ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року, м. Херсон, справа № 923/9/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства "Адміністрація річкових портів", м. Київ,

до Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс", м. Херсон,

про стягнення 57 059,47 грн.

за участі:

секретаря судового засідання Лупи Т.С.

та представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

у с т а н о в и в:

Позиція та докази позивача

Правовими підставами позову Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" (позивач) до Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс" (відповідач) про стягнення 57059,47грн, з яких 40324,23грн основного боргу, 1223,08грн 3% річних, 1784,41грн інфляційних втрат, 13727,75грн пені, вказано ст.ст.526, 530, 549, 610, 611, 625, 912 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 216-218 Господарського кодексу України, ст.ст.203, 204, 212 Кодексу торговельного мореплавства України, а в якості обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги зазначено про порушення відповідачем зобов`язань за укладеним між цими підприємствами договором № 01/03-243 від 23.03.2016 бербоутного чартеру теплоходу "Роман-Кош", а саме про безпідставне нездійснення відповідачем у встановлені у цьому договорі строки оплати вказаного чартеру за перший, другий та третій квартали 2019 року у відповідності до розміру чартерної плати, що встановлений додатковою угодою від 11.01.2019 до даного договору (через безпідставну відмову відповідача від підписання вказаної додаткової угоди), та виникненням, у зв`язку з цим, у позивача, в силу закону та договору, права на нарахування заявлених до стягнення грошових сум річних, інфляційних втрат, пені. На підтвердження вказаних у позовній заяві обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, у позовній заяві зазначено та подано разом з нею: укладений між сторонами договір бербоутного чартеру від 23.03.2016 № 01/03-243 (а.с.30-47), з актом від 23.03.2016 здачі-приймання судна (а.с.48), додатковою угодою від 11.01.2019 (а.с.49) та актом № ДП-0000413 від 30.09.2019 здачі-приймання робіт (надання послуг) до цього договору (а.с.50), виписку по банківському рахунку позивача (а.с.51-66).

Згідно з відповіддю на відзив вказано про безпідставне ухилення відповідача від підписання додаткової угоди від 11.01.2019 до зазначеного договору бербоутного чартеру та порушення відповідачем строків сплати чартерної плати в розмірі згідно з цією додатковою угодою (а.с.124-125).

Позиція та докази відповідача

Згідно з відзивом на позовну заяву відповідач позов не визнає та просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог, стверджуючи, що: 1) відсутні підстави для стягнення з відповідача спірної заборгованості з чартерної плати, оскільки зміни та доповнення до зазначеного договору бербоутного чартеру (як-то передбачено його положеннями) вносяться за взаємною згодою сторін договору, що оформляється у письмовій формі, шляхом укладання додаткової угоди, проте, позивач та відповідач не дійшли згоди щодо збільшення розміру чартерної плати на 2019 рік: відповідач не підписав надіслану йому позивачем додаткову угоду від 11.01.2019 до зазначеного договору бербоутного чартеру про збільшення розміру чартерної плати, оскільки ця додаткова угода надійшла до відповідача 16.01.2019 - після встановленого положеннями зазначеного договору строку, а саме, "до 15-го січня кожного року дії договору" (ст.28 додаткових статей до бербоутного чартеру), до якого можливий перегляд розміру чартерної плати на поточний рік; 2) після того, як відповідач відмовився підписати вказану додаткову угоду від 11.01.2019, позивач, що ініціював її укладання, не передав спір щодо укладання цієї додаткової угоди на вирішення суду; 3)відсутні підстави для стягнення з відповідача заявлених до стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені, оскільки у відповідача не виникло обов`язку по сплаті чартерної плати в її розмірі згідно з додатковою угодою від 11.01.2019 до зазначеного договору.

На підтвердження обставин, про які зазначено у відзиві, разом з ним до суду подано: 1)додаткову угоду від 11.01.2018 до договору бербоутного чартеру від 23.03.2016 № 01/03-243 (а.с.102); 2) адресований відповідачеві лист позивача від 10.01.2019 № 01/01-27 (а.с.103); 3)витяг з журналу реєстрації вхідної кореспонденції відповідача за 16-18 січня 2019 року (а.с.104-105); 4) адресований позивачеві лист відповідача від 21.01.2019 № 46 (а.с.106); 5)платіжні доручення №3646 від 29.05.2019, №1894 від 01.08.2019, №2012 від 12.09.2019, №2097 від 25.10.2019, №1779 від 02.07.2019 (а.с.107-111), 6) акти № ДП-0000081 від 31.03.2019, № ДП-0000233 від 30.06.2019, № ДП-0000413 від 30.09.2019 здачі-приймання робіт (надання послуг) до вказаного договору від 23.03.2016 № 01/03-243 (а.с.112-114).

Під час судового розгляду справи представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав, які вказано у відзиві на позов.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 09.01.2020 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Проте, ухвалою суду від 17.01.2020 позовну заяву залишено без руху, у відповідності до положень ч.11 ст.176 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), через виявлені недоліки матеріалів позовної заяви, та встановлено позивачу строк для усунення цих недоліків.

Ухвалою суду від 04.02.2020, після усунення зазначених недоліків, справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 25.02.2020, продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 18.02.2020, а позивачу - до 25.02.2020 для надання відповіді на відзив. Відзив на позов подано до суду 12.02.2020, а відповідь на відзив була надіслана до суду поштою 25.02.2020 та надійшла до суду 02.03.2020.

Ухвалою суду від 25.02.2020 судове засідання відкладено на 05.03.2020 о 10-00 год. Зазначена ухвала від 25.02.2020 надіслана 26.02.2020 за вказаною у позовній заяві адресою позивача, а також 28.02.2020 оприлюднена на офіційному веб-порталі Судова влада України (26.02.2020 надіслана судом до Єдиного державного реєстру судових рішень, 27.02.2020 зареєстрована та 28.02.202 оприлюднена у цьому реєстрі). Поряд з цим, згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі сторони справи повідомлено про можливість одержання інформації по справі з сторінки на офіційному веб-порталі Судова влада України за адресою: http://ks.arbitr.gov.ua.

Представники сторін в судове засідання 05.03.2020 не прибули. Заяви та клопотання позивача до суду не надходили, а відповідач 03.03.2020 подав письмове клопотання про розгляд справи 05.03.2020 за відсутності представника відповідача, зазначивши про те, що відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторонами дотримано вимог ч.2 та ч.3 ст.80 ГПК України щодо подання доказів разом з позовною заявою та відзивом на неї, а тому письмові докази, які подано разом з цими заявами сторін по суті справи прийнято судом до розгляду.

Обставини, які установлені судом

23.03.2016 Державне підприємство "Адміністрація річкових портів", як судновласник (надалі позивач), та Комунальне підприємство "Херсонський комунальний транспортний сервіс", як фрахтувальник (надалі відповідач), уклали між собою договір стандартного бербоутного чартеру № 01/03-243, основними умовами якого, що впливають на взаємовідносини сторін в межах даного спору між ними, є наступні:

- назва та тип судна, яке здається у чартер - пасажирський теплохід "Роман-Кош" (п.5-6);

- час здачі судна у чартер - 23.03.2016 (п.14);

- термін дії чартеру - шістдесят місяців (п.20);

- здача судна в чартер здійснюється на підставі акту, що підписано уповноваженими представниками сторін договору (ст.29 додаткових статей до договору);

- чартерна плата з 15.01.2018 складає 213486грн, з урахуванням податку на додану вартість (надалі - ПДВ), за кожні дванадцять місяців (п.21, в редакції додаткової угоди від 11.01.2018 до договору);

- судно здається в чартер і приймається фрахтувальником у визначеному договором місці, здача судна фрахтувальникам і прийом його фрахтувальниками є доказом повного виконання судновласниками своїх зобов`язань по передачі судна в чартер (ст.2 додаткових статей до договору);

- фрахтувальники оплачують судновласникам чартерну плату за судно в розмірі 213486грн (враховуючи податок на додану вартість) за кожний календарний рік … починаючи з дати і години здачі судна фрахтувальникам, й виплата чартерної плати здійснюється рівними частинами щоквартально, до п`ятого числа місяця, який йде за звітним кварталом на підставі рахунків судновласника, при цьому, до п`ятнадцятого січня кожного року дії чартеру (крім першого року дії чартеру), чартерна плата на поточний рік підлягає перегляду (у бік збільшення) шляхом підписання доповнення до цього чартеру, зокрема, але не виключно, шляхом коригування розміру чартерної плати за попередній рік на офіційно встановлений індекс інфляції в Україні за попередній рік дії цього чартеру (ст.28 додаткових статей до договору (в редакції (з урахуванням) додаткової угоди від 11.01.2018 до договору);

- за прострочення сплати чартерної плати фрахтувальники сплачують на користь судновласників пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення (ст.34 додаткових статей до договору);

- спори, що стосуються цього чартеру, вирішуються за взаємною згодою сторін, а у разі недосягнення такої, у встановленому порядку передаються на розгляд Господарського суду згідно чинного законодавства України (ст.34 додаткових статей до договору).

На виконання умов вказаного договору позивач 23.03.2016 за актом здачі-приймання судна передав відповідачеві теплохід "Роман-Кош" інв№12345823.

В межах правовідносин сторін за вказаним договором, позивач, зокрема, надіслав відповідачеві з супровідним листом від 11.01.2019 № 01/01-27 для підписання додаткову угоду від 11.01.2019 до укладеного між ними зазначеного договору стандартного бербоутного чартеру, за якою розмір чартерної плати на 2019 рік збільшується до 234408грн (з ПДВ). Вказана додаткова угода надійшла до відповідача поштою 16.01.2019.

Відповідач відмовився від підписання зазначеної додаткової угоди, про що листом від 21.01.2019 № 46 повідомив позивача, мотивуючи таку відмову надходженням до відповідача додаткової угоди про збільшення чартерної плати на поточний рік після встановленого ст.28 додаткових статей зазначеного договору стандартного бербоутного чартеру строку для зміни чартерної плати на поточний рік, а саме - до 15-го січня поточного року.

В подальшому, у 2019 році позивачем було складено, зокрема, три наступні акти здачі-приймання робіт (надання послуг), кожен на суму 58601,91грн (з ПДВ), а всього на суму 175805,73грн (з ПДВ), про надання позивачем відповідачеві послуги з бербоут-чартеру теплоходу "Роман-Кош": акт від 31.03.2019 № ДП-0000081 за перший квартал 2019 року, акт від 30.06.2019 № ДП-0000233 за другий квартал 2019 року, акт від 30.09.2019 № ДП-0000413 за третій квартал 2019 року. За текстом цих актів розмір щоквартальної чартерної плати був розрахований позивачем виходячи з розміру річної чартерної плати, що вказаний у додатковій угоді від 11.01.2019 до укладеного між позивачем та відповідачем зазначеного договору стандартного бербоутного чартеру. Кожен з цих трьох актів відповідач підписав з запереченнями, які виконав від руки поверх друкованого тексту цих актів, зазначивши за текстом заперечень про свою згоду сплачувати вартість робіт (послуг) виходячи з раніше узгодженого між позивачем та відповідачем розміру щорічної чартерної плати, а не розміру щорічної чартерної плати, який вказаний у додатковій угоді від 11.01.2019 до укладеного між позивачем та відповідачем зазначеного договору стандартного бербоутного чартеру.

Відповідач вартість робіт (послуг) з бербоут-чартеру теплоходу "Роман-Кош" (чартерну плату) за перший, другий та третій квартал 2019 року оплатив у загальній сумі 135 481,5грн: 5000грн платіжним дорученням від 29.05.2019 № 3646, 36055грн платіжним дорученням від 02.07.2019 № 1779, 10000грн платіжним дорученням від 01.08.2019 № 1894, 31055грн платіжним дорученням від 12.09.2019 № 2012, 53371,50грн платіжним дорученням від 25.10.2019 № 2097.

При цьому, розмір чартерної плати за три квартали 2019 року, виходячи з розміру річної чартерної плати, а саме 213486грн, що вказаний у укладеній позивачем та відповідачем додатковій угоді від 11.01.2018 до зазначеного договору стандартного бербоутного чартеру, складає 160 114,5грн, а не 135 481,5грн, які сплачено відповідачем.

( 213 486грн / 4 ) х 3 = 160 114,5грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов зазначеного договору стандартного бербоутного чартеру, в частині сплати чартерної плати за перший, другий та третій квартал 2019 року виходячи з розміру річної чартерної плати, що вказаний у додатковій угоді від 11.01.2019 до укладеного між позивачем та відповідачем зазначеного договору стандартного бербоутного чартеру, позивачем нараховані відповідачеві 13727,75грн пені, 1223,08грн річних (3%) та 1784,41грн інфляційних втрат, в часових межах існування відповідних сум заборгованості за обліком позивача, а також заявлено позов про стягнення з відповідача 40324,23грн заборгованості за чартерною платою та вказаних сум пені, річних (3%) та інфляційних втрат, у зв`язку з наявністю цієї в розмірі 40324,23грн заборгованості за чартерною платою.

Правові норми, що підлягають застосуванню

1. Щодо підстав виникнення та загальних принципів виконання зобов`язань

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінськогосподарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч.7 ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

2. Щодо порядку виконання зобов`язань, з яких виник спір

Відповідно до ст.912 Цивільного кодексу України за договором чартеру (фрахтування) одна сторона (фрахтівник) зобов`язується надати другій стороні (фрахтувальникові) за плату всю або частину місткості в одному чи кількох транспортних засобах на один або кілька рейсів для перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти або з іншою метою, якщо це не суперечить закону та іншим нормативно-правовим актам.

Відповідно до ст.203 Кодексу торговельного мореплавства України за договором чартеру (фрахтування) судна на певний час судновласник зобов`язується за обумовлену плату (фрахт) надати судно фрахтувальнику для перевезення пасажирів, вантажів та для інших цілей торговельного мореплавства на певний час; порядок укладення договору чартеру (фрахтування) та форма цього договору встановлюється транспортними кодексами статутами.

Відповідно до ч.2 ст.204 Кодексу торговельного мореплавства України наявність і зміст договору чартеру (фрахтування) судна на певний час можуть бути доведені виключно письмовими доказами. Відповідно ж до ст.212 Кодексу торговельного мореплавства України фрахтувальник сплачує судновласнику фрахт в порядку і терміни, передбачені договором чартеру (фрахтування) судна на певний час.

3. Щодо відповідальності за порушення грошових зобов`язань

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3 %) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

4. Щодо узгодження та зміни умов договору

Відповідно до ч.2 ст.180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно ж до ст.188 Господарського кодексу України:

- зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором (за ч.1 цієї статті);

- сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (за ч.2 цієї статті);

- сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозицій повідомляє другу сторону про результати її розгляду (за ч.3 цієї статті);

- у разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (за ч.4 цієї статті).

Оцінка судом встановлених обставин, з урахуванням положень правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні спору

1. Щодо стану виконання сторонами своїх договірних зобов`язань

Наявність укладеного між сторонами справи договору від 23.03.2016 № 01/03-243 стандартного бербоутного чартеру свідчить на користь виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, в силу яких, як-то встановлено приписами ст.ст.173-175 Господарського кодексу України, одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Позивачем виконаний передбачений для нього, як для судновласника, в силу закону (ст.203 Кодексу торговельного мореплавства України та ст.912 Цивільного кодексу України) та умов вказаного договору (ст.ст.2, 29 додаткових статей до договору), обов`язок по передачі судна фрахтувальнику в чартер на певний строк.

В свою чергу, отримання від позивача судна в чартер обумовило виникнення у відповідача, в силу закону (ст.ст.203, 212 Кодексу торговельного мореплавства України та ст.912 Цивільного кодексу України) та умов вказаного договору (ст.28 додаткових статей до договору), обов`язку по сплаті чартерної плати на користь позивача за період перебування судна у відповідача в чартері, у встановлені договором строки оплати та розміру такої плати.

Поряд з цим, у відповідача не виникло зобов`язань за вказаним договором від 23.03.2016 № 01/03-243 стандартного бербоутного чартеру, щодо сплати чартерної плати за перший, другий та третій квартал 2019 року, виходячи з розміру річної чартерної плати, що вказаний у додатковій угоді від 11.01.2019 до зазначеного договору, оскільки:

- відповідачем не було підписано цю додаткову угоду;

- положення зазначеного договору стандартного бербоутного чартеру не передбачають для сторін договору, зокрема, для позивача, права вносити в односторонньому порядку зміни до договору, зокрема в частині встановлення (збільшення) розміру чартерної плати;

- чинне законодавство не встановлює для фрахтувальника обов`язку щороку укладати додаткову угоду до договору бербоут-чартеру про збільшення розміру чартерної плати;

- після відмови відповідача від пропозиції підписати вказану додаткову угоду від 11.01.2019 про збільшення розміру чартерної плати позивач, який був ініціатором її укладання, не передавав на вирішення суду спір про укладання зазначеної додаткової угоди, у відповідності до ст.34 додаткових статей до договору та ч.4 ст.188 Господарського кодексу України (що відповідає визначеним ст.16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України способам захисту прав);

- в межах даної справи позивач не заявляв вимогу при визнання укладеною зазначеної додаткової угоди від 11.01.2019 про збільшення розміру чартерної плати.

Договором між сторонами не передбачено, що:

- у випадку, коли додаткова угода про збільшення розміру чартерної плати на поточний рік надіслана фрахтувальнику поштою до п`ятнадцятого січня поточного року, але отримана фрахтувальником після вказаної дати, то така додаткова угода вважається наданою фрахтувальнику до розгляду у належний, встановлений договором строк;

- можливості продовження строку укладання додаткової угоди про збільшення розміру чартерної плати на поточний рік, у разі, якщо укладання цієї угоди до п`ятнадцятого січня поточного року, унеможливили затримка з офіційним оприлюдненням компетентними державними органами індексу інфляції за попередній рік фрахту або ж будь-які інші причини, що не залежали від волі сторін договору.

Проте, у відповідача на теперішній час наявні та залишаються виконаними не в повному обсязі зобов`язання по сплаті чартерної плати за перший, другий та третій квартал 2019 року виходячи з розміру річної чартерної плати, що встановлений додатковою угодою від 11.01.2018 до зазначеного договору стандартного бербоутного чартеру, яка (додаткова угода від 11.01.2018) підписана відповідачем без будь-яких зауважень або заперечень, та у зв`язку із цим дія положень якої з 15.01.2018 розповсюджується на правовідносини сторін в межах (при виконанні) зазначеного договору.

2. Щодо заявленого до стягнення основного боргу

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених особою вимог та на підставі поданих учасниками справи доказів.

Тобто, предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ж до ч.1, ч.3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, докази подаються сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Відповідно ж до п.5 ч.3 ст.162 ГПК України у позовній заяві зазначаються обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та докази, що підтверджують ці вимоги.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача 40324,23грн основного боргу обґрунтовано невиконанням відповідачем зобов`язань згідно з додатковою угодою від 11.01.2019 до зазначеного договору від 23.03.2016 №01/03-243, по сплаті, у встановлені цим договором строки, чартерної плати за перший, другий та третій квартал 2019 року, виходячи з розміру річної чартерної плати, що встановлений додатковою угодою від 11.01.2019 до договору.

Інших обставин та доказів щодо виникнення 40324,23грн основного боргу у відповідача, крім обставин, що пов`язані з 1) ініціюванням позивачем укладання додаткової угоди від 11.01.2019 до зазначеного укладеного між сторонами договору стандартного бербоутного чартеру, та 2) невиконанням відповідачем положень вказаної додаткової угоди, та доказів на підтвердження цих обставин, у позовній заяві не зазначено та до неї не додано.

3. Щодо заявлених до стягнення пені, річних (3%) та інфляційних втрат

Відповідно до ч.1 ст.173 ГПК України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої (основної) позовної вимоги.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних у позовній заяві сум пені, річних (3%) та інфляційних втрат заявлено з підстав невиконання відповідачем належним чином його договірних зобов`язань, як фрахтувальника судна, що передбачені додатковою угодою від 11.01.2019 до договору від 23.03.2016 № 01/03-243 стандартного бербоутного чартеру.

Тобто, в якості обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги в цій частині, зазначено: 1)наявність додаткової угоди від 11.01.2019 до зазначеного договору, за якою чартерна плата на 2019 збільшена з 15.01.2019; 2) безпідставне, за оцінкою позивача, ухилення відповідача від виконання в повному обсязі грошових зобов`язань встановлених для фрахтувальника цією додатковою угодою від 11.01.2019, в частині сплати з 15.01.2019 нового, збільшеного розміру чартерної плати, 3)наявність, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зазначеного грошового зобов`язання згідно з цією додатковою угодою від 11.01.2019, обов`язку відповідача згідно положень закону та зазначеного договору, сплатити на користь позивача заявлені до стягнення суми пені, річних (3%) та інфляційних втрат.

Таким чином, зазначені позовні вимоги про стягнення пені, річних (3%) та інфляційних втрат є похідними від позовної вимоги про стягнення з відповідача 40324,23грн основного боргу, у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином його договірних зобов`язань, як фрахтувальника судна, що передбачені додатковою угодою від 11.01.2019 до договору від 23.03.2016 № 01/03-243 стандартного бербоутного чартеру.

Висновки суду

1. За результатами розгляду справи, поданими позивачем доказами не підтверджено наявності у відповідача обов`язку перед позивачем по сплаті чартерної плати за перший, другий та третій квартал 2019 року, у встановлені цим договором строки, виходячи з розміру річної чартерної плати, що встановлений додатковою угодою від 11.01.2019 до укладеного між сторонами договору від 23.03.2016 № 01/03-243 стандартного бербоутного чартеру.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 40324,23грн основного боргу з підстав невиконання відповідачем зобов`язань по сплаті чартерної плати за перший, другий та третій квартал 2019 року згідно укладеного між сторонами договору від 23.03.2016 №01/03-243 стандартного бербоутного чартеру, в редакції додаткової угоди від 11.01.2019 до цього договору. У задоволенні цих позовних вимог має бути відмовлено в повному обсязі.

2. На теперішній час у відповідача залишаються виконаними не в повному обсязі зобов`язання по сплаті чартерної плати за перший, другий та третій квартал 2019 року в розмірі, виходячи з річної чартерної плати, що встановлена додатковою угодою від 11.01.2018 до цього договору.

Проте, відповідна заборгованість не може бути стягнута судом в межах розгляду даної справи, за вказаного у позовній заяві обґрунтування позову, виключно, обставинами невиконання відповідачем зобов`язань по сплаті чартерної плати за перший, другий та третій квартал 2019 року згідно укладеного між сторонами договору від 23.03.2016 №01/03-243 стандартного бербоутного чартеру, в редакції додаткової угоди від 11.01.2019 до цього договору. У відповідності до приписів ст.ст.7, 13 та 14 ГПК України судом не може бути задоволено позовні вимоги (повністю або частково) виходячи з інших обставин та доказів, ніж ті, які містить позовна заява, оскільки це не відповідатиме встановленим вказаними статтями ГПК України принципам здійснення правосуддя у господарських судах, а саме рівності сторін перед законом та судом, змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства.

3. За раніше наведеного за текстом даного судового рішення висновку суду про відсутність підстав для задоволення заявленого позову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 40324,23грн основного боргу, позовні вимоги про стягнення з відповідача 13727,75грн пені, 1223,08грн річних (3%) та 1784,41грн інфляційних втрат, які є похідними від позовних вимог про стягнення цього основного боргу, також, не підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 13727,75грн пені, 1223,08грн річних (3%) та 1784,41грн інфляційних втрат, також, має бути відмовлено в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати позивача на сплату судового збору за платіжним дорученням від 29.05.2019 № 366 у сумі 1921 грн., які відповідно до положень п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, а саме "у спорах, що виникають при виконанні договорів, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог" відносяться на позивача, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.03.2020

Суддя К.В. Соловйов