УХВАЛА

17 березня 2020 року

м. Київ

справа № 920/544/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Мачульський Г.М., Случ О.В.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пост Фінанс"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020

та рішення Господарського суду Сумської області від 07.10.2019

у справі № 920/544/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пост Фінанс"

до Фізичної особи-підприємця Юсупова Максима Бауиржановича

про стягнення 319 628 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пост Фінанс" 26.02.2020 звернулось берпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 та рішення Господарського суду Сумської області від 07.10.2019 у справі № 920/544/19.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду від 26.02.2020 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Мачульський Г.М., Случ О.В.

08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-ІХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон).

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону з 08.02.2020) (далі - ГПК України), Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" цієї норми.

За змістом ч. 7 ст.12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у даній справі є стягнення 319 628 грн, що є менше п`ятисота розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (у 2020 році - 1 051 000 грн.)

У п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку справ з ціною позову, що не перевищує п?ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, і в цілому до заперечення результату розгляду справи судом.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував норму матеріального права (ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України) без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постановах Верховного Суду від 21.09.2018 у справі № 910/19960/15, від 05.06.2019 у справі № 461/8496/15-ц, від 15.11.2019 у справі № 907/327/18.

Посилання скаржника на правову позицію, викладену у зазначених постановах, колегією суддів не приймаються, з огляду на те, що правовідносини у даних справах не є подібними, і висновки до яких прийшли суди зроблені за результатами встановлених інших обставин у кожній справі, а тому різні висновки судів у зазначених справах та у оскаржуваних постанові Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 та рішенні Господарського суду Сумської області від 07.10.2019 у справі № 920/544/19, що не дає підстав для необхідності врахування відповідних висновків судів, прийняття рішень у яких пов`язані з різними фактичними обставинами, які були встановлені під час судового відповідних справ, для розгляду даної справи.

При цьому, не приймаються до уваги доводи заявника про те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми матеріального права (ч. 2 ст. 1166 та ч. 1ст. 1172 Цивільного кодексу України) у подібних правовідносинах (вина заподіювача шкоди не встановлена рішенням суду), оскільки згідно із правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Крім того, оскільки судами попередніх інстанцій, надані позивачем докази на підтвердження факту привласнення касиром грошових коштів, зокрема акт № 2 про результати інвентаризації наявних коштів від 11.03.2019, пояснення ОСОБА_1 від 11.03.2019, вкладний аркуш касової книги, копії претензій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , визнано неналежними та не допустимими доказами у господарському процесі на підтвердження факту завдання шкоди та її розміру, а також вини касира у привласненні коштів, Суд зазначає, що викладені у касаційній скарзі доводи, фактично зводяться до переоцінки доказів у справі та безпосередньо пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, тоді як суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 300 ГПК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином з матеріалів касаційної скарги не вбачається, а скаржником не обґрунтовано випадків, зазначених у п. п. а), б), в), г) п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пост Фінанс" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 та рішення Господарського суду Сумської області від 07.10.2019 у справі № 920/544/19, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 163, 234, 287, 293 ГПК України, Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пост Фінанс" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 та рішення Господарського суду Сумської області від 07.10.2019 у справі № 920/544/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Мачульський Г.М.

Случ О.В.