ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/116/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" (, адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149)
до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (Концерн РРТ) в особі Харківської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (61103, м. Харків, вул. Дерев`янко, 1-А, )
про стягнення 54 668,83грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго" звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (Концерн РРТ) в особі Харківської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення пеню в розмірі 45 101,57грн., 3% річних в розмірі 3 939,72грн. та збитки від інфляції в розмірі 5 627,54грн. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконання відповідачем умов заяви-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 8 від 01.01.2019 на умовах договору про постачання електричної енергії № 0008 від 01.06.2010 щодо своєчасного внесення оплати за отриману від позивача послугу.

Ухвалою суду від 15.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

У встановлений законом строк на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній заперечує проти позову в частині розрахунку сум пені, 3% річних та збитків від інфляції. Як зазначає відповідач, позивачем не вірно визначено період заборгованості, оскільки день фактичної сплати заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені та 3% річних. Так, згідно наданого відповідачем контррозрахунку, сума пені становить 39 724,44грн., 3% річних - 3 436,56грн. та збитків від інфляції - 3 927,47грн. Також відповідачем до матеріалів справи надано копію платіжного доручення № 17 від 01.04.2019 на суму 188 896,84грн. з призначенням платежу "за електричну енергію у січні 2019 по договору № 8 від 01.01.2019 (о/р 0008)".

Позивач у відповіді на відзив з доводами відповідача не погоджується та зазначає, що нарахування пені, 3% річних та збитків від інфляції було проведено відповідно до умов договору (п.8.5 публічного договору) та норм чинного законодавства (ст.230 Господарського кодексу України, ст.549 Цивільного кодексу України). Що стосується платіжного доручення № 17 від 01.04.2019, позивач посилається на те, що при проведенні розрахунку пені, 3% річних та збитків від інфляції ним було враховано вказане платіжне доручення, а тому вважає доводи відповідача необґрунтованими.

Відповідач наданим йому правом, передбаченим ст.167 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, заперечень на відповідь позивача на відзив не надав.

Позивач у письмових додаткових поясненнях нарахування пені та 3% річних у квітні 2019 року на заборгованість, яка утворилась у відповідача за січень 2019 року, вважає правомірним, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.11.2018 № 1446 та положень абз. 16 п. 13 розд. XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" Акціонерне товариство "Харківобленерго" (позивач) до 01.01.2019 здійснювало господарську діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та з постачання електричної енергії за регульованим тарифом на підставі відповідних ліцензій та укладених договорів.

На підставі ліцензії з розподілу електричної енергії, виданої постановою НКРЕКП від 16.11.2018 № 1446 позивач з 01.01.2019 є оператором системи розподілу та здійснює діяльність з розподілу електричної енергії в межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Харківської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії та не є постачальником електричної енергії.

На виконання положень п.4 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання к сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі за текстом - Постанова № 312), позивач направив поштовим відправленням відповідачу заяву-приєднання до договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єктів споживача.

Направлення такої заяви-приєднання є пропозицією відповідачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про постачання електричної енергії № 8 від 01.06.2010.

Договір споживача з розподілу електричної енергії вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання та/або сплати за рахунком, який надсилається одночасно з договором споживача про розподіл та/або з дати, вказаній в заяві-приєднанні, якщо споживач протягом вказаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладання договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії (п.4 постанови № 312, п.п.12.15, .п.2.1.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії).

Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови № 312, з дати набрання чинності договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії позивач надає послуги комерційного обліку споживачам.

За умовами п.1.2 типового договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, умови договору розроблені відповідно до Закону "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії та є однаковими для всіх споживачів.

Відповідач шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії № 0008 від 01.06.2010 прийняв пропозицію позивача укласти публічний договір, у зв`язку з чим договір про надання послуг з розподілу електричної енергії між позивачем та відповідачем вважається укладеним з 01.01.2019.

Відповідно до п.11.1 публічного договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 01.01.2020. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною стороною не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

За умовами п.п.1 п.5.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії та п.п.1 п.7.1. договору, позивач має право на отримання своєчасної оплати за надання послуги з розподілу електричної енергії відповідно до умов договору та законодавства України.

Оплата послуг здійснюється за тарифами (цінами), які встановлюються Регулятором відповідно до затвердженої ним методики. Тарифи (ціни) на послуги оператора системи оприлюднюються операторами систем в порядку та строки, визначені нормативно-правовими актами, що регулюють фінансування ринку електричної енергії.

Розрахунок суми попередньої оплати здійснюється споживачем шляхом множення чинного у розрахунковому періоді тарифу (ціни) на розподіл на фактичний обсяг розподіленої електричної енергії за відповідний попередній період (п.4 Додатку № 4 до договору).

Розрахунковим періодом, відповідно до п.1 Додатку № 4 до договору, є календарний місяць та встановлюється з 01 числа до такого ж наступного місяця.

У п.6 Додатку № 4 до договору погоджено, що рахунки за послугу з розподілу електричної енергії надаються відповідачу позивачем протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду у відповідних структурних підрозділах оператора системи розподілу. В разі неотримання відповідачем рахунків, позивач направляє рахунки відповідачу поштовим зв`язком. В такому разі рахунки вважаються отриманими відповідачем з дня їх відправлення. Рахунки за послугу з розподілу електричної енергії мають бути оплачені протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка відповідачем.

На виконання умов договору позивач за період січень-жовтень 2019 року надав відповідачу послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 956 059,58грн. За результатами розрахункового періоду (з урахуванням проведених оплат) та на підставі наданих відповідачем звітів, позивачем були оформлені рахунки № 0008 на оплату послуг з розподілу електричної енергії, розподіленої за період з січня по жовтень 2019 року, які відповідачем були оплачені з порушенням строків, встановлених договором.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині несвоєчасного здійснення оплати за розподілену електричну енергію стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд встановив наступне.

Основними нормативно-правовими документами, які встановлюють вимоги та регулюють взаємовідносини між оператором системи розподілу, електропостачальниками та споживачами є Закон України "Про ринок електричної енергії", Кодекс системи розподілу, затверджений постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310 та Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджений постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312, в яких визначені права та відповідальність сторін.

Доступ до системи розподілу та послуги з розподілу надаються позивачем з 01.01.2019 усім споживачам, електроустановки яких приєднані до мереж оператора системи розподілу на території його діяльності на підставі публічного договору приєднання - договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається між позивачем та відповідачем з урахуванням ст.ст.633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за типовою формою договору, що є додатком № 3 до Правил роздрібного ринку електричної енергії та розміщений на офіційному сайті Позивача.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України ).

Позивач зобов`язання за спірним договором виконав належним чином та в повному обсязі, надавши відповідачу за період з січня по жовтень 2019 послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 956 059,58грн.

При цьому, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором виконав несвоєчасно, за розподіл електричної енергії в період з лютого по жовтень 2019 розрахувався з порушенням строків, визначених договором.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У п.8.5 договору сторони погодили, що за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених додатком 4 до договору, у разі, якщо главою 5 договору передбачено, що оплату за послугу з розподілу здійснює відповідач безпосередньо позивачу, відповідач сплачує останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування від суми боргу за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

За приписами ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

На підставі зазначеного, позивач за порушення строків виконання зобов`язань за спірним договором за період з 16.02.2020 по 10.07.2020 нарахував відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу за весь час прострочення, враховуючи день фактичної оплати, в розмірі 45 101,57грн.

Суд зазначає, що нарахування пені проведено позивачем з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат 21.05.2019, 19.06.2019, 10.07.2019 та з урахуванням листа відповідача за вих. № 02-241 від 23.05.2019 про врахування оплати по платіжному дорученню № 17 від 01.04.2019 в сумі 188 896,84грн. як оплату за розподіл електричної енергії.

Перевіривши правомірність нарахування пені, судом встановлено, що позивач надав обґрунтований розрахунок пені за період з 16.02.2020 по 10.07.2020 (за кожен місяць окремо), який відповідає умовам договору та Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Суд зауважує, що відповідач, приєднавшись до публічного договору, погодився з умовами, викладеними у договорі, у тому числі і з врахуванням дня фактичної оплати заборгованості під час здійснення розрахунку пені, у зв`язку з чим заперечення відповідача в цій частині є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 3 939,72грн. за період з 16.02.2019 по 10.07.2019 та з 16.10.2019 по 30.10.2019 та збитків від інфляції в розмірі 5 627,54грн. за період березень, квітень, травень 2019 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги в частині стягнення збитків від інфляції в повному обсязі, виходячи з наступного. . за період з 16.02.2019 по 10.07.2019 та з 16.10.2019 по 3010.2019 та збитків від інфляції в розмірі 5 627,54грн. за період березень, квітень, травень 2019 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги в частині стягнення збитків від інфляції в повному обсязі, виходячи з наступного.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

На підставі зазначеного позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 3 939,72грн. за період з 16.02.2019 по 10.07.2019 та з 16.10.2019 по 30.10.2019 (з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат) та збитки від інфляції в розмірі 5 747,51грн. за період з березня по травень 2019 року за кожен період окремо.

Перевіривши правомірність нарахування 3% річних, судом вбачається, що позивач невірно визначив період їх нарахування, оскільки під час здійснення розрахунку позивачем включено день фактичної оплати відповідачем суми заборгованості, тоді як чинним законодавством передбачено нарахування 3% річних за весь час прострочення, а тому день фактичної оплати суми заборгованості в період часу, за який здійснюється таке нарахування, не включається.

Погоджуючись з доводами відповідача щодо невірного визначення позивачем періоду нарахування 3% річних, суд не приймає посилання позивача на п.8.5 публічного договору, оскільки умовами цього договору сторони погодили врахування дня фактичної оплати заборгованості при здійсненні нарахування лише пені. Що стосується 3% річних, суд зазначає, що сторонами включення дня фактичної оплати заборгованості під час здійснення такого розрахунку, умовами договору не передбачено.

Зі змісту п.7 Додатку № 4 "Порядок розрахунків № 4" до спірного договору, судом вбачається, що нарахування 3% річних від суми боргу за кожен день прострочки, у тому числі за день оплати, передбачено сторонами лише у разі порушення відповідачем строків оплати за перетікання реактивної електричної енергії, а не за надання послуг з розподілу електричної енергії.

Таким чином суд, здійснивши розрахунок 3% річних за період з 16.02.2019 по 10.07.2019 та з 16.10.2019 по 30.10.2019, за кожен період окремо, з урахуванням здійснених відповідачем оплат, дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в сумі 3 852,00грн., в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 87,72грн. суд вважає за необхідне відмовити.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення збитків від інфляції в розмірі 5 627,54грн. за період березень-травень 2019, суд дійшов висновку, що позивачем наданий обґрунтований розрахунок збитків від інфляції, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними документально матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову відповідач надав свій контррозрахунок, відповідно до якого (з урахуванням часткових оплат за кожен період окремо) розмір пені за період з 16.02.2019 по 09.07.2019 становить 39 724,44грн., 3% річних з період 16.02.2019 по 31.03.2019 - 3 436,56грн. та збитків від інфляції за березень-травень 2019 року - 3 927,47грн.

Суд не погоджується з наданим відповідачем контррозрахунком пені, 3% річних та збитків від інфляції, виходячи з наступного.

Як вбачається судом з контррозрахунку пені та 3% річних, відповідач невірно визначив період заборгованості за січень 2019 на суму 188 896,84грн. Так, відповідач зазначив період утворення заборгованості по пені та 3% річних з 16.02.2019 по 01.04.2019 з посиланням на платіжне доручення № 17 від 01.04.2019, а тому, як вважає відповідач, саме з 01.04.2019 у нього відсутня заборгованість за надані позивачем послуги з розподілу електричної енергії в січні 2019 року.

Суд зазначає, що вказані обставини не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються матеріалами справи, оскільки призначенням платежу у наданому відповідачем платіжному дорученні № 17 від 01.04.2019 на суму 188 896,84грн. вказано "за ел. енергію у січні 2019р. по дог. № 8 від 01.01.2019 (о/р 0008)" та лише 23.05.2019 відповідач звернувся на адресу позивача з листом за вих. № 02-241 з проханням оплату по вказаному вище платіжному дорученню за електроенергію, врахувати як оплату за розподіл електричної енергії, що і було зроблено позивачем в травні 2019 року.

Таким чином, посилання відповідача на те, що заборгованість за січень 2019 року в сумі 188 896,84грн. була погашена відповідачем 01.04.2019 є безпідставними та необґрунтованими.

Суд також не погоджується з наданим відповідачем контррозрахунком в частині нарахування збитків від інфляції, оскільки відповідач не вірно визначив сукупний індекс інфляції за березень 2019, який за даними відповідача становить одиницю, тоді як індекс інфляції у визначений позивачем період становить 1,009.

Вказані вище обставини відповідачем не спростовані, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження ним своєчасної сплати заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладає на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (Концерн РРТ) в особі Харківської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (61103, м. Харків, вул. Дерев`янко, 1-А, ) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, , № рахунку НОМЕР_1 в АТ "Мегабанк", МФО 351629) - 45 101,57грн. пені, 3 852,00грн. 3% річних, 5 627,54грн. збитків від інфляції та 2 098,63грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 87,72грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду або через господарський суд Харківської області.

Повне рішення складено "12" березня 2020 р.

Суддя Т.А. Лавренюк