ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2020 р. Справа №909/755/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Н.А. Галушко

- О.С. Скрипчук

секретаря судового засідання: К. Кострик

Розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ Котлозавод Крігер

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.11.2019

у справі № 909/755/19

за позовом: ТзОВ Котлозавод Крігер

до: ТзОВ Калушстальбуд

про: стягнення штрафних санкцій в сумі 2451146,40 грн.

за участю представників:

від позивача - Бобчик І.М. представник.

від відповідача Савчук В.Р. - представник (довіреність №б/н від 11.03.2020)

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 11.11.2019, суддя Максимів Т.В., в позові ТзОВ Котлозавод Крігербуло відмовлено. Судовий збір покладено на позивача.

З даним рішенням не погодилося ТзОВ Котлозавод Крігер і оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема: ст. 75 ГПК України, ст. 258 ЦК України.

ТзОВ Калушстальбуд подало відзив на апеляційну скаргу в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 26.12.2019 справу №909/755/19 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л., Данко Л.С., Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.01.2020 апеляційну скаргу ТзОВ Котлозавод Крігер на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.11.2019 у справі №909/755/19 було залишено без руху. Надано строк ТзОВ Котлозавод Крігер до 17 січня 2020 року для усунення вказаних судом недоліків при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 відкрито апеляційне провадження в даній справі.

Розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №27 від 05.02.2020 у зв`язку з відпусткою судді-члена колегії Данко Л.С. було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №909/755/19.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2020 судову справу №909/755/19 розподілено головуючому судді Мирутенку О.Л. та іншим суддям, а саме: Галушко Н.А. та Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2020 року призначено справу до розгляду на 16.03.2019.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.11.2019 у справі №909/755/19 - без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" подало позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Калушстальбуд" про стягнення штрафних санкцій в сумі 2451146,40 грн.

06.09.2019 від відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності (вх.№15202/19).

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем строків виконання підрядних робіт, які ТОВ "Калушстальбуд" зобов`язалося виконати згідно договору субпідряду №14-06/16 від 14 червня 2016 року. Позивач вважає, що відповідач виконання робіт мав завершити 19.08.2017, в той час як останні акти підписані лише 31.07.2018 із прострочкою 11,5 місяців. Відтак, відповідач повинен нести відповідальність у вигляді штрафу, який становить 10% ціни договору в сумі 2451146,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані ст. 549, 610, 611, 612, 883 ЦК України, ст. 230, 231 ГК України.

Позивач проти застосування строку позовної давності заперечив, вважав строк позовної давності перерваним, оскільки відповідач підписавши акти за формою КБ-2в та КБ-3 після 19.08.2017 і до 31.07.2018 вчинив дії, що свідчать про визнання ним свого обов`язку, просив відмовити в клопотанні про застосування строків позовної давності.

Предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення штрафу за порушення строку виконання робіт.

14 червня 2016 року сторони спору уклали договір субпідряду №14-06/16 (далі -договір) на виконання умов Контракту №UDHEEP-KAM-ICB-02 "Будівництво теплоелектростанції з комбінованим виробництвом теплової і електричної енергії газовими і твердопаливними котлами на альтернативних видах палива".

Відповідно до п.1.2 договору ТОВ "Калушстальбуд" - субпідрядник приймає на себе зобов`язання виконати на свій ризик, за завданням підрядника -ТОВ "Котлозавод "Крігер" з повним використанням своїх матеріалів і механізмів (інструменту), комплекс загально-будівельних робіт на об`єкті (далі- об`єкт) КП "Міськтепловодоенергія (замовник), а підрядник зобов`язується прийняти роботу і оплатити її вартість у строки та на умовах, що визначаються цим договором.

Згідно п.1.3 та п.1.4 договору субпідрядник підтверджує, що він уклав цей договір після ретельного вивчення інформації, що стосується об`єкту, наданої йому підрядником, а також тієї інформації, яку субпідрядник міг отримати в результаті візуального обстеження об`єкту. Субпідрядник визнає, що незнання всіх цих даних і інформації не звільняє його від обов`язку правильно оцінити складність або вартість успішного здійснення робіт на об`єкті.

Об`єм робіт, які приймає на себе субпідрядник, визначені специфікацією, яка погоджується сторонами (скріплюється їх підписами і печатками) та є невід"ємною частиною договору.

Субпідрядник виконує роботи згідно з вимогами чинного законодавства України та Державними будівельними нормами (п.1.7 договору).

Сторони у п.1.8 договору погодили, що додаткові об`єми робіт і їх фінансування можуть бути узгоджені сторонами згідно Додаткової угоди до цього договору.

Роботи виконуються згідно з проектно-кошторисною документацією за твердою договірною ціною, що узгоджується сторонами та є невід"ємною частиною цього договору. До вартості робіт за цим договором включається плата за виконання комплексу робіт на об`єкті замовника, перелічених в специфікації. Вартість робіт визначається і вказується в специфікації (пункти 4.1,4.2 та 4.3 договору).

Строк виконання робіт сторони узгодили у розділі 7 договору, а саме субпідрядник зобов`язується виконати роботи згідно наданої технічної документації від підрядника та згідно графіка виконання робіт, який є невід`ємною частиною договору (додаток №2), у строк, що не перевищує три з половиною місяці, з моменту початку ведення будівельних робіт.

Строки завершення робіт продовжуються в тому випадку, якщо субпідрядник стикається із затримками або перешкодами при виконанні будь-якого зі своїх зобов`язань згідно договору, причому період продовження має бути справедливим і розумним з урахуванням всіх обставин і належним чином відображати затримку або перешкоду, з якими зіткнувся субпідрядник.

Субпідрядник повинен завжди докладати всіх зусиль для того, щоб скоротити до мінімуму будь-які затримки стосовно виконання своїх зобов`язань згідно договору.

Відповідно до п.14.1 договору за порушення строку виконання робіт субпідрядник сплачує підряднику неустойку в розмірі 0,5% від суми робіт за кожен тиждень затримки виконання робіт. Максимальне утримання неустойки становить 10% від ціни договору.

Жодна із сторін не несе юридичну чи матеріальну відповідальність за таку господарську діяльність сторони, яка не обумовлена в даному договорі (п.14.4 договору).

Згідно п.17.2 та 17.3 договору будь-які зміни та/або доповнення до договору мають силу лише в тому випадку, якщо вони оформлені в письмовому вигляді і підписані обома сторонами. При внесенні змін чи доповнень, погодження строків виконання робіт і ціни є обов`язковими.

Як стверджує позивач-апелянт на виконання умов договору за період з 27.04.2017 - 31.07.2018 відповідач виконав роботи на суму 24511464 грн 05 к., що підтверджується підписаними сторонами актами форми КБ-2в та КБ-3. Проте ці роботи виконані з порушенням строку узгодженого сторонами в договорі, у зв`язку з чим позивач керуючись п.14.1. договору нарахував відповідачу штраф та звернувся до суду за захистом порушеного права.

В підтвердження позовних вимог позивач подав суду договір субпідряду №14-06/16, графік виконання робіт на об`єкті, згідно якого сторонами узгоджено строки виконання робіт: 23.06.2016-23.10.2016 та 23.10.2016-23.01.2017; довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрат за період квітень 2017 року- лютий 2018 року та за вказаний вище період акти приймання виконаних будівельних робіт; акт завершення, складений 30.04.2019 Комунальним підприємством "Міськводотеплоенергія", копію позовної заяви ТОВ "Калушстальбуд" про стягнення із позивача заборгованості за договором субпідряду №14-06/16 в сумі 333903 грн. 39 к.

Відповідач в свою чергу стверджує, що на виконання умов договору ним виконані роботи на суму 17261171 грн. 95 к.; решту робіт на суму 7250292 грн. 10 к. ТОВ "Калушстальбуд" виконало на підставі усних домовленостей, а тому підстав нараховувати на цю суму штрафні санкції у позивача немає.

В підтвердження чого долучив до матеріалів справи Специфікацію №1 від 14.06.2016 на суму 10330106 грн 20 к.; Додаткову угоду №1 до договору №14-06/16 від 14.06.2016 року Специфікація №1 від 29.08.2016 на суму 10568676 грн. 20 к.; Специфікацію №2 від 20.01.2017 на суму 622175 грн. 00 к.; Додаткову угоду №2 до договору субпідряду №14-06/16 від 14.06.2016 року Специфікація №3 від 05.05.2017 на суму 6171721 грн. 29 к.; Договірну ціну на будівництво теплоелектростанції з комбінованим виробництвом теплової та електричної енергії газовими та твердопаливними котлами на альтернативних видах палива по вул. Крип`якевича,3 в м. Кам"янець-Подільський Хмельницької обл., що здійснюється в 2018 році; Локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1; Підсумкову відомість ресурсів; ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 03.08.2017; протокол обшуку від 23.08.2017; довідку Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області №05-21/57-з від 17.11.2017.

Проаналізувавши умови договору, суд першої інстанції вірно встановив, що ціною договору є сума, погоджена сторонами у специфікації №1 від 29.08.26,20 грн.; специфікації №2 від 20.01.2017 - 622175 грн.; специфікації №3 від 05.05.2017 на суму 6171721,29 грн. Всього 17362572,49 грн.

Згідно актів приймання виконаних будівельних робіт від 27.04.2017, від 31.08.2017, від 18.09.2017, від 30.09.2017 та від 01.11.2017 - сума виконаних підрядних робіт згідно договору становить 17261171,95 грн.

Позивач-апелянт не подав, матеріали справи не містять, окрім зазначених вище специфікацій, документальних доказів на виконання сторонами умов договору та норм цивільного законодавства щодо збільшення твердої договірної ціни та об`ємів робіт. Тому суд першої інстанції правомірно вважав, що вартість виконаних робіт поза межами договору субпідряду становить 7250295,55 грн.

Посилання позивача-апелянта на рішення Господарського суду Житомирської області у справі №906/254/19, як на доказ що підтверджує ціну договору судом першої інстанції обгрунтовано відхилено, оскільки суд під час розгляду зазначеної справи не досліджував питання формування ціни договору та вартості робіт, а лише встановив факт наявності заборгованості за частину виконаних та неоплачених підрядних робіт та ухвалив рішення про її стягнення.

Сторони, згідно з умовами договору погодили, що субпідрядник зобов`язується виконати роботи згідно наданої технічної документації від підрядника та згідно графіка виконання робіт, який є невід`ємною частиною договору (додаток №2), у строк, що не перевищує три з половиною місяці, з моменту початку ведення будівельних робіт.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме роздруківки із веб-сайту Державної архітектурно-будівельної інспекції України підрядник ТОВ "Котлозавод Крігер" дозвіл на будівельні роботи отримав у березні 2017 року. Тобто розпочати будівельні роботи субпідрядник міг починаючи із квітня 2017 року.

Виходячи із норм п.1.4 та п. 1.8 договору, згідно яких об`єм робіт, які приймає на себе субпідрядник, визначені специфікацією, а додаткові об`єми робіт і їх фінансування можуть бути узгоджені сторонами згідно додаткової угоди до цього договору, то відповідач повинен був виконати підрядні роботи по специфікаціях №1 та №2 до 15 липня 2017 року, а по специфікації №3 до 20.08.2017 року.

Матеріали справи свідчать, що останній акт приймання виконаних будівельних робіт, згідно договору датований 01.11.2017, тобто із пропуском встановленого договором 3,5 місячного строку виконання робіт.

Отже, за порушення відповідачем строку виконання робіт, позивач керуючись п.14.1 договору мав право нарахувати йому неустойку (штраф) в розмірі 10% від ціни договору 17261171,95 грн., який становить (17261171,95 грн. х 10%) 1726117,20 грн.

Позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 07.12.2018 у справі №910/22058/17 на яку посилається позивач-апелянт в підтвердження порушення відповідачем строків виконання робіт та нарахування штрафних санкцій не може бути застосована судом у цій справі, оскільки обставини у цих справах не є тотожними.

Поняття зобов`язання та підстави його виникнення унормовано статтею 509 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, зміст зобов`язання становлять права та обов`язки його сторін.

За підставами виникнення зобов`язання поділяють на договірні та недоговірні (позадоговірні).

Метою договірних зобов`язань є досягнення їх сторонами певних правових результатів у зв`язку з чим особливого значення набуває їх виконання. Виконання зобов`язання - це вчинення кредитором і боржником дій, що становлять його предмет.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626, частиною 1 статті 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. (ст.837 ЦК України).

За приписами ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 844 ЦК України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст.846 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено що, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В силу ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст.549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

З системного аналізу викладеного вище законодавства та матеріалів справи слідує, що у спірний період між сторонами існували правовідносини які виникли як із договору субпідряду, так із договору, укладеного у спрощений спосіб, шляхом підписання Актів приймання виконаних робіт.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач при виконанні об`єму робіт, визначених специфікаціями №1, №2 та №3 допустив порушення строку їх виконання, а тому у позивача було право на нарахування штрафу та звернення до суду з вимогою про його стягнення в межах строку позовної давності.

06.09.2019 відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст. 258 ЦК України).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для правильного застосування ч.1 ст.261 ЦК при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Виходячи з вимог ст.261 ЦК позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, по захист якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Суд першої інстанції вірно встановив, що строк на звернення до суду з позовом до відповідача розпочався 01 листопада 2017 року, тобто з дня підписання акта виконаних робіт, об`єм яких сторони погодили в специфікаціях та закінчився через 1 рік - 01 листопада 2018 року, в той час як позивач-апелянт звернувся з позовом до суду 18.07.2019, тобто з пропущенням річного строку позовної давності, встановленого ст. 258 ЦК України.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч.1ст.264 ЦК України).

Твердження позивача-апелянта про те, що відповідач вчинив дії, що свідчать про визнання ним свого обов`язку, а саме підписував акти після 19.08.2017 і до 31.07.2018 є безпідставним, оскільки підписання цих актів свідчить про виконання відповідачем об`ємів робіт у межах інших правовідносин, які склалися між сторонами і не свідчить про переривання строку за зобов`язаннями, згідно договору субпідряду від 14 червня 2016 року.

Відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 1726117,20 грн., хоча і є обґрунтованими та доведеними, проте не належать до задоволення в зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Що стосується виконання робіт на підставі актів прийняття виконаних робіт, то суд першої інстанції вірно зазначив, що сторони до укладеного договору змін чи доповнень, чи додаткових угод не укладали щодо збільшення об`єму та ціни договору, строку виконання, що є істотною умовою договору, так само як і відповідальності за порушення зобов`язання, виконаного на підставі правочину, укладеного у спрощений спосіб не передбачили. Тому, вимога про стягнення штрафу в розмірі 725029,56 грн. є безпідставною, з огляду на положення ст. 547 ЦК України, відповідно до якої правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі, та не належить до задоволення.

За таких обставин справи колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в задоволенні позову слід відмовити в зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Виходячи з наведеного, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм ст. 75 ГПК України, ст. 258 ЦК України, як необґрунтовані.

З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.11.2019 по справі №909/755/19 винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 269,270,275,276,281,282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд

Постановив:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.11.2019 року у справі №909/755/19 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ТзОВ Котлозавод Крігер залишити без задоволення.

Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді: Н.А. Галушко

О.С. Скрипчук

Повний текст постанови виготовлено 18.03.2020