ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року Справа № 903/617/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Новосельська О.В.,

представники учасників справи:

позивача- Сторожук І.Ф., Волчук Ю.О.,

відповідача- Бірук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Департаменту агро-промислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації на рішення господарського суду Волинської області від 10.12.2019р., повний текст якого складено 20.12.2019 року, у справі №903/617/19 (суддя Шум М.С.)

за позовом Комунальної установи «Управління будинком Волинської обласної

ради» м.Луцьк

до Департаменту агропромислового розвитку Волинської обласної

державної адміністрації м.Луцьк

про стягнення 223 446 грн. 13 коп. основного боргу, пені, річних та інфляційних,-

У серпні 2019 року Комунальна установа «Управління будинком Волинської обласної ради» (надалі в тексті - Комунальна установа) звернулась до господарського суду Волинської області із позовом про стягнення із Департаменту агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації (надалі в тексті - Департамент) 223 446 грн. 13 коп. основного боргу, втрат від інф-ляції, -3% річних та пені.(т.1, арк.справи 3-5).

За наслідками розгляду справи №903/617/19, господарський суд Волинської області рішен-ням від 10.12.2019р. задоволив позов у повному обсязі.(т.1, арк.справи 130-132).

Суд вмотивував своє рішення тим, надання Позивачем Відповідачу вчасно в оренду нежит-лове приміщення, користування майном Відповідачем та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів свідчать про підставність позову в частині стягнення основної заборго-ваності в сумі 200 740 грн. 49 коп. Крім того, суд першої інстанції перевіривши розрахунок пені, інфляційних та річних дійшов висновку про обґрунтованість таких позовних вимог та стягнення з Відповідача на користь Позивача інфляційних втрат в сумі 11 191 грн. 39 коп. та 4 466 грн. 39 коп. -3% річних, а також 7 07 грн. 39 коп. пені.

Не погоджуючись з рішенням, Відповідач звернувся до апеляційного господарського суду із скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської обласної від 10.12. 2019р. у даній справі та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.(т.1, арк.справи 134-145).

Обґрунтовуючи скаргу Відповідач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального та процесу-ального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що кошторисом на 2019 рік затвердженим Головою Волинської обласної адміністрації 15.01.2019 року на Код 2240 «оплата інших послуг (крім комунальних)» передбачено і спрямовано 22 тис.грн. Кошторисом на 2018 рік на Код 2240 «оплата інших послуг (крім комунальних)» передбачено і спрямовано 41 тис. грн. У зв`язку з відсутністю додаткового фінансування на потреби Департаменту, у 2018 році змен-шено площу орендованого приміщення та припинили надання послуг з прибирання кабінетів. Суд не надав обґрунтування листу Департаменту від 09.10.2019 року про зменшення пені. 04 жовтня 2018 року укладено додаткову Угоду до Договору оренди та зменшено площу орендованого примі-щення з 404,1 м2 на 394 м2. В п.1.2 Угоди не встановлено ціни та способу її визначення щодо сплати за інші послуги, також не передбачено перелік наданих послуг, тому не дотримано вимог щодо істотних умов договору визначених ч.1 ст.180 ГК України та ч.1 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, інші послуги, передбачені у п.1.2 Угоди Позивач встанов-лює на власний розсуд і не погоджує такі ціни з Відповідачем. Суд не звернув уваги, на те, що Департаментом не погоджено ціни згідно наданих КУ «Управління будинком облради» актів при-ймання наданих (виконаних робіт) (далі - Акт), а саме відсутній підпис директора та гербова печатка Департаменту. Нарахована ціна за 1м2 не відповідає дійсності та не підтверджена понесе-ними витратами та свідчить про самовільне ціноутворення та зловживання правами Позивачем, однак такі обставини були залишені поза увагою суду першої інстанції. Скаржник наголошує, що Позивач нарахував суму боргу недостовірно, відповідно індекс інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, пеня із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України здійснено не вірно. Апелянт зауважує, що суд не мав можливості оцінити листи Департаменту адресовані Комунальній установі з вимогами підтвердження понесе-них витрат на утримання будинку та прибудинкової території, проведення калькуляції витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2020р. відкрито провадження за скаргою Відповідача.(т.1, арк.справи 187).

У судовому засіданні 02.03.2020р. оголошувалась перерва до 17.03.2020р.(т.1, арк.справи 187, 201).

Під час апеляційного провадження до суду надійшли:

27.02.2020р. надійшов відзив Позивача, у якому він заперечує проти задоволення апеля-ційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.(т.1, арк.справи 191-195).

13.03.2020р. надійшли додаткові пояснення Позивача з копіями калькуляцій витрат на утримання орендованого майна та супровідними листами про направлення актів Відповідачу.(т.1, арк.справи 202-227).

У день судового засідання 17.03.2020р. від Відповідача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких він зазначає про безпідставність та необґрунтованість отриманих від Позивача калькуляцій, а також додає копії актів приймання виконаних робіт та виставлених до них рахунків, копії платіжних доручень про оплату за деякими актами.(т.2, арк.справи 1-40, 43-96).

В судових засіданнях апеляційної інстанції 02 та 17 березня 2020р. представник Відпо-відача підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та надав свої пояснення. При цьому, зауважив, що Договір недійсним не визнавався, а отримуючи акти виконаних робіт Відповідач шляхом непідписання виявляв свою незгоду з ними. Представник Позивача заперечив проти дово-дів та вимог апеляційної скарги, надав свої пояснення, зауваживши, що різниця в калькуляціях за надані послуги щомісячно обумовлена тим, що надавалися різні послуги, наприклад: повірка лічильника, заміна вікон, ремонт замка тощо.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарсь-кий суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Волинська обласна рада-орендодавець, Комунальна уста-нова «Управління будинком Волинської обласної ради-балансоутримувач та Департамент агропро-мислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації-орендар 01.09.2016р. уклали Договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що є спільною власністю територіа-льних громад, сіл, селищ, міст Волинської області №09/2016 (надалі в тексті - Договір оренди), за умовами пункту 1.2 якого - балансоутримувач передає, а орендар приймає у строкове платне корис-тування нерухоме майно, що є спільною власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст об-ласті, що розміщене за адресою: м.Луцьк, пр.Перемоги, 14, адмінприміщення площею 404,1 м2, що знаходиться на балансі Комунальної установи «Управління будинком Волинської обласної ради». (т.1, арк.справи 6-8).

Передача майна в оренду здійснюється за актом приймання-передачі, в якому зазначається перелік та стан майна, що орендується та інші відомості за узгодженням сторін.(додаток №1).

Згідно з п.1.5 Договору оренди, умовою передачі майна в оренду є укладання сторонами «Угоди на відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого май-на та надання комунальних і інших послуг Орендарю» (додаток №2), яка є невід`ємною частиною Договору. Договір укладений без Угоди є нікчемним.

Орендна плата, відповідно до п.3.1 Договору оренди, визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання орендної плати за користування майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області (надалі - Методики), затвердженої рішенням Волин-ської обласної ради від 13.05.2011р зі змінами та становить 1 грн. в рік. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Крім орендної плати в строки, в розмірах і на умовах передбачених п.2.2.3 «Угоди на від-шкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних інших послуг орендарю» орендар сплачує витрати балансоутримувача на утримання орендованого майна та відшкодовує витрати, понесені балансоутримувачем за надання та інших послуг.(п.3.5 Договору оренди).

Підпунктом «б» пункту 5.2 Договору оренди сторони погодили, що орендар зобов`язується своєчасно вносити орендну плату та інші платежі відповідно до розділу 3 договору.

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства та умов Договору.(п.6.1 Договору оренди).

За мовами п.7.1 строк дії Договору з 01.09.2016р. до 31.12.2016р. Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом строку.

Договір підписано уповноваженим представниками та скріплено відтисками печаток сторін. (т.1, арк.справи 8).

Матеріалами справи стверджується, що на підставі Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв майно за адресою: м.Луцьк, пр.Перемоги, 14 , адмінприміщення площею 404,1 м2, що зна-ходиться на балансі Комунальної установи «Управління будинком Волинської обласної ради» вартістю 125 080 грн., про що складено акт приймання-передачі.(т.1, арк.справи 9).

Як вбачається з матеріалів справи, до Договору оренди сторони уклали Угоду на відшко-дування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних інших послуг орендарю від 01.09.2016р.(надалі в тексті - Угода) за умовами п.1.1 якої балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходи-ться за адресою: м.Луцьк, пр.Перемоги, 14, загальною площею 2 561,9 м2, а також утримання при-будинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до орендованої ним площі приміщень в цій будівлі, площею 404,1 м2, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цією угодою.(т.1, арк.спра-ви 10-11).

Крім сплати орендної плати за оренду приміщення, згідно п.1.2 Угоди, орендар відшкодовує балансоутримувачу витрати понесені на утримання будівлі і прибудинкової території, а саме: за надані комунальні (теплопостачання, водопостачання) та інші послуги пропорційно до займаної ним площі - 404,1 м2, а з 01.10.2018р. - 394 м2.(т.1, арк.справи 14).

За електроенергію Орендар сплачує відповідно до показників лічильника, крім цього, ком-пенсує балансоутримувачу дольове споживання комунальних послуг на загальні потреби будівлі (в розмірі 20 відсотків до власного споживання в орендованих приміщеннях).

Відшкодування витрат за комунальні послуги орендарем здійснюється за діючими розцін-ками і тарифами на час надання комунальних послуг.(п.2.1.2 Угоди).

Пунктом 2.2.3 Угоди передбачено, що не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним орендар зобов`язується вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі. При несвоєчасному внесенні плати, сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цією Угодою сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.(р.4 Угоди).

Ця Угода укладена строком на термін дії Договору оренди. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цієї Угоди після закінчення строку її чинності протягом одного місяця, вона може бути продовжена на той самий термін і на тих самих умовах, якщо буде продовжна чинність Договору оренди.(п.п.5.1, 5.4 Договору).

Угоду підписано уповноваженими представниками балансоутримувача та орендаря, скріп-лено відтисками печаток сторін.(т.1, арк.справи 11).

Крім того, сторони укладали додаткові угоди до Договору оренди, якими продовжували термін його дії: до 31.12.2017р. та до 31.12.2018р., а також про зменшення орендованої площі, до якої склали акт приймання-передачі нежитлового приміщення площею 10,1 м2.(т.1, арк.справи 12-1, 15).

Матеріали справи містять:

- акти приймання наданих послуг (виконаних робіт) та рахунки до них за період грудень 2017 року - липень 2019року.(т.1, арк.справи 22-60; т.2, арк.справи 3-40, 52-61).

- адресований Комунальній установі лист від 27.03.2018р., в якому Департамент зазначає, що в нього обліковується заборгованість перед КП «Управління будинком Волинської обласної ради» в сумі 14 718 грн. 99 коп. станом на 26.03.2018р.(т.1, арк.справи 69-70).

- адресований Комунальній установі лист від 03.09.2019р. в якому Департамент зазначає, що заборгованість за відшкодування витрат на утримання прибудинкової території та будівлі ста-новить 118 475 грн. 38 коп., а також повідомляє, що орендна плата та плата за утримання будівлі та прибудинкової території не сплачувалася, оскільки у поточному році Комунальне управління надсилає одним рахунком та актом виконаних робіт вартість таких послуг.(т.1, арк.справи 83-84).

- акт звірки взаємних розрахунків станом на 07.08.2019р. у якому станом на липень 2019 року Комунальна установа зазначає сальдо 202 206 грн. 97 коп., а Департамент зазначає, що всього станом на липень 2019 року сплачено 202 816 грн. 41 коп.(т.1, арк.справи 113).

- подані до суду апеляційної інстанції калькуляції витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна за січень 2018 року - липень 2019 року.(т.1, арк.справи 204-222).

Вважаючи, що несплатою відшкодувань за надані послуги з управління будинком та при-будинковою територією в сумі 200 740 грн. 49 коп. Департамент порушив її право - Комунальна установа звернулась до суду з даним позовом, нарахувавши на підставі п.2.2.3 Угоди 7 047 гр 86 коп. пені та на підставі статті 625 ЦК України 11 191 грн. 39 коп. інфляційних втрат та 4 466 грн. 39 коп. -3% річних.(т.1, арк.справи 3-5, 17-19).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України) - госпо-дарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов`язання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України).

Господарські зобов`язання, відповідно до ст.174 ГК України, можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених за-коном, але таких, які йому не суперечать.

Предметом даного спору є стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи стверджено, що 01.09.2016р. з моменту укладення Договору - між Волинською обласною радою та сторонами у справі виникли відносини оренди (найму), оскільки такі відповідають визначенню, передбаченому ст.759 ЦК України - за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення містять ч.ч. 1, 6 ст.283 ГК України.

Крім того, з цього ж дня 01.09.2016р. з моменту укладення Угоди - між сторонами виникли правовідносини з надання послуг, оскільки такі відносини відповідають дефініції ст.901 ЦК Украї-ни: коли одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замов-ник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити на-дану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.(ст.903 ЦК України).

В силу статті 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто.

Переглядаючи оскаржуване рішення, колегія суддів зауважує, що п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, житлово-комунальні послуги - результат господар-ської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у жит-лових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних догово-рів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 13 названого Закону, залежно від функціонального призначення жит-лово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внут-рішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побуто-вих відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (приби-рання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуго-вування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць зага-льного користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управ-ління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на вико-нання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будин-ків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Матеріалами справи стверджується, а сторонами не заперечується факт існування право-відносин на підставі Договору оренди та Угоди від 01.09.2016р. Апеляційний суд зауважує, що ні Договір оренди, ні Угода не оспорені сторонами, не визнані судом недійсними, не розірвані сто-ронами та є дійсними в силу ст.204 ЦК України.

Згідно зі статтею 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарсь-ких відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до зако-ну, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'-язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господар-ських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належ-ного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загально-господарського інтересу.

Зобов`язанням, відповідно до ст.509 ЦК України - є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Такі ж правила встановлює і ст.174 ГК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допус-кається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належ-ним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цвіль-ного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.(ст.ст. 525, 526 ЦК України).

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд приймає до уваги, що за умовами Договору оренди та Угоди, Позивач взяв на себе зобов`язання забезпечувати обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м.Луцьк, пр.Перемоги, 14, загальною площею 2561,9 м2, а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоут-римувача на виконання вказаних робіт пропорційно до орендованої ним площі приміщень в цій будівлі, площею 404,1 м2, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цією угодою. Крім орендної плати за оренду приміщення, орендар відшкодовує балансоутри-мувачу витрати понесені на утримання будівлі і прибудинкової території, а саме: за надані кому-нальні (теплопостачання, водопостачання) та інші послуги пропорційно до займаної ним площі - 404,1 м2, а з 01.10.2018р. - 394 м2.(т.1, арк.справи 10-11, 14).

З пояснень сторін вбачається, що за спожиту електроенергію Орендар сплачує відповідно до показників лічильника. Крім цього, орендар компенсує балансоутримувачу дольове споживан-ня комунальних послуг на загальні потреби будівлі (в розмірі 20 відсотків до власного споживання в орендованих приміщеннях).

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору, Позивач надавав Відповідачу для підписання акти приймання наданих послуг (виконаних робіт) та рахунки до них за період грудень 2017 року - липень 2019року.(т.1, арк.справи 22-60; т.2, арк.справи 3-40, 52-61).

Натомість, заперечуючи необхідність оплати вартості наданих послуг Відповідач наголошує, що частина актів за січень 2018 року; лютий 2018 року; квітень 2018 року; червень 2018 року; ли-пень 2018 року; серпень 2018 року; вересень 2018 року; жовтень 2018 року; листопад 2018 року; гру-день 2018 року; січень 2019 року; лютий 2019 року; березень 2019 року ним не підписана.

Однак, колегія суддів зауважує, що у листі від 27.03.2018р. Департамент визнає, що станом на 26.03.2018р. за ним обліковується заборгованість перед Комунальною установою в сумі 14 718 грн. 99 коп.(т.1, арк.справи 69-70) та у листі від 03.09.2019р. Департамент підтверджує, що забор-гованість з відшкодування витрат на утримання прибудинкової території та будівлі становить 118 475 грн. 38 коп., а також повідомляє, що орендна плата та плата за утримання будівлі та прибудин-кової території не сплачувалася, оскільки у поточному році Комунальна установа надсилала одним рахунком та актом виконаних робіт вартість таких послуг, що унеможливило сплату орендної плати.(т.1, арк.справи 83-84).

Переглядаючи оскаржуване рішення в цій частині, колегія суддів звертає увагу, що Відпо-відач наголошує на завищенні ціни послуг, однак не спростовує ні факту отримання актів прий-мання наданих послуг (виконаних робіт) та рахунків до них за період грудень 2017 року - липень 2019 року (копії яких сам подає до суду апеляційної інстанції), ні факту споживання послуг. При цьому, жодних зауважень до актів на час їх отримання, споживання послуг до звернення із позовом Відповідач Позивачу не надавав.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Сторони закріпили в Угоді, що відшкодування витрат за комунальні послуги орендарем здійснюється за діючими розцінками і тарифами на час надання комунальних послуг. Не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним орендар зобов`язується вносити плату на рахунок балансо-утримувача будівлі.(п.п.2.1.2, 2.2.3 Угоди).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що Відповідачем порушено умови Угоди в частині оплати вартості послуг, при цьому - фактичне споживання наданих послуг свід-чить, що своїми діями Відповідач схвалив надання такої послуги. Тому фактичне прийняття пос-луг зумовлює виникнення у Департаменту обов`язку оплатити надані послуги в сумі 200 740 грн. 49 коп.

При цьому, посилання Відповідача на відсутність необхідних коштів для оплати послуг з обслуговування будівлі та прибудинкових територій не звільняє його від зобов`язань за укладеним Договором та Угодою на підставі статті 617 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач заявив до стягнення додаткові вимоги - 11 191 грн. 39 коп. інфляційних втрат та 4 466 грн. 39 коп. -3% річних за загальний період з 11.02.2018р. по 07.08.2019р.(т.1, арк.справи 17-19).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання гро-шового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням вста-новленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простро-ченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, колегія суддів зауважує, що стаття 625 ЦК України застосовується незалежно від умов договору у разі користування чужими коштами. Тому, враховуючи прострочення вико-нання зобов`язання з вчасної сплати орендних платежів

Крім того, за змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відпові-дальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення гро-шових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Перевіривши згідно ст.625 ЦК України розрахунок суми додаткових вимог, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню є 11 191 грн. 39 коп. інфляційних втрат та 4 466 грн. 39 коп. -3% річних за загальний період з 11.02.2018р. по 07.08.2019р.

На підставі ч.1 ст.546, ч.1 ст.549 ЦК України та ст.232 ГК України та пункту 2.2.3 Угоди Комунальна установа нарахувала Департаменту пеню в сумі 7 047 грн. 86 коп. за період 11.02.2019 року по 07.08.2019р.

Відповідно до ч.1 ст.546, ч.1 ст.549 ЦК України та ст.230 ГК України, виконання зобов`я-зання може забезпечуватися неустойкою, якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Як зазначалось вище, пунктом 2.2.3 Угоди при несвоєчасному внесенні плати, Департамент сплачує пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

За період з 11.02.2019 року по 07.08.2019 року Комунальна установа нарахувала 7 047 грн. 86 коп. пені.

Перевіривши правильність нарахування пені з підстав ст.231, ч.6 ст.232 ГК України, ст.549 ЦК України, ст.ст. 3, 4 Закону України «Про відповідальність за невиконання грошових зобов`я-зань» - апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо вірного визначення Позивачем строків та порядку нарахування пені, оскільки цей висновок передбачає встановлення Договором неустойки у формі пені за порушення грошових зобов`язань у відсотко-вому відношення до суми невиконаного зобов`язання, при цьому розмір пені не перевищує розмі-ру подвійної облікової ставки Національного банку України.

Оскаржуючи рішення щодо безпідставного незменшення пені за заявою від 09.10.2019р., колегія суддів наголошує, що згідно ст.233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій, при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам госпо-дарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір до сплати штрафних санкцій.

Аналогічно, частина 3 ст.551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути змен-шений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обста-вин, які мають істотне значення.

Колегія суддів зауважує, що зі змісту наведених норм випливає, що вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд пови-нен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуго-вують на увагу, зокрема й невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Натомість колегія суддів не вбачає наявності виняткових обставин, які б зумовлювали змен-шення пені, крім того, звертаючись із заявою Відповідач не подав жодних доказів в її обґрунту-вання.(т.1, арк.справи 107-108).

Враховуючи всі викладені обставини, колегія суддів вважає, що Позивач довів існування заборгованості у Відповідача, крім того, обґрунтованими є нараховані пеня, інфляційні втрати та річні.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню, тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін.

Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпо-середньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарсько-го суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284, 287 Господарського процесуа-льного кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту агропромислового розвитку Волинської обласної держав-ної адміністрації на рішення господарського суду Волинської області від 10.12.2019р. у справі №903/617/19 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню до Верхов-ного Суду за виключенням випадків, передбачених ст.287 ГПК України.

3. Матеріали справи №903/617/19 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.