ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2020м. ДніпроСправа № 910/17550/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників, справу

за позовом ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА"

до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО "ДОМІНАНТА"

про стягнення 16668,98грн. основної заборгованості (договір добровільного страхування №28-0107-17-00507 від 07.07.2017)

Представники: справу розглянуто без виклику представниківучасників справи.

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО "ДОМІНАНТА" (далі - відповідач) про стягнення 16668,98грн. сплаченого страхового відшкодування.

Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/17550/19 визначено суддю Господарського суду міста Києва Мандриченка О.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 передано позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про 16668,98грн за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Дніпропетровської області (49600, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1).

Господарський суд міста Києва перевірив та встановив, що судовий збір, сплата якого підтверджена платіжним дорученням №51210 від 01.04.2019 на суму 1921,00грн., зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджується випискою від 02.04.2019 про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/17550/19 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2019.

Ухвалою від 02.01.2020 позовну заяву залишено без руху.

13.01.2020 виявлені судом недоліки усунуто.

Ухвалою від 20.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 19.02.2020.

У відповідності до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Отже, строк для розгляду справи по суті розпочато.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відтак, шістдесятиденний строк з дня відкриття провадження у справі спливає 20.03.2020.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

18.03.2020 здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

07.07.2017 між позивачем та ТОВ "Август.Юей" (далі - потерпілий) укладено договір добровільного страхування №28-01-07-17-00507, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля "Renault Logan Van", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - автомобіль потерпілого).

14.05.2018 о 15год. 00хв. у місті Києві по вулиці Шахтарській, 5 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів, а саме автомобіля "Мерседес", номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_1 (далі - винуватець) та автомобіля потерпілого.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження відповідно до Довідки ДАІ про обставини ДТП та Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 15.05.2018.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 02.07.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 15.05.2018.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 16668,98грн.

На підставі рахунку №СЧ-0050399 від 15.05.2018, ремонтної калькуляції №ДККА-61122 від 15.05.2018 складено страховий акт №ДККА-61122 від 18.05.2018, розрахунок суми страхового відшкодування від 21.05.2018 та сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 16668,98грн., що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування №10134 від 21.05.2018.

На момент дорожньо-транспортної пригоди між винуватцем останньої та відповідачем укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1216156, а отже, в межах ліміту полісу, відповідач має відшкодувати позивачу суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 16668,98грн.

Щодо строку для подачі відзиву.

Ухвалу від 20.01.2020 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідач отримав 27.02.2020, що, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, підтверджується ухвалою суду, яка повернулася на адресу господарського суду 13.11.2020 з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, яка висвітлена у постанові від 13.01.2020 по справі №910/22873/17 визначено, у разі якщо судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Відповідачу в ухвалі від 20.01.2020 роз`яснено право на надання відзиву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, строк для подачі відзиву по 13.03.2020.

В ухвалі від 20.01.2020 встановлено строк для вчинення процесуальних дій.

Станом на 18.03.2020 відзив на позов не надано.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Доказами, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, предметом доказування у господарській справі є лише ті факти, які мають матеріально-правове значення, тобто факти без з`ясування яких не можна правильно вирішити справу по суті.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі такі:

1. Факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди і наявність постанови про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

2. Обставини укладання договору та строк його дії. Звернення вигодонабувача до страхової компанії із повідомленням про настання страхового випадку та із заявою про виплату страхового відшкодування. Факт сплати суми страхового відшкодування на рахунок вигодонабувача.

3. Наявність застрахованої цивільно-правової відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди.

4. Характер правовідносин позивача і відповідача.

5. Наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно довідки №551245 Управління патрульної поліції у місті Києві від 11.06.2018 за вих.№20285-3вх/41/11/5-2018 про дорожньо-транспортну пригоду 14.05.2018 о 15год. 01хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода у місті Києві по вулиці Шахтарська, 5.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 02.07.2018 унікальний №756/7130/18 провадження №3/756/3713/18 встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення 14.05.2018 о 15год. 00хв. громадянин ОСОБА_1 у місті Києві по вулиці Шахтарській, 5 керуючи автомобілем "Мерседес" д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу руху та скоїв наїзд на припаркований автомобіль "Рено" д.н.з. НОМЕР_1 (водій ОСОБА_2 ). Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження та постановлено визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. Обставини укладання договору та строк його дії. Звернення вигодонабувача до страхової компанії із повідомленням про настання страхового випадку та із заявою про виплату страхового відшкодування. Факт сплати суми страхового відшкодування на рахунок вигодонабувача.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, на підставі договору №28-0107-17-00507 від 07.07.2017 добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті, укладеного з ТОВ "Август.ЮЕЙ" (страхувальник) майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "Рено" д.н.з. НОМЕР_1 були застраховані у позивача.

Потерпілий звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

На підставі рахунку №СЧ-0050399 від 15.05.2018, ремонтної калькуляції №ДККА-61122 від 15.05.2018 складено страховий акт №ДККА-61122 від 18.05.2018, розрахунок суми страхового відшкодування від 21.05.2018 та сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 16668,98грн., що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування №10134 від 21.05.2018.

3. Наявність застрахованої цивільно-правової відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються автомобілем "Мерседес" д.н.з. НОМЕР_2 , з вини водія якого трапилася дорожньо-транспортної пригода, застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1216156 термін дії з 24.07.2017 по 23.07.2018.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 200000,00грн. та франшизу у розмірі 0,00грн.

4. Характер правовідносин позивача і відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору №28-0107-17-00507 від 07.07.2017 добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті, у зв`язку із настанням страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди) позивачем виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 16668,98грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №10134 від 21.05.2018.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

5. Наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Мерседес" д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, застрахована у відповідача відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1216156, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вказувалося вище, вина водія транспортного засобу "Мерседес" д.н.з. НОМЕР_2 , встановлена постановою Оболонського районного суду міста Києва від 02.07.2018 унікальний №756/7130/18 провадження №3/756/3713/18.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів статті 22, статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно із пунктом 7.38, пунктом 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 цієї Методики.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля "Рено" д.н.з. НОМЕР_1 (копія якого міститься у матеріалах справи), вбачається, що рік випуску автомобіля - 2012, а отже на момент дорожньо-транспортної пригоди строк його експлуатації не перевищував семи років, у зв`язку із чим, при визначені вартості відновлювального ремонту коефіцієнт фізичного зносу, згідно з п. 7.38 Методики, не визначається.

В пункті 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, наведені винятки стосовно використання зазначених у пункті 7.38 Методики вимог, однак доказів щодо існування вказаних обставин матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, вирахування коефіцієнту фізичного зносу при визначені вартості відновлювального ремонту "Рено" д.н.з. НОМЕР_1 не здійснюється.

Відповідно до Страхового акту №ДККА-61122 від 18.05.2018 вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля становить 16668,98грн.

У відповідності до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження автомобіля "Рено" д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час дорожньо-транспортної пригоди застрахована у відповідача. Розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля та відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля також підтверджений матеріалами справи.

Виплата позивачем страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 16668,98грн. підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №11134 від 21.05.2018.

Абзацом 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1216156 передбачено, що франшиза становить 0,00грн.

Отже, вирахування франшизи не здійснюється.

Таким чином, заявлена позивачем до стягнення сума страхового відшкодування в розмірі 16668,98грн. є обґрунтованою.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, господарський суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Як вбачається із матеріалів справи позивач за подачу позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 1921,00грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням №51210 від 01.04.2020 на суму 1921,00грн.

Розмір сплаченого позивачем судового збору відповідає вимогам Закону України "Про судовий збір".

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2-5, 7-15, 18, 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 129, 220, 232-233, 236-242, 247-248, 252, 253-254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА" (03038, м.Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРОВА ІВАНА, будинок 32 ЛІТ.А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 30859524) до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО "ДОМІНАНТА" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЯ МАКУХИ, будинок 1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35265086) про стягнення 16668,98грн. основної заборгованості (договір добровільного страхування №28-0107-17-00507 від 07.07.2017) задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО "ДОМІНАНТА" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЯ МАКУХИ, будинок 1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35265086) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА" (03038, м.Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРОВА ІВАНА, будинок 32 ЛІТ.А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 30859524) 16668,98грн. (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім грн. 98 коп.) основної заборгованості; 1921,00грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 18.03.2020.

Суддя І.В. Петренко