника у розмірі 33 342 114,94 грн.; введено процедуру розпорядження майном ПрАТ „Квазар"; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Кізленка В.А.; вирішено інші процесуальні питання.

Відкриваючи провадження у справі про банкрутство, судом першої інстанції було враховано надані ініціюючим кредитором документи, зокрема, рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 року у справі №910/15888/17, наказ від 14.05.2018 року, постанову Верховного Суду від 28.08.2018 року, а також постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.06.2018.

За висновками місцевого господарського суду, з яким в подальшому погодився суд апеляційної інстанції, боржником не доведено наявності спору про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, не спростовано факт наявності простроченої заборгованості перед заявником станом на 06.03.2019 року, а також не надано доказів належного виконання прострочених грошових зобов`язань, як і не доведено наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство ПрАТ „Квазар", перелічених у ч. 7 ст. 16 Закону про банкрутство.

Разом з тим, постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.09.2019 року у справі №910/1067/19 постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 року скасовано, справу №910/1067/19 направлено до Господарського суду міста Києва на стадію прийняття заяви про порушення справи про банкрутство.

Скасовуючи судові рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справи на новий розгляд, судова колегія суду касаційної інстанції зазначила, що суди не врахували ані факт існування спорів про право, що вирішуються у позовному провадженні, ані того, що результат вирішення вищевказаних судових спорів між кредитором та боржником може вплинути на розмір безспірних вимог ініціюючого кредитора у справі №910/1067/19, а відтак судами не в повному обсязі з`ясовано питання щодо наявності чи відсутності перешкод для порушення провадження у справі про банкрутство та ознак неплатоспроможності боржника.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.10.2019 року прийнято до розгляду заяву АТ „Сбербанк" про порушення справи по банкрутство ПрАТ „Квазар".

За наслідками нового розгляду справи у підготовчому засіданні ухвалою господарського суду міста Києва від 06.11.2019 відкрито провадження у справі № 910/1067/19 про банкрутство ПрАТ „Квазар" із застосуванням норм Кодексу України з процедур банкрутства, який вступив у дію 21.10.2019 року, визнано грошові вимоги АТ „Сбербанк" до боржника у розмірі 33 342 114,94 грн., введено процедуру розпорядження майном ПрАТ „Квазар", розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Кізленка В.А., вирішено інші процедурні питання.

Місцевий господарський суд, здійснивши перевірку обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясувавши наявність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, проаналізувавши подані заявником та боржником докази та дослідивши всі обставини справи, дійшов висновку про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство ПрАТ „Квазар", а тому задовольнив заяву банку та відкрив провадження у справі про банкрутство боржника.

Однак, переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної ухвали, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з даним висновком суду першої інстанції та вбачає підстави для скасування вказаної ухвали з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

При цьому, судова колегія враховує, що 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року.

У пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень даного кодексу зазначено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнати таким, що втратив чинність, в тому числі, Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Таким чином, станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали (06.11.2019 року) Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність, відтак колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про застосування до спірних правовідносин у підготовчому засіданні норм Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Кодексу України з процедур банкрутства, якими керувався суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу.

В силу частини другої наведеної норми підготовче засідання суду проводиться не пізніше 14-ти днів з дня постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі, а за наявності поважних причин (здійснення сплати грошових зобов`язань кредиторам тощо) - не пізніше 20 днів.

Згідно ч. 1 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи (ч. 2 ст. 39 Кодексу).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі або відмову у відкритті провадження у справі.

Таким чином, завдання підготовчого засідання господарського суду у справі про банкрутство полягає у перевірці обґрунтованості заяви кредитора або боржника щодо наявності ознак неплатоспроможності, а заяви боржника - також і загрози його неплатоспроможності. Крім того, господарський суд перевіряє правовий статус боржника та відсутність перешкод для порушення провадження у справі про банкрутство. Предметом підготовчого засідання є з`ясування наявності підстав, які надають кредитору чи боржнику можливість ініціювати порушення провадження у справі про банкрутство, тобто ознак загрози неплатоспроможності та виникнення обставин неплатоспроможності боржника.

Водночас, частиною 6 статті 39 наведеного Кодексу передбачено, що Господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Так, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.09.2019 року у справі №910/1067/19, якою справу було направлено на новий розгляд до місцевого господарського суду, зазначено наступне:

„…розглядаючи питання обґрунтованості вимог заявника щодо наявності у боржника ознак неплатоспроможності, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою істотні обставини, які можуть вплинути на кінцевий результат вирішення заяви ініціюючого кредитора.

Так, суди дійшли висновку про відсутність між сторонами спору про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. При цьому суди не врахували, що заява про банкрутство обґрунтована невиконанням боржником своїх зобов`язань за кредитним договором №05/В/10/47/КЛ від 29.04.2010 та наявністю судового рішення про стягнення на користь банку 6340000 євро основного боргу (тіла кредиту).

З наданих сторонами пояснень та доказів вбачається, що наразі триває судовий розгляд справи №910/15888/17, спір у якій стосується нарахування боргу по процентам, пені зі прострочення повернення кредиту та пені за несвоєчасну сплату процентів по вищезгаданому кредитному договору. Предмет дослідження у справі №910/15888/17, серед іншого, включає у себе визначення порядку зарахування коштів від реалізації заставленого майна в рахунок тіла кредиту (6 340 000 євро) або в рахунок погашення відсотків за користування кредитом. Тобто за результатами розгляду справи №910/15888/17 буде встановлено порядок (черговість) погашення заборгованості за кредитним договором.

Місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, зазначив про те, що сторонами врегульовано питання про зміну черговості погашення заборгованості за кредитним договором №05/В/10/47/КЛ від 29.04.2010 та вирішено першочергово здійснювати погашення заборгованості за тілом кредиту, про що за висновком суду свідчить лист боржника від 23.10.2017 №250/А, в якому боржник просив банк направляти кошти за кредитним договором саме на погашення тіла кредиту. Водночас суди не з`ясували ретельно питання про те, чи може змінюватися встановлений у кредитному договорі порядок черговості погашення заборгованості лише шляхом обміну листами чи прийняття рішень банком, чи відповідні зміни можуть бути внесені виключно шляхом їх погодження сторонами договору у додаткових угодах до нього в порядку ст. 654 ЦК України.

Окрім того, суди обмежилися посиланням на те, що у справі №910/1802/19 вирішується питання застосування ст. 49 Закону України „Про іпотеку", не врахувавши, що у названій справі розглядається позовна вимога про визнання припиненим зобов`язання боржника за кредитним договором №05/В/10/47/КЛ від 29.04.2010 у розмірі 181 787 050,80 грн., тобто за договором, за яким банк заявив свої вимоги у справі про банкрутство №910/1067/19. Вимога у справі №910/1802/19 заявлена на підставі ч. 4 ст. 36 Закону України „Про іпотеку", яка передбачає, що припинення у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором у випадку звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку, що у даному випадку і було зроблено кредитором….".

Згідно ч. 5 ст. 310 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Водночас, розглядаючи повторно заяву про порушення справи про банкрутство місцевий господарський суд відповідні вказівки суду залишив поза увагою, не врахував та не надав належної правової оцінки факту існування двох спорів, які виникли з приводу неналежного невиконанням боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором №05/В/10/47/КЛ від 29.04.2010 року та які безпосередньо впливають на розмір заборгованості боржника перед кредитором, а отже і на розмір грошових вимог, які просить визнати заявник у поданій заяві.

Одним з цих спорів є спір у справі № 910/15888/17 за позовом ПАТ „Сбербанк" до ПрАТ „Квазар" про стягнення 307 029 450, 46 грн. з підстав неналежного виконання останнім умов Договору про відкриття кредитної лінії № 05-В/10/47/КЛ, зі змінами та доповненнями.

Так, судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 року у справі №910/15888/17, позовні вимоги задоволено - стягнуто з ПрАТ „Квазар" на користь ПрАТ „Сбербанк": 6340000,00 євро боргу за кредитом, 1 159 730,60 євро боргу по процентах, 69796202,40 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 8 637 102,03 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Оскільки рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 року у справі №910/15888/17 набуло чинності 23.04.2018 року, 14.05.2018 року було видано наказ Господарського суду міста Києва.

15.06.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56618119 з виконання зазначеного наказу.

ПрАТ „Квазар" скористалось своїм правом на касаційне оскарження та подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 року у справі №910/15888/17.

Постановою Верховного Суду від 28.08.2018 року касаційну скаргу ПрАТ „Квазар" задоволено частково; рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 року у справі №910/15888/17 скасовано в частині стягнення 1 159 730,60 євро боргу по процентах, 69 796 202,40 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 8 637 102,03 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів та в цій частині справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва; в частині стягнення 6340 000,00 євро боргу та відмови у задоволенні зустрічного позову рішення судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін.

В результаті нового розгляду справи №910/15888/17 (щодо нарахування боргу по процентах, пені за прострочення повернення кредиту, пені за несвоєчасну сплату процентів за Кредитним договором) рішенням Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 року позовні вимоги банку були задоволені частково. Однак, зазначене рішення не набрало законної сили та в установлений строк було оскаржено до Північного апеляційного господарського суду.

Північний апеляційний господарський суд, враховуючи, що стосовно правовідносин, що склалися між сторонами даної справи, вбачається наявність існування виключної правової проблеми у застосуванні норм права, що підтверджується різними за своєю суттю правовими висновками судів касаційної інстанції, зокрема й висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 13.06.2019 року у справі №916/4693/15 щодо необхідності передачі вказаної справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, ухвалою від 19.09.2019 року зупинив розгляд даної справи до прийняття остаточного судового рішення у справі № 916/4693/15. Станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали, як і на 17.03.2020 року, провадження по даній справі зупинено.

Предметом дослідження у справі №910/15888/17 є, серед іншого, питання щодо порядку зарахування коштів від реалізації заставленого майна.

В остаточному рішенні у цій справі повинен бути встановлений порядок зарахування вказаних коштів або в рахунок тіла кредиту, або у рахунок погашення відсотків за користування кредитом.

Отже, остаточне рішення у справі №910/15888/17 безпосередньо впливає на розмір грошових вимог АТ „Сбербанк" за Кредитним договором та. відповідно, на розмір його грошових вимог до боржника, які АТ „Сбербанк" просить визнати у своїй заяві.

При цьому, помилковим є посилання суду першої інстанції на те, що банком прийнято рішення про зміну черговості погашення заборгованості за Кредитним договором, а отже черговість погашення заборгованості є встановленою.

Так, відповідно до п. 11.9 Кредитного договору (в редакції договору №10 від 27.04.2015 року про внесення змін до Кредитного договору) будь-який обмін інформацією (повідомлення, попередження, тощо) між банком і позичальником, що стосується цього Договору, незалежно від того, передбачені вони цим Договором або ні, мають юридичну силу, за умови якщо вони викладені письмово і доведені до відома іншої сторони кур`єром під розписку, рекомендованим або цінним листом/телеграмою на адресу сторони отримувача, зазначену в договорі та/або шляхом застосування засобів системи „Клієнт-Банк" з використанням електронних підписів.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів доведення Банком до відома ПрАТ „Квазар" про засідання кредитного комітету ПАТ „Сбербанк" та зміну черговості погашення заборгованості.

Крім цього, за ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Строк Кредитного договору сторони не визначили, зазначивши в п. 11.3 Кредитного договору (в редакції договору №10 від 27.04.2015 року про внесення змін до Кредитного договору), що він діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по цьому Договору.

Разом з тим, сторони погодили термін/строк кредитування - до 28.04.2016 року, відповідно до пунктів 1.4, 4.3, 4.4 Кредитного договору (в редакції договору №10 від 27.04.2015 року про внесення змін до Кредитного договору).

При цьому, зміна умов кредитування, зокрема черговості погашення заборгованості, може бути застосована лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, водночас, за твердженням банку, засідання кредитного комітету ПАТ „Сбербанк", на якому було прийнято рішення про зміну черговості погашення заборгованості за Кредитним договором, відбулося 04.12.2017 року, тобто після закінчення строку кредитування.

У будь-якому випадку, заявником до заяви не додано жодних доказів, доведених до боржника, на підтвердження зміни порядку погашення заборгованості за Кредитним договором у спосіб, визначений цим договором. В матеріалах справи відсутні докази погодження сторонами договору таких змін, в тому числі додаткові угоди до нього тощо. Не встановлено таких обставин і судом апеляційної інстанції.

Іншим спором про право є спір у справі №910/1802/19 за позовом ПрАТ „Квазар" до АТ „Сбербанк" про припинення зобов`язання частково у зв`язку з його виконанням.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції погодився із розрахунком сум безспірної заборгованості, наданим АТ „Сбербанк". При цьому, суд не дослідив правильність та достатність такого розрахунку.

Так, згідно наведеного заявником розрахунку, під час визначення суми безспірної заборгованості АТ „Сбербанк" виходив з вирахування від загальної суми заборгованості за кредитним договором суми вартості майна, набутого ним у власність шляхом звернення стягнення на три об`єкти нерухомого майна боржника у розмірі 127 250 935,56 грн., а також суми вартості заставного майна боржника у розмірі 41 502 200,00 грн.

Із заяви банку вбачається, що АТ „Сбербанк" в результаті звернення стягнення на три об`єкти нерухомого майна ПАТ „Квазар" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №05/В/10/47/КЛ від 29.04.2010 року облікував їх на своєму рахунку за такою ціною:

1) нежилу будівлю (літ. А), загальною площею 2 672,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, будинок № 1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, - 20 700 994,44 грн. з урахуванням податку на додану вартість;

2) будівлю виробничого корпусу № 2 (літ. Т), загальною площею 17 896,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, будинок №1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, - 42 308 579,88 грн. з урахуванням податку на додану вартість;

3) нежилу будівлю (в літ. Л), загальною площею 16578,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, будинок №1-3, - 64 241 361,24 грн. з урахуванням податку на додану вартість, - а загалом на суму 127 250 935,56 грн.

Вважаючи, що АТ „Сбербанк" набуло права власності на вищезазначене майно за заниженою ціною з порушенням встановленого порядку, ПрАТ „Квазар" звернулось до суду із позовом до АТ „Сбербанк" про визнання зобов`язання припиненим частково, у розмірі 181 787 050,80 грн. у зв`язку з їх виконанням (справа № 910/1802/19).

20.06.2019 року Господарським судом міста Києва прийнято рішення у справі №910/1802/19, яким позовні вимоги ПрАТ „Квазар" до АТ „Сбербанк" задоволено у повному обсязі, визнано зобов`язання ПрАТ „Квазар" за договором про надання кредитної лінії №05-В/10/47 КЛ від 29.04.20.2010 року, укладеним з АТ „Сбербанк", припиненими частково у розмірі 181 787 050,80 грн. у зв`язку з їх виконанням.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, АТ „Сбербанк" подало апеляційну скаргу. 19.09.2019 року Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження по даній справі і станом на дату прийняття оскаржуваної наразі ухвали, як і на 17.03.2020 року, розгляд справи триває.

Таким чином, у разі, якщо це рішення набуде законної сили, зобов`язання ПрАТ „Квазар" перед АТ „Сбербанк" будуть погашені на загальну суму 181 787 050,80 грн., а не на 127 250 935,56 грн., як зазначає кредитор.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що спори, які розглядаються в господарських справах №910/15888/17 та №910/1802/19, безпосередньо стосуються визначення розміру заборгованості ПрАТ „Квазар" за Кредитним договором №05/В/10/47/КЛ від 29.04.2010 року, на підставі якої АТ „Сбербанк" подало заяву про порушення справи про банкрутство боржника, і, як наслідок, є перешкодою для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Місцевий господарський суд, в свою чергу, визнаючи кредиторські вимоги АТ „Сбербанк" до боржника у заявленому банком розмірі 33 342 114,94 грн., виходив із того, що станом на момент розгляду заяви про порушення справи про банкрутство відсутні рішення, які вступили в законну силу та які спростовують розмір заявленої заборгованості, а тому питання, які є предметом розгляду цих справ, не є для суду заздалегідь визначеними, оскільки суду та будь-кому іншому невідомо результат розгляду апеляційних скарг на вказані рішення та прийняті судом апеляційної інстанції рішення після їх розгляду.

Натомість, судом безпідставно не взято до уваги, що ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства визначає підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство той факт, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Тобто, вказана норма жодним чином не визначає підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство існування рішень, які набрали законної сили, отже наявність остаточного рішення у цьому спорі не є обов`язковою.

В даному випадку достатнім є сам факт наявності спору про право, результати вирішення якого можуть вплинути на заявлені вимоги кредитора.

Більш того, за висновками Верховного Суду у даній справі, неврахування судами факту існування двох спорів про право, є такими помилками, які порушують принцип пропорційності господарського судочинства.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та не заперечується сторонами, станом на 17.03.2020 року справи №910/15888/17 та №910/1802/19 перебувають у провадженні Північного апеляційного господарського суду та їх розгляд наразі триває, що в свою чергу підтверджує помилковість висновків місцевого господарського суду про відсутність спору про право, і як наслідок, свідчить про передчасність відкриття провадження у справі про банкрутство, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та прийняття нового рішення про відмову у відкритті справи про банкрутство ПрАТ „Квазар".

Оскільки судом апеляційної інстанції прийнято рішення про відмову у відкритті провадження у справі по банкрутство ПрАТ „Квазар" на підставі ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства з огляду на наявність спору про право, доводи апеляційної скарги щодо законності ухвали в частині призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кізленка В.А. не розглядаються у зв`язку з недоцільністю такого розгляду.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги боржника та скасуванням ухвали суду про відкриття провадження у справі про банкрутство 28 815,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.03.2019 року, 38 420,00 грн. - за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 року, а також 28 815,00 грн. - за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.11.2019 року у даній справі покладаються на ініціюючого кредитора - АТ „Сбербанк".

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Квазар" на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.11.2019 року у справі №910/1067/19 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 06.11.2019 року у справі №910/1067/19 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у відкритті провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства „Квазар" відмовити.

4. Стягнути з Акціонерного товариства „Сбербанк" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46, ) на користь Приватного акціонерного товариства „Квазар" (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 3, ) 28 815 (двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп. судового збору за подання касаційної скарги та 28 815 (двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити господарському суду міста Києва видати наказ.

6. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі та державному реєстратору за місцезнаходженням боржника.

7. Справу повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 19.03.2020 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

О.С. Копитова