ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"05" березня 2020 р. Справа № 924/62/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Фрей В.В., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" м. Полтава

до Виробничо-комерційної фірми "Пілігрім" с. Чабанівка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

про стягнення 304430грн. 54коп., з яких 172395грн. 60коп. основного боргу, 94612грн. 11коп. пені, 27980грн. 60коп. 10% річних, 9442грн. 23коп. інфляційних втрат

Представники учасників справи не з`явились

ВСТАНОВИВ:

27.01.2020р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" м. Полтава до Виробничо-комерційної фірми "Пілігрім" с. Чабанівка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про стягнення 304430грн. 54коп., з яких 172395грн. 60коп. основного боргу, 94612грн. 11коп. пені, 27980грн. 60коп. 10% річних, 9442грн. 23коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у відповідача, внаслідок неналежного виконання умов Договору поставки №2611 від 26.11.2018 існує заборгованість перед позивачем у сумі 172395грн. 60коп. за отриманий товар, крім цього, за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 94612грн. 11коп. пені та 27980грн. 60коп. 10% річних, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до п.п. 8.3 Договору, а також 9442грн. 23коп. інфляційних втрат нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 31.01.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/62/20, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10год. 30хв. 20.02.2020р.

Ухвалою суду від 20.02.2020р. закрито підготовче провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у загальному позовному провадженні на 11:00год. 05.03.2020р.

02.03.2020р. на адресу суду через службу діловодства від позивача надійшло клопотання (вх.№05-22/1806/20), в якому позовні вимоги підтримує у повному об`ємі, а також просить суд розглядати справу без участі його представника.

05.03.2020р. на електронну адресу суду від позивача надійшла заява (вх.№05-22/1929/20), в якій повідомляє, що станом на 05.03.2020р. відповідач повністю сплатив суму основного боргу 172395грн. 60коп., в іншій частині позивач позовні вимоги підтримує. До заяви додано копії банківських виписок, в підтвердження погашення заборгованості.

Представник відповідача в засідання суду 20.02.2020р. та 05.03.2020р. не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи рекомендованими листами, які отримав, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, висловлені в підготовчому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

26.11.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" (Постачальник) та Виробничо-комерційною фірмою "Пілігрім" (Покупець) укладено договір поставки № 2611.

Відповідно до п.п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця білково-мінерально-вітамінні добавки, комбікорми (насипом або фасовані в мішки), премікси, інший товар за погодженням сторін, а Покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п.п. 2.1., 2.2. Договору, найменування товару, його кількість, ціна товару за одиницю і по позиціях вказуються у видаткових накладних Постачальника на товар.

Сторони домовилися, що усі видаткові накладні, за якими Постачальник поставив Покупцеві

товар протягом терміну дії цього договору, відносяться до цього договору, якщо інше не випливає з відміток або тексту цих накладних.

Підпунктами 3.1, 3.2, 3.3 Договору передбачено, що поставка товару здійснюється партіями протягом усього терміну дії цього Договору. Терміни поставки конкретних партій товару узгоджуються сторонами додатково шляхом підписання відповідних додаткових угод або здійсненням конклюдентних дій сторін (дій спрямованих на виконання зобов`язання або таких, що свідчать про прийняття виконання зобов`язання з боку контрагента), пов`язаних з передачею-прийманням товару. У разі потреби термін поставки може бути змінений Постачальником в робочому порядку з обов`язковим повідомленням Покупця (при цьому відсутність письмових заперечень Покупця до дати поставки вказаної в повідомленні, буде свідченням узгодженості сторонами договору фактичної поставки конкретної партії товару).

Якщо інше не вказане в договорі (додаткових угодах до нього), поставка товару здійснюється

на умовах EXW Україна, Хмельницька область, Летичівський р-н, смт. Летичів, вул. 50 річчя Жовтня, 101, склад ТОВ "Летичівський комбікормовий завод", згідно ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору, ціна товару, що поставляється відповідно до Договору, вказується у видаткових накладних Постачальника. У вартість товару включаються усі витрати Постачальника згідно з базисом поставки.

Загальна вартість Договору визначається як вартість товару, поставка якого здійснюється відповідно до видаткових накладних Постачальника. Зміна загальної вартості Договору здійснюється також у разі поставки додаткових партій і підписання уповноваженими представниками сторін додаткових угод на поставку таких партій товару.

Згідно з п.п. 5.1, 5.2 Договору, оплата товару покупцем здійснюється в порядку 100% оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) не пізніше дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата видаткової накладної Постачальника.

Постачальник має право, без додаткового погодження з Покупцем, грошові кошти, які сплачує Покупець відповідно до умов цього договору, зараховувати в наступному порядку, незалежно від призначення платежу: в першу чергу - прострочені платежі (основного боргу), в другу чергу - поточні платежі.

Відповідно до п.п. 6.2 Договору, Постачальник надає Покупцеві (його представникові) на товар, що поставляється відповідно до Договору, наступні документи (супроводні документи) - рахунки-фактури на товар; посвідчення про якість товару; товарно-транспортні накладні.

Підпунктами 8.2, 8.3 Договору погоджено, що у разі прострочення поставки товару Постачальник сплачує Покупцеві штрафну неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченого до постачання Товару за кожен день прострочення.

У разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, Покупець сплачує Постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у момент нарахування пені, від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення, а також 10% річних від простроченої до оплати суми.

Відповідно до п.п. 11.2 Договору, цей договір набуває чинності з 26 листопада 2018 року і діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору.

Договір підписано представниками та скріплено відтисками печаток сторін.

На виконання умов Договору, позивачем було здійснено відповідачу поставки товару згідно видаткових накладних, які знаходяться в матеріалах справи, а саме, № Т0008 від 30.11.2018р. на суму 169000грн. 08коп.; № Т0041 від 01.02.2019р. на суму 49249грн. 98коп.; № Т0029 від 25.02.2019р. на суму 187399грн. 92коп.; № Т0005 від 05.04.2019р. на суму 166395грн. 60коп. Загалом позивачем поставлено відповідачу товару на суму 572045грн. 58коп.

Видаткові накладні підписані представниками та скріплені відтисками печаток Постачальника та Покупця.

Відповідачем частково оплачено отриманий товар згідно платіжних доручень №878 від 03.04.2019р. на суму 11399грн. 92коп., №1236 від 18.09.2019р. на суму 50000грн. 00коп.; №1251 від 23.09.2019р. на суму 50000грн. 00коп.; №1391 від 12.12.2019р. на суму 70000грн. 00коп.

Згідно акту звірки взаєморозрахунків, підписаним представниками та скріпленим відтисками печаток сторін, станом на 30.09.2019р. заборгованість відповідача перед позивачем за договором №2611 від 26.11.2018р. становить 242395грн. 60коп.

27.11.2019р. позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу №389 про сплату заборгованості, яка залишена останнім без належного реагування.

Оскільки відповідач в добровільному порядку та у встановлені Договором терміни не здійснив оплату заборгованості позивач просить суд стягнути 172395грн. 60коп. боргу в примусовому порядку.

Також позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 94612грн. 11коп. пені, 27980грн. 60коп. 10% річних, 9442грн. 23коп. інфляційних втрат.

Під час розгляду справи в суді, відповідачем шляхом перерахування на рахунок відповідача 05.02.2020р. - 100000грн., 10.02.2020р. - 30000грн., 14.02.2020р. - 22395грн. 60коп., 24.02.2020р. - 20000грн., у повному обсязі проведено розрахунок за отриманий товар у сумі 172395грн. 60коп., що підтверджується банківськими виписками, які знаходяться в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази по суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо, судом береться до уваги таке.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом встановлено, що 26.11.2018р. між сторонами укладено Договір, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця білково-мінерально-вітамінні добавки, комбікорми (насипом або фасовані в мішки), премікси, інший товар за погодженням сторін, а Покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених цим Договором.

Правовідносини, що виникли між сторонами характеризуються ознаками договору поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 цього Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов Договору поставки, було здійснено відповідачу поставки товару згідно видаткових накладних, а саме, № Т0008 від 30.11.2018р. на суму 169000грн. 08коп.; № Т0041 від 01.02.2019р. на суму 49249грн. 98коп.; № Т0029 від 25.02.2019р. на суму 187399грн. 92коп.; № Т0005 від 05.04.2019р. на суму 166395грн. 60коп.

Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Умовами п.п. 5.1, 5.2 Договору, сторони погодили, що оплата товару покупцем здійснюється в порядку 100% оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) не пізніше дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата видаткової накладної Постачальника.

Постачальник має право, без додаткового погодження з Покупцем, грошові кошти, які сплачує Покупець відповідно до умов цього договору, зараховувати в наступному порядку, незалежно від призначення платежу: в першу чергу - прострочені платежі (основного боргу), в другу чергу - поточні платежі.

На виконання умов Договору, відповідачем частково оплачено отриманий товар на загальну суму 181399грн. 92коп., згідно платіжних доручень №878 від 03.04.2019р. на суму 11399грн. 92коп., №1236 від 18.09.2019р. на суму 50000грн. 00коп.; №1251 від 23.09.2019р. на суму 50000грн. 00коп.; №1391 від 12.12.2019р. на суму 70000грн. 00коп.

Крім цього, відповідачем шляхом перерахування на рахунок відповідача 05.02.2020р. - 100000грн., 10.02.2020р. - 30000грн., 14.02.2020р. - 22395грн. 60коп., 24.02.2020р. - 20000грн., у повному обсязі проведено розрахунок за отриманий товар у сумі 172395грн. 60коп., що підтверджується банківськими виписками, які знаходяться в матеріалах справи.

Зважаючи на дату звернення з позовом до суду - 22.01.2020р. (відбиток відділення поштового зв`язку про прийняття до відправлення позовної заяви з додатками) та дати проведених відповідачем оплат в рахунок погашення заявленої до стягнення суми, останні проведені після звернення до суду з позовом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи сплату відповідачем суми основного боргу після відкриття провадження у справі, суд приходить до висновку, що на час прийняття рішення в частині стягнення 172395грн. 60коп. відсутній предмет спору, з огляду на що, провадження у справі в цій частині необхідно закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 27980грн. 60коп. 10% річних та 9442грн. 23коп. інфляційних втрат, судом враховується, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт прострочення виконання грошового зобов`язання по оплаті отриманого товару згідно Договору поставки.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, підпунктом 8.3 Договору, сторони передбачили, що у разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, Покупець сплачує Постачальникові 10% річних від простроченої до оплати суми.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення сум, враховуючи дати поставки товару, граничні терміни оплати поставленого товару, визначені умовами п. п. 5.1 Договору, враховуючи заявлені позивачем періоди нарахування, суд вважає правомірним нарахування за заявлений позивачем період 10% річних у сумі 27830грн. 45коп. та інфляційних втрат в розмірі 5644грн. 51коп., з огляду на що позовні вимоги в цих сумах підлягають задоволенню. У решті заявлених до стягнення 150грн. 15коп. 10% річних та 3797грн. 72коп. інфляційних втрат у позові необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 94612грн. 11коп. пені судом враховується таке.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Підпунктом 8.3 Договору, сторони передбачили, що у разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, Покупець сплачує Постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у момент нарахування пені, від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення.

Зважаючи на погоджені сторонами строки нарахування штрафних санкцій, перевіривши розрахунок заявленої до стягнення пені, суд вважає арифметично вірним нарахування пені у розмірі 94359грн. 96коп. У решті заявленої до стягнення пені у розмірі 252грн. 15коп. у позові належить відмовити, у зв`язку з безпідставністю її нарахування.

Суд зазначає, згідно ч. 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вказана стаття кореспондується зі ст.233 ГК України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18 суд вказав, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена також у рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013.

Суд приймає до уваги, що розмір пені, який обґрунтовано заявлений позивачем до стягнення, становить 94359грн. 96коп. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння позивачу збитків в розмірі, співмірному із сумою заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Також суд враховує, що крім пені позивач нарахував відповідачу та заявив до стягнення 27980грн. 60коп. 10% річних та 9442грн. 23коп. інфляційних втрат. Нарахування і стягнення вказаних сум є способами захисту майнового права й інтересу позивача, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та користування грошовими коштами.

Усі вищевказані обставини дають підстави для висновку про відсутність збитків внаслідок прострочення поставки товару відповідачем та неспівмірність вимог про стягнення пені в порівнянні з вартістю переданого та неоплаченого товару за договором, тому суд вважає за можливе зменшити заявлений до стягнення розмір пені.

В той же час суд приймає до уваги, що відповідачем повністю проведено оплату основної заборгованості.

Зважаючи на викладене, суд, враховуючи визначені ст. 3 ЦК України засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, вважає за необхідне зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення пені до 47179грн. 98коп. (50% від правомірно нарахованої суми). В решті позовних вимог про стягнення пені суд відмовляє.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно вимог статей 73, 76, 77 та 79 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 47179грн. 98коп. пені, 27830грн. 45коп. 10% річних, 5644грн. 51коп. інфляційних втрат. У решті суми позову належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову та зважаючи на мінімальну ставку судового збору, відшкодування судового збору у розмірі 2035грн. 16коп. - обрахованого пропорційно правомірно заявленим вимогам підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 129, 231, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" м. Полтава до Виробничо-комерційної фірми "Пілігрім" с. Чабанівка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про стягнення 304430грн. 54коп., з яких 172395грн. 60коп. основного боргу, 94612грн. 11коп. пені, 27980грн. 60коп. 10% річних, 9442грн. 23коп. інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з Виробничо-комерційної фірми "Пілігрім" (Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с. Чабанівка, вул. Шляхова, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" (м. Полтава. вул. Кондратенка, 6А. ) 47179грн. 98коп. (сорок сім тисяч сто сімдесят дев`ять гривень 98коп.) пені, 27830грн. 45коп. (двадцять сім тисяч вісімсот тридцять гривень 45 копійок) 10% річних, 5644грн. 51коп. (п`ять тисяч шістсот сорок чотири гривні 51 копійка) інфляційних втрат, 2035грн. 16коп. (дві тисячі тридцять п`ять гривень 16коп.) відшкодування по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Провадження у справі в частині стягнення суми 172395грн. 60коп. основного боргу закрити.

У решті суми позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 16.03.2020р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 3 примірники:

1-до справи,

2-ТзОВ "Тандем-2002" (36009, м. Полтава, вул. Кондратенка, 6/А),

3-ВКФ "Пілігрім" (32383, Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с. Чабанівка, вул. Шляхова, 2).

Адресатам рекомендованим з повідомленням про вручення.