РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.03.2020Справа № 910/492/20
За позовом Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 19 340,40 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення 19 340,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку своєчасної доставки вантажу.

Судом встановлено, що сторони належним чином повідомлялися про здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 14.01.2020 була відправлена за адресами місцезнаходження сторін, які визначені в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: позивача (86065, м. Авдіївка, Донецької області, проїзд Індустріальний, 1) та відповідача (03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5).

В матеріалах справи наявний офіційний витяг з поштового відстеження «Укрпошта», з якого вбачається, що відповідач отримав кореспонденцію суду 08.02.2020.

Правом на подання відзиву відповідач у визначений судом, п`ятнадцятиденний з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду відзиву на позов з доданням доказів, строк не скористався та заперечення на позов не подав.

Разом з тим, 19.02.2020 відповідачем подана заява про зменшення штрафних санкцій за несвоєчасну доставку вантажу, передбачений параграфами 1,2 ст. 45 Угоди про міжнародне вантажне сполучення.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвалою суду від 11.02.2020 розгляд справи відкладено на 03.03.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним Акціонерним Товариством «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка та Компанією «MERTRADE spol s г. о.» був укладений контракт № 862/17 від 06.12.2017 р.

Відповідно до п. 1.1 Контракту ПРАТ «Авдіївський коксохімічний завод» зобов`язався поставити Компанії бензол сирий кам`яновугільний марки БС та марки БС-1 (надалі - Вантаж).

08.05.2019, в межах зазначеного Контракту №862/17 зі станції Авдіївка на адресу отримувача СВС с.р.о. ВОЯНЫ 07672, Словацька республіка - 7672 для фірми ДЕЗА, а.с., станція призначення: ВОЯНЫ Словацька республіка ЖСР, пограничні станції переходів: 381104 Ужгород (эксп. ЖСР) 168708 Матьовце (эксп. ЖСР), згідно накладної СМГС №49676562 було відправлено Вантаж у вагоні (цистерні) № 51783694 УЗ.

20.05.2019, відповідно до відмітки в гр.34 накладної «відмітки про слідування пограничних станцій» зазначений вагон прибув на станцію Ужгород. Відповідно до відмітки в гр.34 накладної «відмітки про слідування пограничних станцій» вагон переданий на станцію Матьовце 22.05.2019 р. та прибув на станцію призначення ВОЯНИ ЖСР, з простроченням терміну доставки, був переданий отримувачу СВС с.р.о. ВОЯНЫ 07672, Словацька республіка - 7672 для фірми ДЕЗА, а.с. - 22.05.2019р., про що в накладній в графі 27 проставлений календарний штемпель станції ВОЯНИ про прибуття.

Згідно ст. 4 Статуту залізниць України перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Згідно ст. 10 Цивільного кодексу України встановлено, що чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, є частиною національного цивільного законодавства України.

Правовідносини в Україні щодо перевезення вантажів у міжнародному сполученні регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 р. зі змінами та доповненнями на 01.07.2017р. (далі - УМВС).

Відповідно до п. 3 ст. 14 УМВС, укладення договору перевезення підтверджується накладною. Приймання вантажу до перевезення від відправника здійснюється договірним перевізником.

Згідно визначення терміну, що надається в ст. 2 УМВС, договірний перевізник - це перевізник, який уклав з відправником договір перевезення відповідно до даної угоди.

Таким чином, Вантаж, за залізничною накладною № 49676562 був відправлений 08.05.2019р. зі станції Авдіївка та прибув на станцію призначення через 14 діб, а саме 22.05.2019р. Відстань перевезення зазначається у графі 38 накладної, отже складає УЗ- 1591км. + ЖСР-10км.=1601км. Термін доставки Вантажу складає -10 діб. Фактично Вантаж доставлявся залізницею (загальний термін доставки) 14 діб. Отже, термін доставки Вантажу за договором перевезення - накладною № 49676562, не дотриманий залізницею (договірним перевізником), загальний термін доставки вантажу складає - 14 діб, перевищення терміну доставки вантажу - 4 доби.

Відповідно до параграфів 2, 3 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 року зі змінами та доповненнями, строк доставки вантажу визначається виходячи з наступних норм: для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км; для інших відправлень - 1 доба на кожні розпочаті 200 км. Строк доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

За умовами параграфів 5, 7 цієї статті Угоди перебіг строку доставки вантажу розпочинається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі отримувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповна доба вважається повною.

Строк доставки вважається дотриманим, якщо вантаж прибув на станцію призначення до спливу строку доставки і перевізник повідомив отримувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу в розпорядження отримувача. Порядок повідомлення отримувача визначається національним законодавством, що діє в місці видачі вантажу.

Отже, днем укладення договору перевезення № 49676562 вважається - 08.05.2019 р. Термін доставки вантажу розпочинається з 09.05.2019 р.

Термін доставки вантажу -10 діб, згідно розрахунку: 1601:200=8,01 = 9 діб + 1(1 доба на операції, пов`язані з відправленням вантажу).

Відповідно до ст. 45 УМВС встановлено, що, якщо перевізником не був дотриманий термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 УМВС, перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

Розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалість) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (доба) до загального терміну доставки, а саме:

6 % провізної плати при перевищенні терміну доставки не зверху однією десятою загального терміну доставки;

18 % провізної плати при перевищенні терміну доставки більше за одну десяту, але не понад три десятих загального терміну доставки;

30 % провізної плати при перевищенні терміну доставки більше трьох десятих загального терміну доставки.

ПРАТ «Авдіївський коксохімічний завод», згідно накладної №49676562, було відправлено Вантаж у цистерні № 51783694 УЗ, одним відправником (ПРАТ «Авдіївський коксохімічний завод»), з однієї станції відправлення (Авдіївка) та на адресу одного одержувача і станцію призначення (СВС с.р.о. ВОЯНИ 07672; ВОЯНИ ЖСР).

Відповідно до п.7 додатка 1 "Правил перевезення вантажів" до УМВС, перевезення вантажу оформляється накладною єдиного зразка за формою, приведеною в додатку 1 до даних Правил.

Накладна є комплексним документом, що складається з шести пронумерованих листів і необхідної кількості екземплярів листа накладної "Дорожня відомість» (додатковий екземпляр).

Згідно з п. 1 статті 14 УМВС, відповідно до договору перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення по маршруту, погодженому відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачеві.

Згідно з статті 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Статтею 23 Статуту залізниць передбачено, що дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. Календарний штемпель станції містить: дату, місяць, рік, найменування станції і найменування залізниці, до якої належить станція.

Таким чином, термін доставки Вантажу за договором перевезення, накладною №49676562, не дотриманий залізницею, перевищення терміну доставки складає 4 доби, відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки складає 19 340,40 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На адресу відповідача була спрямована претензія №11/08/91 від 04.07.2019р. (з доданими оригіналами документів) з вимогами сплатити неустойку за перевищення терміну доставки вантажу.

Відповідно до п.7 статті 46 УМВС, перевізник зобов`язаний в 180-денний строк з дня отримання претензії розглянути її, дати відповідь претендателю і при повному або частковому визнанні претензії сплатити претендателю належну суму. Згідно п. 8 статті 46 УМВС - при частковому або повному відхиленні претензії перевізник повідомляє претендателю підставу відхилення претензії і одночасно повертає документи, прикладені до претензії.

Відповідь на претензію до ПРАТ «АКХЗ» не надійшла та оригінали документів не повернуті.

Параграфом 2 статті 47 Угоди передбачено момент виникнення права на пред`явлення претензії та позову, за умовами якого право пред`явлення претензії та позову про відшкодування за недостачу, пошкодження (псування) вантажу, а також за перевищення строку доставки, виникає з дня видачі вантажу одержувачеві.

Параграфом 1 статті 47 Угоди передбачено умови, за дотримання яких може пред`являтися відповідний позов. Так, відповідно до положень даного параграфу позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію перевізнику.

За приписами параграфу 3 статті 47 Угоди позов може бути пред`явлений, якщо перевізник не дав відповіді на претензію в строк, встановлений на розгляд претензії, або якщо протягом строку на розгляд претензії перевізник повідомив особі, яка звернулася із претензією, про відхилення претензії повністю або частково.

Крім того, станом на момент розгляду даної справи Акціонерним товариством "Українська залізниця" не повідомлено позивача про повне або часткове відхилення його претензії, а тому право позивача на стягнення штрафу настало.

Суд погоджується з розрахунком розміру штрафу в сумі 19 340,40 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" є обґрунтованими.

В той же час, відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру (неустойки) за несвоєчасну доставку вантажу, передбачений параграфами 1, 2 ст. 45 Угоди про міжнародне вантажне сполучення.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Згідно зі ст. 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Судом враховано, що відповідно до постанови КМУ від 23.02.2011 № 138 «Про затвердження Порядку відрахувань до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» (далі - Порядок відрахувань) із змінами, внесеними постановою КМУ від 24.04.2019 № 363 «Про внесення змін до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Відповідно до пункту 1 Порядку відрахувань, починаючи з 01.01.2019 AT «Укрзалізниця» за результатами своєї фінансово-господарської діяльності повинно здійснювати відрахування до Державного бюджету України у розмірі 90% від обсягу чистого прибутку (доходу) товариства.

З огляду на зазначене є очевидним, що на розвиток галузі та поточні господарські і соціальні витрати, виплати у AT «Укрзалізниця» залишається лише 10% від загального прибутку (доходу).

Також, відповідач вказує, на те, що надзвичайно вагомий фактор який істотно, негативно впливає на показник прибутковості AT «Укрзалізниця» зумовлений низкою негативних факторів серед яких, зокрема, збитки від надання послуг з перевезення залізничним транспортом пільгових категорій громадян. Такі пільгові перевезення відповідач здійснює не з власної ініціативи, а на виконання імперативних законодавчих вимог, які є обов`язкові до виконання перевізником та відмовитися від виконання яких - відповідач не має правової можливості та підстав.

У підсумку за 5 останніх років, збитки залізничної галузі від недоотриманого відшкодування з Державного бюджету України та місцевих бюджетів складають: 3 682,2 млн. грн.

Дослідивши дійсний зміст правовідносин, враховуючи відсутність збитків (як б були наслідком несвоєчасної доставки вантажу за відправкою №49676562) у позивача та фактичний рівень прибутковості, в умовах росту інфляції, з метою зменшення негативного впливу зовнішніх чинників на фінансово-економічний стан відповідача, враховуючи те, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача (боржника) і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір штрафу на 50%.

Отже, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 9 670,20 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача повністю, оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 123, 129, ч.9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, Донецька обл., м. Авдіївка проїзд Індустріальний,1, ) штраф в розмірі 9 670 (дев`ять тисяч шістсот сімдесят) грн. 20 коп. та судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 327 Господарського процесуального кодексу України.

В решті в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку в порядку встановленому в ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 05.03.2020

Суддя І.І.Борисенко