ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" березня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3474/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/3474/19

За позовом: Приватного підприємства „АДЛЄР (10007, м. Житомир, вул. Авіаторів, буд. 9; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ (65005, м.Одеса, вул. Бугаївська, буд. 21, офіс 508/3; )

про стягнення 1070229,81 грн.

Представники:

від позивача: Бонтлаб В.В., адвокат за довіреністю

від відповідача: Тельпіс Ф.А., засновник

Встановив: Приватне підприємство „АДЛЄР звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ про стягнення 1070229,81 грн.

Позовні вимоги позивача у справі - Приватного підприємства „АДЛЄР обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24 травня 2019р. та направлено на стягнення загальної заборгованості у розмірі 1070229,81 грн.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду, позивачем було заявлено клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.11.2019р. прийнято позовну заяву Приватного підприємства „АДЛЄР до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3474/19. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "18" грудня 2019 р. о 11:30. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Клопотання Приватного підприємства „АДЛЄР від 21.11.2019р. вх. № ГСОО 2-5697/19 задоволено. Доручено Шостому апеляційному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання у справі №916/3474/19 18 грудня 2019р. о 11:30. У судовому засіданні в режимі відеоконференції братиме участь представник позивача Приватного підприємства „АДЛЄР. Зобов`язано позивача направити уповноваженого представника до Шостого апеляційного адміністративного суду для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Викликано учасників справи та прокуратуру у підготовче засідання, призначене на 18.12.2019р. о 11:30.

05.12.2019р. до господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд позов Приватного підприємства „АДЛЄР залиши без розгляду.

В обґрунтування поданого відзиву відповідачем було зазначено суду, що в порушення п. 1 ст. 172 ГПК України, позивачем не було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ копії позовної заяви з додатками, у зв`язку з чим відповідачу не відомо природу виникнення зазначеного судового спору.

Суд зазначає, що позивачем при поданні позовної заяви до суду, було надано докази направлення на реєстраційну адресу відповідача копії позовної заяви з доданими до неї документами, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 18.11.2019р., з повним переліком документів, що скеровувались на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ. Приймаючи до уваги зазначене, судом встановлено, що позивачем виконано вимоги щодо направлення позовної заяви з доданими до неї документами на адресу відповідача, у зв`язку з чим заперечення відповідача у даній частині відхиляються судом, а вимоги про залишення позовної заяви Приватного підприємства „АДЛЄР залишаються без задоволення.

05.12.2019р. до господарського суду Одеської області представником позивача супровідним листом були залучені документи до матеріалів справи.

16.12.2019р. до господарського суду Одеської області від Приватного підприємства „АДЛЄР надійшла відповідь на відзив. У поданій відповіді на відзив позивачем, зокрема, було зазначено суду щодо виконання вимог позивачем щодо скерування на реєстраційну адресу відповідача копії позовної заяви з додатками, що засвідчується відповідними доказами.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.12.2019р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №916/3474/19 на 30 днів до 24.02.2020р. Відкладено підготовче засідання на "20" січня 2020 р. о 13:45. Усне клопотання представника Приватного підприємства „АДЛЄР задоволено. Доручено Шостому апеляційному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання у справі №916/3474/19 20 січня 2020р. о 13:45 в режимі відеоконференції.

У судовому зсіданні, яке відбулось 20 січня 2020р. судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 04.02.2020р. о 09:30.

20.01.2020р. у судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції, згідно з яким позивач просив суд забезпечити проведення судового засідання у справі №916/3474/19, яке призначене на 04 лютого 2020р. о 09:30, в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.01.2020р. клопотання представника Приватного підприємства „АДЛЄР від 20.01.2020р. задоволено. Доручено Шостому апеляційному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання у справі №916/3474/19 "04" лютого 2020 р. о 09:30. в режимі відеоконференції.

27.01.2020р. до господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ надійшло клопотання про збільшення строку на подання заперечення по справі №916/3474/19, відповідно до якого відповідач просив суд збільшити строк на подання заперечення та прийняти до провадження заперечення на позовну заяву з додатками.

Приймаючи до уваги, що по суті клопотання відповідача від 27.01.2020р. є клопотанням про поновлення строку на подання відзиву, яке було обґрунтоване відповідачем у судовому засіданні, із зазначенням зокрема, що останнім не отримувалась позовна заява та надати заперечення у відповідача була можливість лише після ознайомлення з матеріалами даної справи, суд прийшов до висновку щодо його задоволення та поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву.

27.01.2020р. до господарського суду Одеської області представником відповідача було надано заперечення на позовну заяву по справі №916/3474/19.

03.02.2020р. до господарського суду Одеської області позивачем було надано письмові пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.02.2020р. відкладено підготовче засідання на "18" лютого 2020 р. о 10:30. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 18.02.2020р. о 10:30. Доручено Шостому апеляційному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання у справі №916/3474/19 18 лютого 2020р. о 10:30 в режимі відеоконференції.

13.02.2020р. до господарського суду Одеської області від відповідача надішли письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні, яке відбулось 18 лютого 2020р. судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 20.02.2020р. о 09:30.

18.02.2020р. господарський суд Одеської області одержав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, згідно з яким позивач просив суд забезпечити проведення судового засідання у справі №916/3474/19, яке призначене на 20 лютого 2020 р. о 09:30, в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.02.2020р. клопотання представника Приватного підприємства „АДЛЄР від 18.02.2020р. задоволено. Доручено Солом`янському районному суду м. Києва забезпечити проведення судового засідання у справі №916/3474/19 "20" лютого 2020 р. о 09:30. в режимі відеоконференції.

19.02.2020р. до господарського суду Одеської області від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просив суд розпочати розгляд справи по суті у судовому засіданні 20.02.2020р.

20.02.2020р. в засіданні суду відповідач також звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд, в порядку ч.6 ст.183 ГПК України, розпочати розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.02.2020р. закрито підготовче провадження у справі № 916/3474/19. Розпочато розгляд справи №916/3474/19 по суті 20 лютого 2020р.

У судовому засіданні, яке відбулось 20 лютого 2020р. с,удом було оголошено перерву по справі до 11.03.2020р. о 12:00.

20.02.2020р. у судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції, згідно з яким позивач просить суд забезпечити проведення судового засідання у справі №916/3474/19, яке призначене на 11 березня 2020р. о 12:00, в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.02.2020р. клопотання представника Приватного підприємства „АДЛЄР задоволено. Доручено господарському суду Київської області забезпечити проведення судового засідання у справі №916/3474/19 11 березня 2020р. о 12:00 в режимі відеоконференції в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні, яке відбулось 11.03.2020р., представником Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ було заявлено суду усне клопотання в порядку ст.233 ГК України про зменшення розміру штрафних санкцій.

В свою чергу, позивачем усно були надані заперечення щодо такого клопотання відповідача та зазначено суду, що заявлене клопотання не містить письмової форми, заявляється відповідачем на стадії розгляду справи по суті, не обґрунтовується останнім та не підтверджується відповідними доказами, а також не зазначається розмір, на який відповідач просить суд зменшити відповідні штрафні санкції.

Відповідно до ст. 207 ГПК України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги, що відповідачем не було визначено поважні причини заявлення клопотання у підготовчому провадженні, судом клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ в порядку ст. 233 ГК України про зменшення розміру штрафних санкцій залишається без розгляду.

У судовому засіданні 11.03.2020 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 18.03.2020р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив.

24 травня 2019 року між Приватним підприємством „АДЛЄР (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ (покупець) було укладено Договір поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР (надалі Договір), за умовами якого цей Договір визначає умовами поставки товару (засобів захисту рослин, та/або мікродобрив, та/або міндобрив) на умовах відстрочення платежу. Предметом Договору є товар, який належить постачальнику на момент укладання Договору або буде набутий постачальником у майбутньому.

Відповідно до п. 2.1. Договору, асортимент товару, його кількість, ціна визначаються у додатках до даного Договору, які є його невід`ємною частиною та/або накладних документах на відпуск товару.

Згідно до п. 2.2. Договору, всі рахунки та видаткові накладні, що виписані в період дії даного Договору є невід`ємною частиною. Загальна сума даного Договору визначається сукупністю додатків та/або накладних документів на відпуск товару (видаткових накладних), які підписані у період дії даного Договору. (п. 2.3. Договору).

Відповідно до п. 3.1., п. 3.2. Договору, товар може передаватись покупцю партіями. Товар вважається переданим покупцю з моменту підписання видаткових накладних.

Згідно до п. 4.1. Договору, приймання товару по кількості я якості проводиться покупцем в момент його передачі від постачальника.

Відповідно до п. 5.1. Договору, покупець здійснює опау партії товару за ціною, вказаною в додатках та/або накладних документах на відпуск товару (видаткових накладних), що є невід`ємною частиною цього Договору із врахуванням положень п. 2.4. та розділу 5 даного Договору.

Згідно до п. 8.1. Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання умов Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 8.2. Договору, за прострочення виконання зобов`язань покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (діючої в період прострочення), від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки.

Положеннями п. 8.3. Договору узгоджено, що сторони, що відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій становить п`ять років з моменту підписання даного Договору. Крім цього, сторони, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за даним Договором, здійснюється протягом п`яти років з моменту підписання даного Договору.

Згідно до п. 8.4. Договору, покупець, у випадку порушення умов оплати вартості товару, сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 20% від вартості товару.

Відповідно до п. 8.6. Договору, сторони, згідно п. 2 ст. 625 ЦК України дійшли згоди, що покупець у випадку прострочення оплати товару за користування коштами постачальника сплачує на користь останнього 30% річних.

Положеннями 10.1. Договору узгоджено, що всі зміни та доповнення до Договору дійсні тільки в тому випадку, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані обома сторонами цього Договору. Всі додатки до цього Договору є невід`ємною частиною. (п. 10.2. Договору).

Також, відповідно до п. 11.1. Договору, Договір діє з моменту його підписання і скріплення круглими печатками із найменуванням сторін та кодом ЄДРПОУ обома сторонами до повного виконання сторонами обов`язків по Договору.

Між сторонами до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24 травня 2019 року було укладено та підписано наступні додатки.

24 травня 2019р. було укладено Додаток №1 до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., відповідно до якого визначено найменування товару талендо, у кількості 50 літрів на суму 103150,80 грн. та узгоджено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцю вартість товару, згідно з додатку у розмірі 100% вартості товару в строк до 14.06.2019р.

24 травня 2019р. було укладено Додаток №2 до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., відповідно до якого визначено найменування товару танос 50 в.г., 4х2 кг., у кількості 70 кг на суму 88858,56 грн. та узгоджено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцю вартість товару, згідно з додатку у розмірі 100% вартості товару в строк до 14.06.2019р.

10 червня 2019р. було укладено Додаток №3 до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., відповідно до якого визначено найменування товару танос 50 в.г., 4х2 кг., у кількості 250 кг на суму 319155,00 грн. та узгоджено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцю вартість товару, згідно з додатку у розмірі 100% вартості товару в строк до 10.07.2019р.

04 липня 2019р. було укладено Додаток №4 до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., відповідно до якого визначено найменування товару принцип, 5 л, у кількості 720 літрів на суму 315463,68 грн. та узгоджено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцю вартість товару, згідно з додатку у розмірі 100% вартості товару в строк до 30.07.2019р.

На виконання умов укладеного Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., та на виконання Додатків №1 від 24.05.2019р., №2 від 24.05.2019р., №3 від 10.06.2019р. та №4 від 04.07.2019р. до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., позивачем на користь відповідача було здійснено поставку товару на загальну суму 1972196,52 грн., що підтверджується видатковою накладною №2094 від 24 травня 2019 року на суму 88858,56 грн., видатковою накладною №2130 від 03 червня 2019 року на суму 103150,80 грн., видатковою накладною №2442 від 10 червня 2019 року на суму 319155,00 грн., видатковою накладною №2935 від 08 липня 2019 року на суму 315463,68 грн., видатковою накладною №3074 від 22 липня 2019 року на суму 963099,36грн., видатковою накладною №3104 від 24 липня 2019 року на суму 182469,12грн.

Ґрунтуючи заявлені позовні вимоги позивачем було зазначено суду, що претензій щодо якості чи кількості поставленого товару від Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ не надходило.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ було здійснено перерахування на користь Приватного підприємства „АДЛЄР грошових коштів на суму 1376628,04 грн. відповідно до платіжних документів наступним чином: відповідно до платіжного доручення №881 від 24 червня 2019р. було сплачено 50776,32 грн., відповідно до платіжного доручення №904 від 02 липня 2019р. було сплачено 38082,24 грн., відповідно до платіжного доручення №905 від 02 липня 2019р. було сплачено 103150,80 грн., відповідно до платіжного доручення №948 від 10 липня 2019р. було сплачено 240000,00 грн., відповідно до платіжного доручення №949 від 10 липня 2019р. було сплачено 79155,00 грн., відповідно до платіжного доручення №1000 від 31 липня 2019р. було сплачено 315463,68 грн., відповідно до платіжного доручення №1111 від 13 вересня 2019р. було сплачено 100000,00 грн., відповідно до платіжного доручення №1126 від 17 вересня 2019р. було сплачено 50000,00 грн., відповідно до платіжного доручення №1132 від 19 вересня 2019р. було сплачено 100000,00 грн., відповідно до платіжного доручення №1181 від 03 жовтня 2019р. було сплачено 100000,00грн., відповідно до платіжного доручення №1217 від 11 жовтня 2019р. було сплачено 100000,00 грн., відповідно до платіжного доручення №1236 від 21 жовтня 2019р. було сплачено 100000,00 грн.

Позивачем було зазначено суду, що з урахуванням поставки товару на користь відповідача та всіх здійснених ним проплат, станом на 15 листопада 2019р. заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ перед позивачем за поставлений товар згідно Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р. складає 595568,48грн.

Також позивачем, в обґрунтування своїх тверджень та доводів, було зазначено суду, що відповідач в порядку розділу 5 Договору взяв на себе зобов`язання перед позивачем провести оплату за товар в строк та на умовах цього Договору. У додатках №1-4 до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р. сторонами було визначено граничні терміни здійснення оплати вартості товару, а саме: до 14.06.2019р., до 10.07.2019р., до 30.07.2019р. Також позивачем було вказано, що із врахуванням приписів ч. 1 ст. 692 ЦК України, п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань №14 віл 17.12.2013р., строк оплати згідно видаткової накладної №3074 від 22 липня 2019 року та видаткової накладної №3104 від 24 липня 2019 року настав 23.07.201р. та 25.07.2019р., відповідно.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань з оплати вартості отриманого товару, позивачем було здійснено нарахування пені.

Розрахунок пені проведено наступним чином, на суму боргу 192009,36 грн. за період з 15.06.2019р. по 23.06.2019р. 1657,06 грн., на суму боргу 141233,04 грн. за період з 24.06.2019р. по 01.07.2019р. 3656,58 грн., на суму боргу 1145568,48 грн. за період з 26.07.2019р. по 05.09.2019р. 44818,40 грн., на суму боргу 1145568,48 грн. за період з 06.09.2019р. по 12.09.2019р. 7250,03 грн., на суму боргу 1045568,48 грн. за період з 13.09.2019р. по 16.09.2019р. 3781,23 грн., на суму боргу 995568,48 грн. за період з 17.09.2019р. по 18.09.2019р. 1800,20 грн., на суму боргу 895568,48 грн. за період з 19.09.2019р. по 02.10.2019р. 11335,68 грн., на суму боргу 795568,48 грн. за період з 03.10.2019р. по 10.10.2019р. 5754,24 грн., на суму боргу 695568,48 грн. за період з 11.10.2019р. по 20.10.2019р. 6288,70 грн., на суму боргу 595568,48 грн. за період з 21.10.2019р. по 24.10.2019р. 2153,83 грн., на суму боргу 595568,48 грн. за період з 25.10.2019р. по 15.11.2019р. 11128,15 грн.

Загальна сума заборгованості пені, яка заявлена позивачем до стягнення становить грошову суму у розмірі 99624,10 грн.

Також позивачем було зазначено суду, що у зв`язку з тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ було допущено порушення грошового зобов`язання щодо оплати вартості товару позивачем було здійснено нарахування штрафу у розмірі 20%. Розрахунок штрафу у розмірі 20% проведено позивачем на грошову суму 11374770,64 грн., так розмір заявленого до стягнення штрафу становить 274954,12 грн.

Крім того позивачем було здійснено нарахування 30% річних. Розрахунок 30% річних проведено наступним чином, на суму боргу 192009,36 грн. за період з 15.06.2019р. по 23.06.2019р. 1418,67 грн., на суму боргу 141233,04 грн. за період з 24.06.2019р. по 01.07.2019р. 3130,65 грн., на суму боргу 1145568,48 грн. за період з 26.07.2019р. по 12.09.2019р. 46084,99 грн., на суму боргу 1045568,48 грн. за період з 13.09.2019р. по 16.09.2019р. 3433,64 грн., на суму боргу 995568,48 грн. за період з 17.09.2019р. по 18.09.2019р. 1634,72 грн., на суму боргу 895568,48 грн. за період з 19.09.2019р. по 02.10.2019р. 10293,64 грн., на суму боргу 795568,48 грн. за період з 03.10.2019р. по 10.10.2019р. 5225,28 грн., на суму боргу 695568,48 грн. за період з 11.10.2019р. по 20.10.2019р. 5710,60 грн., на суму боргу 595568,48 грн. за період з 21.10.2019р. по 15.11.2019р. 12712,96 грн.

Загальна сума заборгованості 30% річних, яка заявлена позивачем до стягнення становить грошову суму у розмірі 89645,15 грн.

Також позивачем заявлено інфляційні втрати у розмірі 10437,96 грн., які складаються з 62678,98 грн., розраховані за вересень 2019 року на суму боргу 895568,48 грн. та 4168,98грн., розраховані за жовтень 2019 року на суму боргу 595568,48 грн.

Позовні вимоги позивача у справі - Приватного підприємства „АДЛЄР обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24 травня 2019р. та направлено на стягнення загальної заборгованості у розмірі 1070229,81 грн.

Надаючи заперечення щодо позовних вимог, Товариством з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ було зазначено суду наступне.

Відповідач пояснює, що сторони знаходяться у договірних відносинах, відповідно до яких сума товарообігу у 2019 році, за договором №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019о. склала 1972196,52 грн. та вказано, що відповідачем було сплачено 1376628,04 грн., та борг складає 595568,48 грн., оплата здійснюється відповідно до погоджених строків, прострочена заборгованість відсутня. Також відповідачем було зазначено суду, що вказана суму визначається сторонами по справі та підтверджується актом звірки від 31.12.2019р. Посилаючись на п. 5.4. Договору, п. 3 ст. 180 ГК України, ст. 692 ЦК України, п. 5.4. Договору, відповідачем було зазначено суду, що перед затвердженням додаткових угод, відповідач чітко вказав дати оплати за товар виходячи з можливостей підприємства, про що свідчать, як вказує відповідач, додаткові угоди №1, №2, №3, №4, №5 та №6, що є невід`ємною частиною договору.

Також відповідачем було зазначено суду, що у відповідності до Додатків №5 від 18.07.2019р. та №6 від 23.07.2019р., відповідно до яких позивач поставив відповідачу товар вказаний у видаткових накладних №3074 від 22.07.2019р. та №3104 від 24.07.2019р, відповідач має оплатити до 13.08.2020р. та 21.08.2020р.

Відповідачем було зазначено суду, що Товариство з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ не має простроченої заборгованості та, як зазначає відповідач, позивач не має право звертатись до суду з зазначеним позовом у зв`язку з відсутністю порушеного права. (а.с. 105-114).

Також відповідачем було вказано суду, що як вірно було зазначено позивачем, п.10.1. Договору передбачає, що всі зміни та доповнення до договору дійсні тільки в тому випадку, якщо вони здійсненні в письмовій формі та підписані обома сторонами нього договору. Відповідач вказує, що виходячи з даних вимог договору, усі додатки (№ 1, 2, 3, 4, 5, 6 до договору здійсненні в письмовій формі та підписані обома сторонами, та відповідно до п.10.2 Договору, є невід`ємною частиною Договору.

Відповідач вказує, що твердження позивача щодо того факту, що Додатки № 5 та 6 містять рукописні дописи, оформлені власноручно керівником Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ є неповними, у зв`язку з чим відповідач вважає за необхідним додати що також у додатках № 5 та 6 є рукописний, оформлений власноруч підпис керівника Приватного підприємства „АДЛЄР та керівника Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ, які скріплені печатками сторін за Договором, що свідчить, на думку відповідача, про досягнення усіх домовленостей за Договором. Також доказом погодження сторонами даних додатків є факт прийняття та виконання замовлення з боку відповідача та прийняття товару відповідачем через 2 дні після підписання зазначених Додатків.

Також відповідач вказує, що твердження позивача з приводу зміни істотних умов Договору з боку Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ є необгрунтованим та таким що не відповідає дійсності.

Крім того, щодо твердження Позивача стосовно того, що Додаткові угоди № 5 та 6 є неукладеними відповідачем вказувалось, що погодження умов Додаткових угод підтверджується підписами сторін та Договір передбачає обов`язкове погодження порядку оплати кожної партії, тобто відсутність погодження строків оплати конкретної партії є підставою визнання недійсним Договору в цілому у зв`язку із недосягненням усіх істотних умов договору, що призведе до наслідків визнання Договору недійсним.

Також відповідач було зазначено, що відповідно до ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Виходячи з чого, за посиланням відповідача, Договір та його додатки, які є його невід`ємною частиною є укладеними що, окрім затвердження їх підписами та печатками, підтверджується поставкою товару та частковою оплатою.(а.с. 132-141).

На спростування доводів та тверджень відповідача, позивач зазначав, що пунктом 10.1. договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24 травня 2019 року передбачено, що всі зміни та доповнення до договору дійсні тільки в тому випадку, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані обома Сторонами цього договору. У свою чергу, як вказує позивач, надані відповідачем додатки №5 та №6 до договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24 травня 2019 року містять рукописні дописи, оформлені власноручно керівником Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ шляхом закреслення раніше погодженого сторонами терміну настання оплати згідно даних додатків - замість погодженого раніше „13.08.2019р. зазначено „13.08.2020р. та відповідно замість погодженого раніше „21.08.2019р. зазначено „21.08.2020р..

Позивач пояснює, що зміна умов договору (зміна істотної умови договору) у поданий Товариством з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ спосіб та чином, не передбачена ані чинним законодавством України, ані положеннями договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24 травня 2019 року, зокрема, пунктом 10.1.

Відповідно до частини восьмої статті 181 ГК України, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Отже, на думку позивача, виходячи із наданих документів, сторони у відповідності до додатків №5 та №6 до договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24 травня 2019 року не досягли згоди щодо визначення істотної умови договору в частині оплати отриманого товару на підставі даних додатків та безпосередньо договору поставки, та в цій частині додатки №5 та №6 до договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24 травня 2018 року (визначення строку оплати вартості отриманого товару) - є неукладеними.

Відповідно до викладеного вище, щодо визначення та настання строку оплати вартості товару, отриманого у відповідності до додатків №5 та №6 до договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24 травня 2019 року, згідно видаткової накладної №3074 від 22 липня 2019 року та видаткової накладної №3104 від 24 липня 2019 року, слід застосовувати положення статті 692 ЦК України, що, відповідно, й було здійснено позивачем відповідно до позовних вимог.

Виходячи із зазначеного, позивач зазначає, що правомірно наголосити на тому, що оскільки сторони у договорі по окремим партіям поставок товару, строк не визначили, то оплата вартості отриманого товару має бути здійснена із врахуванням положення частини 1 статті 692 ЦК України.

Поряд із цим, позивач вважає за необхідне зазначити те, що із врахуванням приписів частини 1 статті 692 ЦК України, пункту 1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань №14 від 17.12.2013 року, строк оплати згідно видаткової накладної №3074 від 22 липня 2019 року та видаткової накладної №3104 від 24 липня 2019 року настав 23 липня 2019 року та 25 липня 2019 року відповідно. Отже, як вказує позивач, обов`язок відповідача оплатити товар виник внаслідок приписів закону про зустрічне виконання зобов`язань (стаття 538 ЦК України), в тому числі по факту отримання товару.

Таким чином, як вказує позивач, виходячи із змісту, сутності та обґрунтувань позовних вимог, позивачем правомірно наголошено на тому, що відповідачем у порушенні норм чинного цивільного та господарського законодавства України та умов договору належним чином, своєчасно та в повному обсязі не виконано взяті на себе зобов`язання щодо проведення розрахунків за отриманий товару згідно та на підставі договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24 травня 2019 року і виписаних на його підставі документів. (а.с. 117-118).

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши у судових засіданнях пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є, зокрема, забезпечення гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів кожного.

Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Частиною 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Приватним підприємством „АДЛЄР, як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ, як покупцем, виникли на підставі укладеного між ними 24 травня 2019 року Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24 травня 2019 року було укладено наступні додатки:

- 24 травня 2019р. було укладено Додаток №1 до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., яким узгоджено, зокрема, строк оплати товару до 14.06.2019р.;

- 24 травня 2019р. було укладено Додаток №2 до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., яким узгоджено, зокрема, строк оплати товару до 14.06.2019р.;

- 10 червня 2019р. було укладено Додаток №3 до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., яким узгоджено, зокрема, строк оплати товару в строк до 10.07.2019р.;

04 липня 2019р. було укладено Додаток №4 до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., яким узгоджено, зокрема, строк оплати товару до 30.07.2019р.

Щодо обґрунтувань відповідача та його доводів стосовно, як зазначає відповідач, укладених між Приватним підприємством „АДЛЄР та Товариством з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ Додатків №5 від 18.07.2019р. та №6 від 23.07.2019р. до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р, відповідно до яких, за посиланням відповідача, строк оплати товару тільки натане 13.08.2020р. та 21.08.2020р., відповідно, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 10.1. Договору, сторонами було узгоджено, що всі зміни та доповнення до Договору дійсні тільки в тому випадку, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані обома сторонами цього Договору.

За наданих відповідачем до матеріалів справи Додатків №5 від 18.07.2019р. та №6 від 23.07.2019р. до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., судом вбачається наступне.

Так, відповідно до Додатку №5 від 18.07.2019р. до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., вбачається, що друкованим засобом визначено дату сплати товару в строк до 18.08.2019р., проте, рукописним способом перекреслено друковану дату та визначено іншу дату щодо строку оплати товару, а саме 13.08.2020р.

Також, відповідно до Додатку №6 від 23.07.2019р. до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., вбачається., що друкованим засобом визначено дату сплати товару в строк до 21.08.2019р., проте рукописним способом перекреслено друковану дату та визначено іншу дату щодо строку оплати товару, а саме 21.08.2020р.

У судовому засіданні, представником відповідача (директором товариства), надаючи усні пояснення суду, було зазначено, що ним самостійно було визначено інші дати строку оплати товару та власноруч виправлено такі відповідні дати у вищевказаних додатках, в обґрунтування чого було вказано, що дані дії було зроблено останнім на підставі усної домовленості з позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. (ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Згідно до ч. 3 ст. 181 Господарського кодексу України, сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. (ч. 4 ст. 181 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 5 ст. 181 Господарського кодексу України, сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Приписами ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Аналізую зміст та положення Додатків №5 від 18.07.2019р. та №6 від 23.07.2019р. до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., суд приходить до висновку що вказані додатки до Договору є неукладеними, оскільки між сторонами не було досягнуто умов саме щодо строку оплати вартості товару, судом також враховано що відповідачем на підтвердження своїх доводів та тверджень не надано будь-яких доказів, які б засвідчували, що між сторонами відбувалось листування з даного спірного питання, не надались відповідачем і відповідні протоколи розбіжностей, також останнім не було надано до суду інших доказів скерування пропозицій щодо узгодження строку сплати товару або належних та допустимих доказів, які б надали суду правові підстави дійти до висновку, який саме строк оплати відповідного товару узгоджено між сторонами.

Отже, як вже встановлено судом, позивачем на виконання умов укладеного Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., та на виконання Додатків №1 від 24.05.2019р., №2 від 24.05.2019р., №3 від 10.06.2019р. та №4 від 04.07.2019р. до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р. було здійснено поставку товару на загальну суму 1972196,52 грн., що підтверджується, зокрема, видатковими накладними, які підписані сторонами, скріплені печатками товариств та містяться в матеріалах справи.

За видатковою накладною №2130 від 03 червня 2019 року на суму 103150,80 грн., відповідно до додатку №1 від 24.05.2019р. до Договору, строк оплати до 14.06.2019р.

За видатковою накладною №2094 від 24 травня 2019 року на суму 88858,56 грн., відповідно до додатку №2 від 24.05.2019р. до Договору, строк оплати до 14.06.2019р.

За видатковою накладною №2442 від 10 червня 2019 року на суму 319155,00 грн., відповідно до додатку №3 від 10.06.2019р. до Договору, строк оплати до 10.07.2019р.

За видатковою накладною №2935 від 08 липня 2019 року на суму 315463,68 грн., відповідно до додатку №4 від 04.07.2019р. до Договору, строк оплати до 30.07.2019р.

Судом встановлено, що поставка за видатковою накладною №3074 від 22 липня 2019 року на суму 963099,36 грн. та за видатковою накладною №3104 від 24 липня 2019 року на суму 182469,12 грн. була здійсненна на виконання Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., яким не визначено строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Із врахуванням визначеного, за видатковою накладною №3074 від 22 липня 2019 року на суму 963099,36 грн. строк оплати вартості товару настав 23.07.2019р. та за видатковою накладною №3104 від 24 липня 2019 року на суму 182469,12 грн. строк оплати вартості товару настав 25.07.2019р.

Відповідачем, в порушення договірних зобов`язань, здійснювалась сплата вартості отриманого товару від позивача несвоєчасно та не в повному обсязі, так, відповідно до платіжних документів проплати здійснювались наступним чином: відповідно до платіжного доручення №881 від 24 червня 2019р. було сплачено 50776,32 грн., відповідно до платіжного доручення №904 від 02 липня 2019р. було сплачено 38082,24 грн., відповідно до платіжного доручення №905 від 02 липня 2019р. було сплачено 103150,80грн., відповідно до платіжного доручення №948 від 10 липня 2019р. було сплачено 240000,00 грн., відповідно до платіжного доручення №949 від 10 липня 2019р. було сплачено 79155,00 грн., відповідно до платіжного доручення №1000 від 31 липня 2019р. було сплачено 315463,68 грн., відповідно до платіжного доручення №1111 від 13 вересня 2019р. було сплачено 100000,00 грн., відповідно до платіжного доручення №1126 від 17 вересня 2019р. було сплачено 50000,00 грн., відповідно до платіжного доручення №1132 від 19 вересня 2019р. було сплачено 100000,00грн., відповідно до платіжного доручення №1181 від 03 жовтня 2019р. було сплачено 100000,00 грн., відповідно до платіжного доручення №1217 від 11 жовтня 2019р. було сплачено 100000,00 грн., відповідно до платіжного доручення №1236 від 21 жовтня 2019р. було сплачено 100000,00грн.

Судом враховано, що своєчасно та в повному обсязі відповідачем було виконано зобов`язання з оплати вартості товару, отриманого за видатковою накладною №2442 від 10 червня 2019 року на суму 319155,00 грн., відповідно до додатку №3 від 10.06.2019р. до Договору, строк оплати до 10.07.2019р.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., з урахуванням Додатків №1 від 24.05.2019р., №2 від 24.05.2019р., №3 від 10.06.2019р. та №4 від 04.07.2019р. до Договору поставки товару №538/АДЛ/ЗЗР від 24.05.2019р., щодо оплати вартості отриманого з боку позивача товару, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 595568,48 грн. основного боргу за отриманий товар - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 8.2. Договору, за прострочення виконання зобов`язань покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (діючої в період прострочення), від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки.

Позивачем, із врахуванням здійснених проплат відповідачем, було здійснено розрахунок пені проведено наступним чином, на суму боргу 192009,36 грн. за період з 15.06.2019р. по 23.06.2019р. 1657,06 грн., на суму боргу 141233,04 грн. за період з 24.06.2019р. по 01.07.2019р. 3656,58 грн., на суму боргу 1145568,48 грн. за період з 26.07.2019р. по 05.09.2019р. 44818,40 грн., на суму боргу 1145568,48 грн. за період з 06.09.2019р. по 12.09.2019р. 7250,03 грн., на суму боргу 1045568,48 грн. за період з 13.09.2019р. по 16.09.2019р. 3781,23 грн., на суму боргу 995568,48 грн. за період з 17.09.2019р. по 18.09.2019р. 1800,20 грн., на суму боргу 895568,48 грн. за період з 19.09.2019р. по 02.10.2019р. 11335,68 грн., на суму боргу 795568,48 грн. за період з 03.10.2019р. по 10.10.2019р. 5754,24 грн., на суму боргу 695568,48 грн. за період з 11.10.2019р. по 20.10.2019р. 6288,70 грн., на суму боргу 595568,48 грн. за період з 21.10.2019р. по 24.10.2019р. 2153,83 грн., на суму боргу 595568,48 грн. за період з 25.10.2019р. по 15.11.2019р. 11128,15 грн. Загальна сума заборгованості пені, яка заявлена позивачем до стягнення становить грошову суму у розмірі 99624,10 грн.

Суд перевіривши розрахунок пені позивача, вважає його часткового не вірним, оскільки останнім при здійсненні такого нарахування за період за період з 24.06.2019р. по 01.07.2019р. на суму боргу 141233,04 грн., допущено помилку, а саме не вірно зазначено кількість днів прострочення 27, замість належних 8 днів прострочення невиконання такого зобов`язання.

Судом було здійснено перерахунок за вказаним періодом, так борг зі сплати пені за період з 24.06.2019р. по 01.07.2019р. на суму боргу 141233,04 грн. становить 1083,43грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
141233.0424.06.2019 - 01.07.2019817.5000 %0.096 %*1083.43

Приймаючи до уваги викладене, сума боргу зі сплати пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 97050,95 грн.

Згідно до п. 8.4. Договору, покупець, у випадку порушення умов оплати вартості товару, сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 20% від вартості товару.

Судом встановлено, що відповідачем було порушено умови оплати вартості товару на суму 1653041,52 грн. (1972196,52 грн. (загальна вартість поставки товару)- 319155,00грн. (сплачена накладна без порушення умови опати).

Проте, позивачем при здійснені нарахування штрафу було визначено меншу суму порушених умов оплати вартості товару, а саме 1374770,64 грн. Судом було перевірено правильність нарахування штрафу, та враховуючи положення ч. 2 ст. 237 ГПК України, суд стягує заявлену позивачем суму нарахованого ним штрафу за визначеною ним сумою у розмірі 274954,12 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 8.6. Договору, сторони, згідно п. 2 ст. 625 ЦК України дійшли згоди, що покупець у випадку прострочення оплати товару за користування коштами постачальника сплачує на користь останнього 30% річних.

Позивачем, із врахуванням здійснених проплат відповідачем було здійснено нарахування 30% річних. Розрахунок 30% річних проведено наступним чином, на суму боргу 192009,36 грн. за період з 15.06.2019р. по 23.06.2019р. 1418,67 грн., на суму боргу 141233,04 грн. за період з 24.06.2019р. по 01.07.2019р. 3130,65 грн., на суму боргу 1145568,48 грн. за період з 26.07.2019р. по 12.09.2019р. 46084,99 грн., на суму боргу 1045568,48 грн. за період з 13.09.2019р. по 16.09.2019р. 3433,64 грн., на суму боргу 995568,48 грн. за період з 17.09.2019р. по 18.09.2019р. 1634,72 грн., на суму боргу 895568,48 грн. за період з 19.09.2019р. по 02.10.2019р. 10293,64 грн., на суму боргу 795568,48 грн. за період з 03.10.2019р. по 10.10.2019р. 5225,28 грн., на суму боргу 695568,48 грн. за період з 11.10.2019р. по 20.10.2019р. 5710,60 грн., на суму боргу 595568,48 грн. за період з 21.10.2019р. по 15.11.2019р. 12712,96 грн.

Суд перевіривши розрахунок 30% річних позивача, вважає його часткового не вірним, оскільки останнім при здійсненні такого нарахування за період за період з 24.06.2019р. по 01.07.2019р. на суму боргу 141233,04 грн., допущено помилку, а саме не вірно зазначено кількість днів прострочення 27, замість належних 8 днів прострочення невиконання такого зобов`язання.

Судом було здійснено перерахунок за вказаний періодом, так борг зі сплати 30% річних за період з 24.06.2019р. по 01.07.2019р. на суму боргу 141233,04 грн. становить 928,66 грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
141233.0424.06.2019 - 01.07.2019830 %928.66

Приймаючи до уваги викладене, сума боргу зі сплати 30% річних, які підлягають стягненню з відповідача становлять 87443,16 грн.

Також позивачем заявлено інфляційні втрати у розмірі 10437,96 грн., які складаються з 62678,98 грн., розраховані за вересень 2019 року на суму боргу 895568,48 грн. та 4168,98грн., розраховані за жовтень 2019 року на суму боргу 595568,48 грн. Суд, переривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем інфляційних втрат у розмірі 10437,96 грн., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про її стягнення правомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог Приватного підприємства „АДЛЄР зі стягненням з Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ заборгованість у розмірі 595568,48 грн., пені у розмірі 97050,95 грн., 30 % річних у розмірі 87443,16 грн., штрафу у розмірі 274954,12 грн., інфляційних втрат у розмірі 10437,96 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 15981,82 грн. (розраховані пропорційно задоволеним вимогам позивача, із врахуванням, що судовий збір за заявлені майнові вимоги позивача становив суму у розмірі 16053,45 грн.) покладаються на відповідача, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Приватного підприємства „АДЛЄР задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ (65005, м.Одеса, вул. Бугаївська, буд. 21, офіс 508/3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО ТІМ (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, буд. 21, офіс 508/3; ) заборгованість у розмірі 595568 (п`ятсот дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот шістдесят вісім) грн. 48 коп., пеню у розмірі 97050 (дев`яносто сім тисяч п`ятдесят) грн. 95 коп., 30 % річних у розмірі 87443 (вісімдесят сім тисяч чотириста сорок три) грн. 16 коп., штраф у розмірі 274954 (двісті сімдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 12 коп., інфляційні втрати у розмірі 10437 (десять тисяч чотириста тридцять сім) грн. 96 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 15981 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят одну) грн. 82 коп.

3.В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення складено 18 березня 2020 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко