ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2020 р. м.Львів Справа №921/562/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді: Бонк Т.Б.,

суддів: Бойко С.М.

Якімець Г.Г.,

при секретарі судового засідання - Борщ І.О.,

за участю представників учасників процесу:

від позивача: Микулик В.М. адвокат

від відповідача: не з`явились;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Будівельна компанія "Вся Україна" від 14.11.2019 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.10.2019, суддя Бурда Н.М., повний текст складено 28.10.2019 року, м. Тернопіль,

у справі № 921/562/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Реконбуд", м. Нововолинськ, Волинська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія "Вся Україна", с. Вовчківці, Зборівський район, Тернопільська область.

про стягнення 91 403,97 грн. заборгованості

Короткий зміст вимог позову та рішення суду першої інстанції:

04.09.2020 на розгляд Господарського суду Тернопільської області від ТОВ «Реконбуд» поступила позовна заява до ТОВ «Будівельна компанія «Вся Україна» про стягнення 102324,97 грн., з яких: 81 130,86 грн. сума боргу, 2 088,32 грн. 3% річних, 8184,79 грн. інфляційні втрати. В порядку п.9 ст. 162 ГПК України в позовній заяві позивач наводить попередній розрахунок суми судових витрат, який складається з 9000,00 грн. витрат на правничу допомогу, які будуть підтверджені належними доказами після ухвалення судом рішення та 1921,00 грн. витрат на судовий збір.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем не сплачено 81 130,86 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок поставки товару згідно видаткових накладних №161 від 02.11.2018 та №169 від 16.11.2018 та виконання робіт на підставі акту виконання робіт №159 від 02.11.2018. На дану суму позивачем за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань нараховано в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України - 3% річних в сумі 2088,32 грн. та інфляційні втрати в сумі 8184,79 грн.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.10.2019 у справі №921/562/19 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Будівельна компанія «Вся Україна» на користь ТОВ «Реконбуд» 81 130,86 грн. боргу, 2085,24 грн. 3% річних, 4517,84 грн. інфляційних втрат,1843,87 грн. в повернення сплаченого судового збору та вартість витрат на правову допомогу в розмірі 8638,63 грн. В іншій частині позову -відмовлено.

При частковому задоволенні позову місцевий господарський суд виходив з того, що сума заборгованості в розмірі 81 130,86 грн. є документально обґрунтованою та не спростованою відповідачем належними та допустимими доказами, а відтак задоволена до стягнення в примусовому порядку. Щодо стягнення витрат від інфляції та трьох процентів річних, то відповідно до здійсненого перерахунку встановлено, що до стягнення підлягають 4517,84 грн. інфляційних витрат та 2085,24 грн. 3% річних , в задоволенні решти відмовлено з підстав надмірно заявлених.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Відповідач ТОВ «Будівельна компанія «Вся Україна» - не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу, б/н від 14.11.2019 в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи.

Скаржник вказує, що подані позивачем документи акт виконаних робіт №159 від 02.11.2018 на суму 25266,00 грн., видаткова накладна №161 від 02.11.2018 на суму 77498,86 грн., видаткова накладна №169 від 16.11.2018 на суму 3366,00 грн. є підробленими та не можуть братись до уваги судом.

Стосовно позовних вимог ТОВ «Реконбуд» що стосуються стягнення із ТОВ БК «Вся Україна» 3% річних, інфляційних витрат, сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу, то такі також на думку скаржника не підлягають до задоволення у зв`язку із безпідставністю позову як такого.

Відповідно до цього, просить скасувати рішення місцевого господарського суду та просить прийняти нове, яким у позові ТОВ «Реконбуд» до ТОВ БК «Вся Україна» про стягнення боргу за поставлений товар та надані послуги в розмірі 91403,987 грн. відмовити повністю та провадження в цій частині закрити. Стягнути з ТОВ «Реконбуд» на користь ТОВ «БК «Вся Україна» судові витрати понесені по даній справі у розмірі 2881,50 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 12 500 грн.

До апеляційної скарги долучено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, б/н від 14.11.2019 де скаржник просить поновити строк на подачу такого клопотання та призначити у справі №921/562/19 за апеляційною скаргою ТОВ БК «Вся Україна» на рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.10.2019 судову почеркознавчу експертизу проведення якої просить доручити експертам Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз що знаходиться за адресою:46025, м, Тернопіль, вул. Січових Стрільців , 4. Витребувати у ТОВ «Реконбуд» оригінали наступних документів з підписами та мокрими печатками: акт виконаних робіт №159 від 02.11.2018 на суму 25266,00 грн., видаткову накладну №161 від 02.11.2018 на суму 77498,86 грн. та видаткову накладну №169 від 16.11.2018 на суму 3366,00 грн. Просить на розгляд та вирішення експерта поставити наступні питання: Чи належить підпис на акті виконаних робіт №159 від 02.11.2018 на суму 25266,00 грн. директору ТОВ БК «Вся Україна» Гладських А.В. чи він виконаний іншою особою? Чи належить підпис на видатковій накладній №161 від 02.11.2018 на суму 77498,86 грн. директору ТОВ БК «Вся Україна» Гладських А.В. чи він виконаний іншою особою? Чи належить підпис на видатковій накладній №169 від 16.11.2018 на суму 3366,00 грн. директору ТОВ БК «Вся Україна» Гладських А.В. чи він виконаний іншою особою? Оплату за проведення почеркознавчої експертизи просить покласти на скаржника ТОВ БК «Вся Україна».

Позивач ТОВ «Реконбуд» у відзиві б/н від 11.12.2019 заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи про те, що позовна заява була направлена відповідачу 30.08.2019 та отримана 06.09.2019, а відтак такий не був позбавлений можливості дізнатися в суді першої інстанції про подальший перебіг питання щодо зазначеного позову та своєчасно ознайомлюватись з відповідними судовими рішеннями суду першої інстанції в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Вказує, що підписання та завірення печаткою покупця видаткових накладних та акту виконаних робіт, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідають вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та фіксують зокрема факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. В свою чергу відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження неотримання товару/робіт або спростування заявленого боргу. Щодо судових витрат на правову допомогу то вказує, що відповідач не заперечував проти розміру таких витрат, що були зазначені в позовній заяві, а отже такий фактично погодився з ними тому такі витрати правомірно задоволенні до стягнення. В тексті відзиву позивач просить суд приєднати до матеріалів справи доказ, а саме: лист № 1270/01-14 від 22.11.2019, згідно якого стало відомо, що ТОВ БК «Вся Україна» на підтвердження об`ємів виконаних робіт за рахунок залучення субпідрядників, надало замовнику будівництва акт виконаних робіт №159 від 02.11.2018 на суму 25266,00 грн. та видаткову накладну №161 від 02.11.2018 на суму 77 498,86 грн. Позивач як в суді першої інстанції так і у відзиві просить витребувати інформацію у Головного управління ДФС у Тернопільській області згідно питань: чи прийняті вказані податкові накладні ТОВ «БК «Вся Україна»?; чи віднесені суми ПДВ згідно вказаних податкових накладних до податкового кредиту ТОВ «БК «Вся Україна?». Також просить відмовити ТОВ БК «Вся Україна» в задоволенні клопотання про призначення експертизи. Апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.10.2019 у справі №921/562/19 залишити без змін. Відмовити ТОВ «БК «Вся Україна» в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу. Стягнути з ТОВ БК «Вся Україна» на користь ТОВ «Реконбуд» 10 000, 00 грн. витрат на правничу допомогу.

Представник скаржника у відповіді на відзив зазначає, що в матеріалах справи не міститься жодного документу, який би підтверджувався факт належного отримання відповідачем ухвал Господарського суду Тернопільської області, а відтак слід вважає порушеним законне право відповідача на захист своїх прав та інтересів. А відтак вважає, що відповідач не мав можливості взяти участь у судових засіданнях та реалізувати свої процесуальні права, визначені нормами Господарського процесуального кодексу України. Вказує, що про розгляд даної справи йому стало відомо лише 04.11.2019. Також звертає увагу на те, що передання і прийняття робіт (послуг) на підставі підписаного акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт. Відповідач заперечує щодо проставлення власного підпису на поданих позивачем документах, а також ставить під сумнів автентичність відтиску штампу, здійсненого на вказаних документах (видаткових накладних та акті надання послуг) та бажає заявити з даного питання клопотання про призначення почеркознавчої експертизи з метою захисту своїх порушених прав. Просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.10.2019 у справі №921/562/19 скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Стягнути з ТОВ «Реконбуд» 12000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

26.12.2019 від представника скаржника поступили заперечення на відзив ТОВ «Реконбуд» вказує, що доводи викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу є повністю необґрунтованими. Вважає, що докази подані позивачем в суді першої інстанції а саме: акт виконаних робіт №159 від 02.11.2018 на суму 25266,00 грн., видаткова накладна №161 від 02.11.2018 на суму 77498,86 грн., видаткова накладна №169 від 16.11.2018 на суму 3366,00 грн. є підробленими із підписами не директора відповідача а іншої невідомої особи. Відповідач наполягає на тім, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.10.2019 у справі №921/562/19 про стягнення з ТОВ БК «Вся Україна» на користь ТОВ «Реконбуд» - 81 130,86 грн. є незаконним і необґрунтованим та таким, що підлягає до скасування, а провадження по даній справі до закриття, а також обґрунтованим є клопотання про проведення по даній справі судової почеркознавчої експертизи із питання зазначеного в клопотанні і стягнення із позивача усіх понесених по даній справі витрат.

28.01.2020 на розгляд суду поступило клопотання про призначення у даній справі почеркознавчої та технічної експертизи документів. Ухвалою суду від 18.02.2020 відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ БК «Вся Україна» (вх. №01-05/4204/19 від 25.11.2019, №01-05/408/20 від 28.01.2020) про поновлення строку на подання клопотання про зупинення провадження у справі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2019 склад колегії по розгляду справи №921/562/19 визначено: головуючий суддя Бонк Т.Б., судді Якімець Г.Г., Бойко С.М.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ БК «Вся Україна» у справі №921/562/19.

В подальшому ухвалою суду від 18.12.2019 призначено справу №921/562/19 до розгляду в судове засідання на 28.01.2020.

Судове засідання 28.01.2020 не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Якімець Г.Г. у відрядженні.

Ухвалою суду від 03.02.2020 розгляд справи №921/562/19 призначено на 18.02.2020.

В подальшому ухвалою суду від 18.02.2020 в задоволенні клопотання ТОВ «БК «Вся Україна» (вх. №01-05/4204/19 від 25.11.2019 та вх. №01-05/408/20 від 28.01.2020) про поновлення строку на подання клопотання про зупинення провадження у справі відмовлено. Оголошено перерву до 25.02.2020.

25.02.2020 від представника позивача поступило клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 05.12.2018 та акт №1 приймання виконаних будівельних робіт від 05.12.2018 з огляду на те, що в судовому засіданні 18.02.2020 представником ТОВ БК «Вся Україна» зазначено було про те, що вони не придбавали щебінь та не орендували будівельну техніку у ТОВ «Реконбуд». В обґрунтування поданого клопотання на подання доказів позивач посилається на те, що подати такі докази в суді першої інстанції було неможливим, оскільки будь-яких заперечень зі сторони відповідача не надходило, а між позивачем та відповідачем були підписанні первинні документи. Представник позивача крім цього, зазначає, що відповідачем роботи проводились на виконання тендеру. Представник відповідача в свою чергу заперечив проти долучення поданих доказів позивачем до матеріалів справи.

Судова колегія порадившись на місці, ухвалила, поновити процесуальний строк на подання доказів та долучити подані позивачем докази до матеріалів справи при цьому зазначивши, що їх оцінка буде здійснена судом апеляційної інстанції в сукупності з усіма наявними у справі доказами та перевіркою обставин справи.

25.02.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 11.03.2020

В судове засідання 11.03.2020 з`явився представник позивача. Відповідач (скаржник) участі уповноваженого представника в судове засідання 11.03.2020 не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується формуляром про оголошення перерви від 25.02.2020.

Представник позивача в судовому засіданні 11.03.2020 заперечив доводи апеляційної скарги з мотивів наведених у відзиві.

Станом на 11.03.2020 додаткових доказі та клопотань про відкладення розгляду не поступало, а відтак, судова колегія ухвалила розглядати справу по наявний у ній матеріалах з врахуванням пояснень даних представником скаржника в попередніх судових засіданнях.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.

Згідно встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

З обставин справи вбачається, що ТОВ «Реконбуд» та ТОВ БК «Вся Україна» укладені договори поставки та договір про надання послуг у спрощений спосіб шляхом підписання накладних та акту виконаних робіт.

02.11.2018 ТОВ БК «Вся Україна» отримало від ТОВ «Реконбуд» товарно-матеріальні цінності на загальну суму 77 498,86 грн., а саме: щебінь базальтовий 5*20 (110,7м. куб.). Факт придбання товару підтверджується позивачем видатковою накладною №161 від 02.11.2018 (а.с.17) та податковою накладною від 02.11.2018 (а.с.22).

02.11.2018 ТОВ «Реконбуд» надано ТОВ БК «Вся Україна» послуги, а саме: послуги трактора (47,2 год.) та послуги навантажувача JCB 1 CX (19,7 год.) на загальну суму 25266,00 грн. Факт надання послуг підтверджується позивачем актом надання послуг №159 від 02.11.2018 (а.с.16) та податковою накладною від 02.11.2018 (а.с.19)

В подальшому, 16.11.2018 ТОВ БК «Вся Україна» отримало від ТОВ «Реконбуд» товарно-матеріальні цінності на загальну суму 3 366,00 грн., а саме: щебінь (8,5 тон). Факт придбання товару підтверджується видатковою накладною №169 від 16.11.2018 (а.с.18) та податковою накладною від 16.11.2018 (а.с.25).

21.12.2018 відповідачем було здійснено часткову оплату за отриманий товар (щебінь) в сумі 25000,00 грн., що підтверджується платіжним доручення №517 від 21.12.2018 (а.с.28).

Відповідно до цього, позивач вважає, що заборгованість ТОВ БК «Вся Україна» станом на 30.08.2019 за отриманий товар та надані послуги становить 81 130,86 грн., яка в добровільному порядку як вказує останній не сплачена.

Відтак, позивач просить стягнути в судовому порядку з відповідача 81 130,86 грн. заборгованості за одержаний товар, 2088,32 грн. 3% річних та 8 184,49 грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Позовні вимоги мотивовано положеннями ст. 11, ч.2 ст. 205, ст. 525, ст.526, ч.2 ст. 640, ст.625, ст.627, ст.629, ст.655, ст.657, ст.712, ст.901 Цивільного кодексу України , ст. 174, ч.7 ст. 179, ч.1 ст. 181, ст. 193, ст. 265 Господарського кодексу України та п.187.1 ст. 187, п.201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Згідно вимог ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням визначено правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до вимог частин 1-2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних наслідків.

Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

При цьому, слід зазначити, що ч.2 ст. 642 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб , тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Обставинами справи встановлено, що позивач передав відповідачу товар на загальну суму 80 864,86 грн., що підтверджується зокрема видатковими накладними №161 від 02.11.2018 та №169 від 6.11.2018, які підписані та завірені печатками сторін без зауважень.

Відтак враховуючи наведене вбачається висновок, що між ТОВ «Реконбуд» та ТОВ «БК «Вся Україна» виникли зобов`язання, що випливають із договору поставки, який укладено у спрощеній формі.

Згідно вимог ч.1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1-2 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства та невстановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну, переданого товару.

В матеріалах справи наявний акт надання послуг №159 від 02.11.2018, який підписаний та завірений печатками сторін без зауважень, який свідчить про те, що позивачем надано відповідачу послуги (а.с.16).

У відповідності до вимог ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ТОВ БК «Вся Україна» товар і товаророзпорядчі документи, а також надані йому послуги отримав без заперечень, про що свідчать підписи уповноважених осіб та відтиски печаток на видаткових накладних №161 від 02.11.2018 (а.с.17), №169 від 16.11.2018 (а.с.18) та акті надання послуг №159 від 02.11.2018 (а.с.16).

Отже, з врахуванням наведеного вбачається, що відповідач отримав товар та послуги на суму 106 130,86 грн.

Матеріалами та обставинами справи встановлено, що ТОВ Будівельна компанія «Вся Україна» в порушення вимог чинного законодавства оплатила надані послуги лише частково на суму 25 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №517 від 21.12.2018 (а.с.28), відповідно до цього утворилась заборгованість в сумі 81 130,86 грн. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Скаржник в апеляційній скарзі стверджує, що подані позивачем документи акт виконаних робіт №159 від 02.11.2018 на суму 25266,00 грн., видаткова накладна №161 від 02.11.2018 на суму 77498,86 грн., видаткова накладна №169 від 16.11.2018 на суму 3366,00 грн. є підробленими та не можуть братись судом до уваги. Однак, судова колегія дане твердження оцінює критично, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно інформації розміщеної на сайті ЄДРЮОФОПГФ вбачається, що місцезнаходженням юридичної особи ТОВ БК «Вся Україна» є: 47224 Тернопільська область, Зборівський район, село Вовчківці, вул. Шевченка, 127.

Матеріалами справи встановлено, що копія позовної заяви позивачем в даній справі надіслана відповідачу на адресу: 47224, Тернопільська область, Зборівський район, с. Вовчківці, вул. Шевченка, 127 (а.с.29,30).

Ухвала про відкриття провадження у справі від 06.09.2019 №921/562/19 надіслана ТОВ «БК «Вся Україна» за адресою: 47224, Тернопільська область, Зборівський район, с. Вовчківці, вул. Шевченка, 127 і отримана відповідачем 11.09.2019, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення (а.с.6). Ухвали суду від 20.09.2019, 26.09.2019 (а.с.58-60, 73-76) надіслані на вищевказану адресу і отримані відповідачем, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення (а.с.61,77).

Відповідачем в суді першої інстанції не подано належних та допустимих доказів в спростування позовних вимог, хоча такий, як вбачається з матеріалів справи належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалами суду. Також не заявлялось клопотання про призначення у даній справі почеркознавчої та технічної експертизи документів.

Судова колегія зазначає, що акт виконаних робіт №159 від 02.11.2018 на суму 25266,00 грн. (а.с.16), видаткова накладна №161 від 02.11.2018 на суму 77498,86 грн. (а.с.17), видаткова накладна №169 від 16.11.2018 на суму 3366,00 грн. (а.с.18) підписані та скріплені печатками сторін. Доказів того, що печатка була вилучена чи викрадена у відповідача на час підписання вищенаведених документів скаржником не подано ні суду першої, ні апеляційної інстанції.

При цьому, судова колегія зауважує, що згідно долучених до матеріалів справи позивачем доказів, а саме: довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 05.12.2018 та акт №1 приймання виконаних будівельних робіт від 05.12.2018, які погоджені та підписані між Поромівською сільською радою та ТОВ БК «Вся Україна» вбачається, що на об`єкті «капітальний ремонт ділянки дороги С030302 Петрове-Поромів-Нововолинськ по вул. Тимовського (с. Поромів) Волинської області» генпідрядник ТОВ БК «Вся Україна» орендувало трактор та навантажувач, а також укладено щебеневі основи (а.с.213-218). Відповідачем доказів укладення інших договорів з субпідрядником про поставки щебінню базальтового та послуг трактора та навантажувача суду не подано, при цьому і не спростовано такого відповідною податковою звітністю.

Враховуючи наведене, судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з ТОВ Будівельна компанія «Вся Україна» 81 130,86 грн. заборгованості, оскільки така не спростована відповідачем належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України.

У відповідності до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно вимог ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку (по кожній видатковій накладній окремо), який наведено в позовній заяві, вбачається, що розмір втрат від інфляції за період з листопада 2018 по серпень 2019 складає 8184,79 грн., а також три проценти річних від простроченої суми за період з 05.11.2018 по 30.08.2019 становить 2088,32 грн. (а.с.12-13).

Здійснивши перерахунок розрахунку позивача та врахувавши здійсненої відповідачем часткової оплати, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо стягнення підлягають 4 517,84 грн. інфляційних втрат та 2 085,24 грн. 3% річних, а відтак в частині 3 666,95 грн. інфляційних нарахувань та 3,80 грн. 3% річних правомірно відмовлено за необґрунтованістю.

Разом з тим, позивач в позовній заяві здійснено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, що включає в себе: оплату судового збору за подання позовної заяви 1921,00 грн., витрати позивача на правову допомогу 9000,00 грн.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Статтею 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відтак, з метою захисту прав та отримання професійної правничої допомоги в даній справі у тому числі і представництва інтересів у суді 28.08.2019 між ТОВ «Реконбуд» та адвокатом Микуликом В.М., що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1331 від 04.11.2017, укладено договір №28-08/19-г про надання правової допомоги, згідно п.1.1. якого адвокат приймає на себе доручення клієнта по наданню останньому правничої допомоги в обсязі та на умовах передбаченим даним договором в господарській справі за позовом ТОВ «Реконбуд» до ТОВ БК «Вся Україна» про стягнення боргу за надані послуги за поставлений товар, а клієнт зобов`язується оплатити гонорар за дії адвоката по наданню правничої допомоги і фактичні витрати, понесені визначено ним у зв`язку з виконанням цього договору.

На виконання п.5.1. вищевказаного договору адвокатом та позивачем складено акту виконаних робіт (наданих послуг) від 30.09.2019 в якому визначено перелік наданих послуг, дату та вартість, зокрема: 28.08.2019-29.08.2019 попередня консультація, з`ясування фактичних обставин справи у клієнта, третіх осіб (2год.-1280 грн.); 28.08.2019-30.08.2019 збір документів, направлення адвокатських запитів та листів, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи (3год.-1920 грн.); 29.08.2019-30.08.2019 аналіз судової практики в аналогічних спорах(2год.-1280 грн.); 28.08.2019-30.08.2019 підготовка процесуальних документів (позовна заява з додатками) надсилання документів, подання до суду (5год.-3200 грн.); 26.09.2019 участь у судовому (1320 грн.).

Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами, і якщо такі послуги надавались адвокатом, а не будь-яким представником.

Так, адвокатом Микуликом В.М. на підтвердження понесених позивачем витрат на надання правничої допомоги до позовної заяви долучено: копію квитанції до прибуткового касового ордера №12 ко від 30.09.2019 на суму 9000 грн., у полі підстава вказано: «договір №28-08/19-г від 28.08.2019 року», а платником вказано ТОВ «Реконбуд» (а.с.91).

Відтак, договір №28-08/19-г про надання правової допомоги від 28.08.2019 року (а.с.92), акт виконаних робіт №17-г від 30.09.2019 (а.с.93), квитанція до прибуткового касового ордера №12 ко від 30.09.2019 про оплату 9000 грн. послуг адвоката (а.с.91), наявність ордеру на представлення інтересів (а.с.33), присутність адвоката в судових засіданнях під час розгляду справи №921/562/19 правомірно визнано місцевим господарським судом, як належні докази фактично понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 9 000, 00 грн.

Пунктом 3 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно з врахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково то відповідно місцевим господарським судом обґрунтовано стягнуто 8638,63 грн. витрат на правничу допомогу.

Щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., про які позивач зазначає у відзиві та просить стягнути такі то на час розгляду справи останні не підтвердженні належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, судова колегія зазначає, що позивач не позбавлений права звернутись з відповідною заявою в порядку ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської області від 03.06.2019 у справі №914/769/18 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, та були спростовані судами в ході розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1, 2 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати за результатами розгляду апеляційної скарги.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, - П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Будівельна компанія "Вся Україна" від 14.11.2019 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.10.2019 у справі №921/562/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги - покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді С.М.Бойко

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови складено 24.03.2020.