РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/1069/19
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фетисової І.А.,

за участю секретаря судового засідання Рослого В.В.,

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 927/1069/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТЬМАНСЬКЕ"

вул. В. Ющенко, 61, м. Батурин, Бахмацький район, Чернігівська область, 16512

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС"

вул. Пугачова, 1/1, м. Мізяків, Калинівський район, Вінницька область, 22437

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанна Анатоліївна

вул. Петрозаводська, 2А, прим. 109, м. Київ, 03035

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

за участю представників сторін:

від позивача: Демчук Є.В. адвокат, дов.№36 від 17.05.2019

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕТЬМАНСЬКЕ" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 03.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 888, яким звернуто стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" (стягувач), місцезнаходження 22437, Вінницька область, Калинівський район, с, Мізяків, вул. Пугачова, б. 1/1, Ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 38106189, р/р НОМЕР_1 в АТ "ОТП Бапк" м. Київ, МФО 300528, на кукурудзу врожаю 2019 року у кількості 236,06 тон, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Гетьманське" ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 41105190, місцезнаходження: 16512, Чернігівська обл., Бахмацький район, місто Батурин, вулиця імені Віктора Ющенка, буд. 61, р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ Приватбанк, МФО 380269. Кукурудза, передана в заставу Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС» за договором застави майбутнього врожаю, посвідченим Огороднік Жанною Анатоліївною, приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, 03 вересня 2019 року, зареєстровано в реєстрі № 669 в якості забезпечення виконання зобов`язання за договором поставки товару № АА-00034 від 25 лютого 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕТЬМАНСЬКЕ», строк оплати за яким настав 30 листопада 2019 року. У разі відсутності кукурудзи у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТЬМАНСЬКЕ" (повністю або частково), пропоную задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС", шляхом стягнення грошових коштів з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТЬМАНСЬКЕ", та перерахувати суму згідно договору поставки товару № АА-00034 від 25 лютого 2019 року у розмірі 913 664 (дев`ятсот тринадцять тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 67 копійок, з яких 837 636,12 грн. - вартість товару, 76 028,55 грн. відсотки за користування товарним кредитом, за наступними реквізитами: отримувач Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" (), р/р НОМЕР_1 в АТ "ОТП Банк", м. Київ, МФО 300528. Додатково стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТЬМАНСЬКЕ", на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 9 200 (дев`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст.61 Конституції України, що відповідний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням умов п. 2.3.10 договору застави майбутнього врожаю від 03.09.2019, за відсутності в ДРЄ обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави обтяжувачем (відповідачем), з порушенням вимог ст.24, 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", вимог ст.39, 88 Закону України "Про нотаріат" та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172та передбачає повійне стягнення за рахунок заставного майна та коштів.

Відповідач у відзиві на позов б/н від 16.01.2020 повідомив про укладення між відповідачем та позивачем 25.02.2019 договору поставки товару № АА-00034. На виконання умов договору відповідач здійснив поставку в повному обсязі, однак позивачем оплата товару здійснена частково. В забезпечення виконання договору поставки між позивачем та відповідачем було укладено договір застави майбутнього врожаю 03.09.2019, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. , за яким в заставу передано кукурудзу врожаю 2019 року в кількості 236 тонн. Станом на 02.12.2019 борг позивача за поставлений товар становив 7354988,98 грн - 6742960,09 грн та 612028,89 грн вартість товару та 19,2 % за користування товарним кредитом. Актом звірки взаєморозрахунків позивач визнав наявність боргу 6742960,09 грн. 07.11.2019 представником заставодержателя здійснено перевірку наявності майна та стану збереження майна, яке перебуває в заставі, в ході якої складено акт та виявлено, що проведено повне збирання врожаю із розміщенням врожаю на ТОВ «Агротермінал Констракшн». Відповідачем було надіслано вимогу про негайне усунення порушення умов договору. Станом на 02.12.2019 грошові зобов`язання позивачем не виконано. Відповідно до п. 3.1 та 3.3 договору застави заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави та задовольнити за рахунок предмета застави вимоги за договором в повному обсязі в разі невиконання або порушення виконання умов договору або будь-яких умов договору застави. Відповідач вважає що при оформленні виконавчого напису порушення вимог закону та прав позивача не відбулось. Станом на час вчинення виконавчого напису строк виконання зобов`язань за договором поставки, який визначений як 30.11.2019 настав і мав бути виконаний боржником самостійно. Строк зобов`язання визначається відповідно до умов договору поставки, а не застави. На час вчинення виконавчого напису нотаріусом було перевірено наявність заборгованості та її безспірність, а також враховано, що наступив строк виконання зобов`язання передбачений сторонами в договорі, а саме строк оплати всієї заборгованості, яка виникла на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту. Додано копію акту звірки, копію акту проведення перевірки, копію відомості, докази направлення учасникам справи.

20.01.2020 подано третьою особою надіслано письмові пояснення № 6/01-16 від 16.01.2020, в яких повідомлено, що вчинений виконавчий напис повністю відповідає вимогам законодавства України щодо вчинення виконавчих написів нотаріусами України, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст. 49 Закону України "Про нотаріат".

До початку підготовчого засідання 20.01.2020 третьою особою надіслано письмові пояснення № 6/01-16 від 16.01.2020, в яких повідомлено вчинений виконавчий напис повністю відповідає вимогам законодавства України щодо вчинення виконавчих написів нотаріусами України. Відповідно до п. 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Стаття 49 Закону України «Про нотаріат» передбачає чіткий перелік підстав для відмови у вчиненні нотаріальних дій і підстав для відмови у вчиненні виконавчого напису не було. Для одержання виконавчого подаються оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та документи що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Договір на якому було вчинено виконавчий напис, це нотаріально посвідчений договір застави майбутнього врожаю. Договір застави майбутнього врожаю має похідний характер від договору поставки (основний договір). Нотаріус не здійснює дій щодо стягнення та/або реалізації майна, нотаріус у виконавчому написі лише пропонує звернути стягнення на суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню. Просить розглядати справи за відсутності представника третьої особи. Додано докази направлення учасникам справи.

До початку підготовчого засідання 30.01.2020 позивачем надіслано відповідь на відзив б/н від 27.01.2020, в якій повідомлено що у відзиві на позов зазначено, що станом на 02.12.2019 позивач мав борг за поставлений товар перед відповідачем в розмірі 7354988,98 грн. Надано копію акту звірки взаємних розрахунків за період вересень 2019 року в якому зазначається сума заборгованості 6742960,09 грн. В оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса зазначена сума заборгованості 913664,67 грн., з яких 837636,12 грн. вартість товару, 76028,55 грн відсотки за користування товарним кредитом. Відповідачем не надано розрахунку відсотків за користування товарним кредитом, невідомо за який період та за яку поставку нараховано товарний кредит. Згідно п. 2.3.10 договору відповідач має право розпочати процедуру звернення стягнення на предмет застави в разі якщо після спливу 30 днів з моменту реєстрації в державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави та якщо після спливу 30 днів після направлення боржнику письмової вимоги заставодержателя про усунення порушень зобов`язань за договором поставки така вимога заставодержателя залишається не задоволеною. Саме після виконання цього пункту та спливу строків можна говорити про безспірність та наявність підстав для вчинення виконавчого напису. Відповідач не заперечує факт що ним не зареєстровано звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження у відповідному Державному реєстрі до звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Додано копії платіжних доручень, видаткових накладних, докази направлення учасникам справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанну Анатоліївну, підготовче засідання призначено на 23.01.2020 на 11:00 год.

Позивачем з позовною заявою одночасно подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 03.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною та зареєстрованого в реєстрі за № 888 до набрання законної сили рішенням по справі.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник вказує на те, що всупереч вимог чинного законодавства та умов договору застави майбутнього врожаю, згідно з яким предметом застави, на який може бути звернуто стягнення на підставі виконавчого напису у безспірному порядку, є виключно зерно кукурудзи 2019 року (майбутній врожай), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А., у порушення вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», вчиняючи виконавчий напис, вийшла за межі своєї компетенції та без достатньої на те правової підстави, змінила «предмет застави», на який звертається стягнення, зазначивши про це у виконавчому написі. За таких обставин, наявність у оспорюваному виконавчому написі двох різновидів стягнення (звернення стягнення як на майно (кукурудзу) так і на грошові кошти) містить недопустимі (незаконні) положення, які прямо суперечать ст. 61 Конституції України, умовам договору застави майбутнього врожаю, оскільки можуть призвести до подвійного стягнення з заявника (позивача) однієї і тієї ж заборгованості, суттєвих перешкод у здійсненні заявником (позивачем) власної господарської діяльності, порушення прав та законних інтересів та завдання значних збитків заявнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Гетьманське».

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26.12.2019 у справі № 927/1069/19 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТЬМАНСЬКЕ" про забезпечення позову б/н б/д, вжито заходів забезпечення позову до набрання законної сили рішенням у справі господарського суду Чернігівської області № 927/1069/19 шляхом

зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 03.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною та зареєстрованого в реєстрі за № 888.

23.01.2020 проведення підготовчого засідання відбулось в режимі відеоконференції, на якому були присутні представники позивача та відповідача.

23.01.2020 ухвалою Господарського суду Чернігівської області задоволено усне клопотання позивача та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 05.02.2020 на 12:30 год., ухвалено повідомити третю особу про час, дату та місце підготовчого засідання. Представників сторін повідомлено під розписку. Третій особі надіслано ухвалу повідомлення.

В підготовче засідання 05.02.2020 з`явився повноважний представник позивача. Відповідач та третя особа в підготовче засідання не з`явилась, повноважних представників не направили.

Представник відповідача був належним чином повідомлений про дату, час та місце підготовчого засідання під час проведення відеоконференції 23.01.2020.

Третя особа належним чином повідомлена про час, дату та місце підготовчого засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, наявним в матеріалах справи.

В підготовче засідання 05.02.2020 з`явився повноважний представник позивача.

Відповідач обізнаний про оголошену 23.01.2020 перерву в підготовчому засіданні, оскільки був присутній в засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції.

Третя особа в підготовче засідання не з`явилась, повноважного представника не направила.

Третя особа належним чином повідомлена про час, дату та місце підготовчого засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, наявним в матеріалах справи.

Позивачем заявлено клопотання про витребування доказів у відповідача та третьої особи, яке судом залишено без задоволення, оскільки таке клопотання подано з порушення строку, що унормовано ч.2-3 ст. 80 ГПК України, клопотання про його поновлення суду не заявлено.

Ухвалою суду від 05.02.2020 підготовче засідання було відкладено до 19.02.2020 о 10:30, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанни Анатоліївни належним чином засвідчені всіх без виключення копій матеріалів справи по вчиненому 03.12.2019 виконавчому напису зареєстрованого за №888.Зобов`язано приватного нотаріуса Огороднік Ж.А надати витребувані докази суду у строк до 18.02.2020. Витребувано у відповідача ТОВ "Аграрний Альянс" розрахунок боргу в сумі 837636,12 грн. зазначеному у виконавчому написі від 03.12.2019 за №888, розрахунок відсотків за користування товарним кредитом в сумі 76028,55 грн. зазначеному у виконавчому написі від 03.12.2019 за №888, письмово чітке визначення специфікацій за якими виникла заборгованість та дату прострочки позивача по виконанню грошового обов`язку на умовах специфікацій та договору №АА-00034 від 25.02.2016, докази безспірності вимог станом на 03.12.2019. Зобов`язано ТОВ "Аграрний Альянс" надати витребувані докази суду у строк до 18.02.2020.

До початку підготовчого засідання третьою особою надіслано 17.02.2020 супровідний лист № 32/01-16 від 10.02.2020 з належним чином засвідченими копіями документів, які зберігаються в справі нотаріуса № 02-20 «Копії виконавчих написів та документи на підставі яких вони вчинені) щодо виконавчого напису від 03.12.2019, зареєстровано в реєстрі за номером 888, а саме заяви, договору застави, виконавчого напису, договору поставки, оборотно-сальдової відомості, розрахунок суми процентів, лист вимога, витяг з ЄДР, статут, протокол, паспорт, витяг з ЄДР, витяг з ДРОРМ, інформаційні довідки.

19.02.2020 Господарським судом Чернігівської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено на 24.02.2020 на 10:00 год. судове засідання по розгляду справи по суті.

19.02.2020 позивачем подано клопотання від 19.02.2020 про відкладення розгляду справи, призначеного на 24.02.2020 на іншу дату в зв`язку з неможливістю явки представника позивача.

24.02.2020 Господарським судом Чернігівської області у справі № 927/1069/19 задоволено клопотання позивача, відкладено судове засідання на 10.03.2020 на 11:00 год. Сторонам та третій особі надіслано ухвалу повідомлення.

10.03.2020 в судове засідання з`явився повноважний представник позивача. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, повноважних представників не направили.

Відповідач та третя особа належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, наявними в матеріалах справи.

Судом також враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Застосовуючи згідно зі ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі " Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (AlimentariaSanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Зважаючи на те, що згідно ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач та третя своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалися, повноважних представників для участі у судовому засіданні не направили.

В судовому засіданні 10.03.2020 судом здійснено розгляд справи по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення, роз`яснено порядок та строк оскарження рішення, дату складання повного тексту рішення.

Інші заяви та клопотання сторонами не подавались.

Предметом заявленого позову є встановлення наявності або відсутності підставі для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В зв`язку цим, до обставин, які є предметом доказування у даній справі, відноситься встановлення факту наявності між сторонами договірних відносин, виконання відповідачем умов договору щодо поставки товару, встановлення факту укладання договору застави, встановлення факту порушення позивачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати отриманого товару , правомірність вчинення нотаріусом виконавчого напису.

25.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС» (відповідач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕТЬМАНСЬКЕ» (позивач, покупець) укладено договір поставки товару № АА-00034.

Відповідно до умов договору в терміни та на умовах, що визначені цим договором, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію виробничо - технічного призначення, а саме: засоби захисту рослин (надалі -Товар), а покупець зобов`язується прийняти товар належної якості та сплатити за нього грошову суму, що складає його вартість, визначену на умовах договору ( п.1.1. договору).

Згідно з п 2.2. договору ціни товарів в національній валюті, залежно від умов придбання товару постачальником за відповідними контрактами, зазначаються у відповідній специфікації (додатку), що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.4-2.5 договору загальна ціна цього договору визначається сукупністю вартості прийнятого покупцем товару протягом терміну дії цього договору. Видаткова накладна підписується з боку покупця особою, яка уповноважена на прийняття товару за цим договором відповідно до законодавства чи довіреності (іншого акту виконавчого органу покупця).

Вартість товару, строк/термін оплати вартості товару, що підлягає поставці за цим договором визначається сторонами у відповідній специфікації (додатку), що є невід`ємною частиною цього договору (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.3, 3.4 договору поставки, грошове зобов`язання покупця за цим договором відповідає загальній грошовій сумі, яку покупець згідно умов даного договору зобов`язаний сплатити за отриманий товар. При цьому момент виконання зобов`язання покупця по оплаті товару вважається момент списання грошових коштів з розрахункового рахунку покупця. Покупець, при перерахуванні коштів за товар у платіжному дорученні (в графі «Призначення платежу»), зобов`язаний зазначити номер та дату цього договору та, в разі необхідності, за який саме товар перераховано даний платіж та номер специфікації (додатку), що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору строк/термін поставки товару визначається сторонами у відповідній специфікації (додатку), що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 6.1. договору Постачальник зобов`язується поставити товар за цим договором в строк/термін, на умовах та в місце поставки, які визначені у відповідній специфікації (додатку), що є невід`ємною частиною цього договору. За відсутності вказання базису і умов поставки в додатку (специфікації) поставка товару постачальником має здійснюватися на умовах DDP вказаних в транспортній інструкції базис складу(ів) покупця.

Згідно з п 6.2 договору перехід права власності здійснюється в момент передачі товару покупцю за видатковою накладною, датою передачі є дата фактичного приймання покупцем товару та оформлення сторонами відповідної видаткової накладної. Приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем в момент його отримання від постачальника. Покупець зобов`язаний перевірити кількість товару, його вагу, комплектність, цілісність тари, пломб на ній (при їх наявності), а також відсутність ознак зовнішнього пошкодження або псування товару і у випадку їх виявлення негайно, до закінчення приймання, письмово про це заявити постачальнику. При відсутності такої заяви товар вважається прийнятим покупцем по кількості та якості (зовнішні недоліки).

Відповідно до п. 6.8. договору постачальник вважається таким, що виконав поставку товару після прийняття товару покупцем і надання оригіналів наступних документів: рахунка; видаткової накладної; товарно - транспортної накладної (якщо товар транспортується постачальником в місце поставки); документу, що засвідчує якість товару.

Згідно з п. 7.1 договору, за порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує спричинені цим документально підтверджені збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством та з урахуванням умов цього договору.

Відповідно до п. 11.2 договору, договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2019 року, а в частині невиконаних зобов`язань, що виникли протягом строку дії договору, - до повного їх виконання. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Факт укладення договору № АА-00034 сторонами визнається та не оспорюється.

Відповідно до специфікації № 1 від 04.03.2019 до договору поставки № АА-00034 від 25.02.2019 постачальник зобов`язався поставити товар на загальну суму 8759203,44грн, з умовою сплати авансового платежу в розмірі 2627761,03 грн, та оплати решти суми в розмірі 6131442,41 грн на умовах товарного кредиту в строк не пізніше 30.11.2019.

Відповідно до специфікації № 3 від 04.03.2019 до договору поставки № АА-00034 від 25.02.2019 постачальник зобов`язався поставити товар на загальну суму 1195689,60грн, з умовою сплати авансового платежу в розмірі 358706,88 грн, та оплати решти суми в розмірі 836982,72 грн на умовах товарного кредиту в строк не пізніше 30.11.2019.

Відповідно до специфікації № 4 від 11.07.2019 до договору поставки № АА-00034 від 25.02.2019 постачальник зобов`язався поставити товар на загальну суму 1252696,68грн, з умовою сплати в строк до 25.07.2019.

Відповідно до специфікації № 5 від 02.08.2019 до договору поставки № АА-00034 від 25.02.2019 постачальник зобов`язався поставити товар на загальну суму 1082040,00грн, з умовою сплати авансового платежу в розмірі 216408,00грн, та оплати решти суми в розмірі 865632,00 грн на умовах товарного кредиту в строк не пізніше 30.11.2019.

Відповідно до специфікації № 6 від 09.08.2019 до договору поставки № АА-00034 від 25.02.2019 постачальник зобов`язався поставити товар на загальну суму 47560,80грн, з умовою сплати авансового платежу в розмірі 14268,24грн не пізніше 15 серпня 2019 року, та оплати решти суми в розмірі 33292,56 грн на умовах товарного кредиту в строк не пізніше 30.11.2019.

Факт поставки товару позивачем не заперечується, доказів наявності розбіжностей щодо кількісних та якісних показників товару, сторонами суду не надано.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що матеріалами справи підтверджено факт поставки позивачу, на виконання умов договору поставки товару № АА-00034 від 25.02.2019 за період з 09.04.2019 по 05.09.2019 товару, визначеного в додатках (специфікаціях) до договору поставки товару № АА-00034 від 25.02.2019, на загальну суму 12337190,52 грн.

Позивачем до матеріалів справи додано докази часткової оплати за отриманий по договору № АА-00034 товар : платіжні доручення №№ 25 від 26.03.2019 на суму 208396,80 грн, 3709 від 03.04.2019 на суму 237051,36 грн, 3710 від 03.04.2019 на суму 238412,78 грн, 3900 від 11.04.2019 на суму 586342,80 грн, 4154 від 17.04.2019 на суму 188632,36 грн, 4921 від 25.04.2019 на суму 135252,78 грн, 5505 від 16.05.2019 на суму 90049,09 грн, 6851 від 14.06.2019 на суму 159261,67 грн, 8102 від 12.07.2019 на суму 700000 грн, 83 від 11.07.2019 на суму 508948,91 грн, 84 від 11.07.2019 на суму 207074,22 грн, 120 від 08.08.2019 на суму 552696,68 грн, 122 від 08.08.2019 на суму 318370,36 грн, 9867 від 15.08.2019 на суму 40256,82 грн.

Сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на вересень 2019, відповідно до якого заборгованість позивача перед відповідачем складає 6742960,09 грн. Позивачем факт підписання акту звірки не заперечується.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи умови договору поставки товару № АА-00034 від 25.02.2019 та додатків (специфікацій) до договору поставки товару № АА-00034 від 25.02.2019, позивач повинен був остаточно розрахуватися за поставлений відповідачем товар у строк не пізніше 30.11.2019.

За таких обставин суд приходить до висновку про існування заборгованості позивача в розмірі 6742960,09 грн станом на вересень 2019 року. Обставину існування заборгованості по виконанню грошових зобов`язань по договору № АА-00034 позивач визнає.

Відповідно до ч.1 ст. 694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

У додатках (специфікаціях) до договору поставки товару № АА-00034 від 25.02.2019 сторони погодили, що поставлений покупцю товар на умовах його оплати з відстроченням або розстроченням платежів (тобто з оплатою його після поставки) сторони вважають товаром, що поставлений покупцю на умовах товарного кредиту. Сторони також погодили, що розмір товарного кредиту дорівнює ціні отриманого та неоплаченого покупцем товару; строк користування товарним кредитом становить: з дати отримання товару покупцем до дати до дати його оплати згідно зі специфікаціями.

Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем (ч.5 ст. 694 ЦК України).

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з п.7.2. договору поставки товару № АА-00034 від 25.02.2019, якщо товар проданий постачальником покупцю в кредит, то в разі порушення покупцем строку оплати товару покупець зобов`язується сплатити постачальнику проценти за користування грошовими коштами в розмірі 17%, нарахованих на вартість товару в еквіваленті долара США, що зазначена в відповідній специфікації, строк оплати якого порушено, за кожний день порушення.

У додатках (специфікаціях) №1 від 04.03.2019, №3 від 04.03.2019, №6 від 09.08.2019 до договору поставки товару № АА-00034 від 25.02.2019 сторони погодили, що процента ставка за товарним кредитом становить 19,2 відсотки річних. Сторонами також визначено порядок сплати процентів та здійснено орієнтовний розрахунок суми процентів за користування товарним кредитом окремо по кожній специфікації.

Так, відповідно до додатку (специфікації) №1 від 04.03.2019, товарний кредит на суму 6131442,41 грн надається на період з 02.04.2019 по 30.11.2019; строк користування товарним кредитом - 242 дні; річна процентна ставка по товарному кредиту - 19,2%; сума процентів за користування товарним кредитом - 780483,57 грн; граничний строк сплати процентів по товарному кредиту - 30.11.2019.

Відповідно до додатку (специфікації) №3 від 04.03.2019, товарний кредит на суму 836982,72 грн надається на період з 20.05.2019 по 30.11.2019; строк користування товарним кредитом - 194 дні; річна процентна ставка по товарному кредиту - 19,2%; сума процентів за користування товарним кредитом - 85409,07 грн; граничний строк сплати процентів по товарному кредиту - 30.11.2019.

Відповідно до додатку (специфікації) №6 від 09.08.2019, товарний кредит на суму 33292,56 грн надається на період з 19.08.2019 по 30.11.2019; строк користування товарним кредитом - 103 дні; річна процентна ставка по товарному кредиту - 19,2%; сума процентів за користування товарним кредитом - 1803,72 грн; граничний строк сплати процентів по товарному кредиту - 30.11.2019.

У додатках (специфікаціях) №4 від 11.07.2019, №5 від 02.08.2019 до договору поставки товару № АА-00034 від 25.02.2019 сторони не передбачили, що поставлений за цими специфікаціями товар є товаром, що поставлений покупцю на умовах товарного кредиту.

Умовами договору поставки товару № АА-00034 від 25.02.2019, зокрема п.13.1., сторони погодили, що в разі поставки товару з відстрочкою платежу в додатках до цього договору сторони можуть передбачити умову про забезпечення зобов`язань покупця шодо оплати загальної вартості товару, майбутніх витрат і відшкодування збитків, а також штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання покупцем зобов`язань за цим договором, шляхом передачі в заставу сільськогосподарської техніки, майбутнього врожаю сільськогосподарських культур та/або зерна, що зберігається на елеваторі або іншого ліквідного майна за погодження сторонами. Передача заставного майна здійснюється шляхом підписання сторонами договору; застави, який в обов`язковому порядку підлягає нотаріальному посвідченню за рахунок покупця та буде являтись невід`ємною частин до даного договору. Перехід права власності на заставлене майно буде визначатись договорами застави.

Сторони в додатках (специфікаціях) № 1 від 04.03.2019, № 3 від 04.03.2019, №5 від 02.08.2019 та №6 від 09.08.2019 до договору поставки товару № АА-00034 від 25.02.2019 погодили, що покупець на виконання умов п.13.1 договору поставки товару № АА-00034 від 25.02.2019, в забезпечення зобов`язання по оплаті товару на умовах відстрочки платежу забезпечує передачу майновими поручителями в заставу посіви сільськогосподарських культур та майбутній врожай сільськогосподарської продукції. Покупець зобов`язаний не пізніше 15.03.2019 (додатки (специфікації) № 1 від 04.03.2019, № 3 від 04.03.2019), 10.08.2019 (додаток (специфікація) №5 від 02.08.2019), 15.08.2019 (додаток (специфікація) №6 від 09.08.2019) забезпечити укладання та нотаріальне посвідчення майновим поручителем з постачальником договору застави посівів сільськогосподарських культур та майбутнього врожаю сільськогосподарської продукції у розмірі 1,2 від суми (без ПДВ) вартості товару, визначеної в п.1 додатків (специфікацій) до договору поставки товару № АА-00034 від 25.02.2019. Покупець зобов`язаний здійснити укладання та нотаріальне посвідчення договору застави посівів сільськогосподарських культур та майбутнього врожаю сільськогосподарської продукції. За невиконання або неналежне виконання даних вимог у покупця наступає зобов`язання по достроковій оплати всієї суми поставленого товару протягом 3 банківських днів.

Нормами статті 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

03.09.2019 між сторонами укладено договір застави майбутнього врожаю, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 669, відповідно до умов якого заставодавець з метою забезпечення в повному обсяг виконання грошових зобов`язань - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕТЬМАНСЬКЕ» перед заставодержателем по договору поставки товару № АА-00034(а саме: засоби захисту рослин (надалі-товар) укладеного 25 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕТЬМАНСЬКЕ», з усіма додатковими до нього, укладеними на момент підписання договору застави (надалі -«Договору поставки»), а саме: зобов`язань щодо оплати вартості поставленого товару на умовах відстрочки платежу, майбутніх витрат і відшкодування збитків, а також штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання боржником зобов`язань за договором поставки, передає в заставу заставодержателю, а заставодержатель приймає таке майно: майбутній врожай кукурудзи, який буде вирощено та зібрано заставодавцем у 2019 році у кількості 236,06 тонн, на земельних ділянках площею 29,00 га, з врожайністю 8,14 т/га за ціною 4900,00 грн/т, загальною вартістю 1156694,00 грн. Майбутній врожай кукурудзи, який буде вирощено та зібрано заставодавцем на території Красненської сільської ради, Бахмацький район, Чернігівська область, поле № 171-7360. (п.1.1 договору застави).

Відповідно до п. 2.2.1 договору застави заставодавець зобов`язаний забезпечити збереження предмета застави, зокрема, протягом всього строку дії цього договору: забезпечити вирощування та збір урожаю, нормальний розвиток та дозрівання культур, захист від незаконних посягань та вимог з боку третіх осіб.

Відповідно до п. 2.3.1 заставодержатель має право перевіряти самостійно або із залученням експертів документально та фактично наявність предмета застави, його стан та умови зберігання, проводити регулярний моніторинг (1 раз на місяць) перевірки стану предмета застави.

Згідно п. 2.3.5 договору заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави: а) у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язань за договором поставки, воно не буде виконано; б) при виникненні у заставодержателя права вимагати дострокового виконання зобов`язань за договором поставки.

Відповідно до п. 2.3.10 договору заставодержатель має право розпочати процедуру звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо після спливу 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави та якщо після спливу 30 днів після направлення боржнику письмової вимоги заставодержателя про усунення зобов`язань за договором поставки така вимога заставодержателя залишається незадоволеною.

Згідно п. 3.1 договору заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави та задовольнити за рахунок предмета застави вимоги за договором поставки в повному обсязі в разі невиконання або порушення виконання боржником умов договору поставки або порушення заставодавцем умов цього договору.

Відповідно до п. 3.2 договору застави, звернення стягнення на предмет застави чи на відповідну його частину здійснюється за вибором заставодержателя: за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, або іншими способами, не забороненими чинним законодавством України.

Пунктом 5.3 договору сторони визначили, що обтяження заставою предмета застави сторони реєструють в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в день нотаріального посвідчення договору.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом (ст.11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

03.09.2019 вказане обтяження предмета застави було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 26957706.

07.11.2019 сторонами підписано акт № 1 про проведення перевірки фактичної наявності майна та стану збереження майна яке перебуває у заставі, відповідно до якого встановлено, що станом на 07.11.2019 на полі № 171-7360 загальною площею 29 га розташованому в Чернігівській області, Бахмутському районі, Красненської с/р проведено повне збирання врожаю кукурудзи із розміщенням врожаю на ТОВ «Агротермінал Констракшн» смт. Степанівка, вул. Заводська, 1 інд 42305.

19.11.2019 відповідачем надіслано на адресу позивача лист № 1911-12 з нагадуванням про існування зобов`язань та проханням до 22.11.2019 передати зерно в заставу згідно умов договору, або сплатити заборгованість в повному обсязі.

Наведений лист відповідача № 1911-12 отримано позивачем 22.11.2019 й факт отримання зазначеного листа не спростовано позивачем.

В Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави обтяжувач (відповідач) не зареєстрував, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 63487268 від 03.12.2019 (арк. справи 218).

Відповідачем подано заяву № 6 від 03.12.2019 приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. на вчинення виконавчого напису на суму 837636 грн - вартість товару та 76028,55 грн - відсотки за користування товарним кредитом, що разом становить 913664,67 грн. До заяви додано належним чином завірені договір поставки № АА-00034 від 25.02.2019, з додатками та видатковими накладними, договір застави майбутнього врожаю, посвідченого Огороднік Ж.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 03.09.2019, зареєстровано в реєстрі за № 669 (оригінал), оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 (оригінал), розрахунок суми процентів (оригінал), лист вимога з підтвердженням про відправлення від 19.11.2019 (належним чином завірені копії), витяг з ЄДР ТОВ «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС», статут ТОВ «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС» (належним чином завірена копія), протокол про призначення директора ТОВ «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС» (належним чином завірена копія), витяг з ЄДР ТОВ «ГЕТЬМАНСЬКЕ».

03.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний Альянс» відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі вчинення виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 888, яким звернуто стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" (стягувач), місцезнаходження 22437, Вінницька область, Калинівський район, с, Мізяків, вул. Пугачова, б. 1/1, Ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 38106189, р/р НОМЕР_1 в АТ "ОТП Бапк" м. Київ, МФО 300528, на кукурудзу врожаю 2019 року у кількості 236,06 тон, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Гетьманське" ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 41105190, місцезнаходження: 16512, Чернігівська обл., Бахмацький район, місто Батурин, вулиця імені Віктора Ющенка, буд. 61, р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ Приватбанк, МФО 380269. Кукурудза, передана в заставу Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС» за договором застави майбутнього врожаю, посвідченим Огороднік Жанною Анатоліївною, приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, 03 вересня 2019 року, зареєстровано в реєстрі № 669 в якості забезпечення виконання зобов`язання за договором поставки товару № АА-00034 від 25 лютого 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕТЬМАНСЬКЕ», строк оплати за яким настав 30 листопада 2019 року. В разі відсутності кукурудзи у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТЬМАНСЬКЕ" (повністю або частково), пропоную задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС", шляхом стягнення грошових коштів з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТЬМАНСЬКЕ", та перерахувати суму згідно договору поставки товару № АА-00034 від 25 лютого 2019 року у розмірі 913 664 (дев`ятсот тринадцять тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 67 копійок, з яких 837 636,12 грн. - вартість товару, 76 028,55 грн. відсотки за користування товарним кредитом, за наступними реквізитами: отримувач Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" (), р/р НОМЕР_1 в АТ "ОТП Банк", м. Київ, МФО 300528. Додатково стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТЬМАНСЬКЕ", на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 9 200 (дев`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок. Строк, за який проводиться стягнення: 25.02.2019 по 02.12.2019.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме витребуваних судом за Ухвалою суду від 05.02.2020 від приватного нотаріуса належним чином засвідчених всіх без виключення копій матеріалів справи по вчиненому 03.12.2019 виконавчому напису зареєстрованого за №888, на час вчинення виконавчого напису, нотаріусом отримано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 03.12.2019, відповідно до якого вбачається відсутність запису про реєстрацію звернення стягнення відповідачем застави рухомого майна по нотаріального посвідченому договору застави майбутнього врожаю зареєстрованого 03.09.2019 в реєстрі під номером 669 Огороднік Ж.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, де боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕТЬМАНСЬКЕ», обтяжувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС».

17.12.2019, приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. на підставі виконавчого напису від 03.12.2019 (внесеного до реєстру за №888) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60901916.

Ухвалою суду від 26.12.2019, за письмовою заявою позивача задоволеною судом, вжито заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 03 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною, зареєстрованого в реєстрі за №888, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Здійснюючи правову оцінку вимогам позивача з урахуванням встановлених судом обставин, суд виходить з наступного:

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).

Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Пунктом 1 частини першої статті 21 України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору.

За змістом статті 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

У частині першій статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Частиною першою статті 50 цього Закону визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Отже, можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним - Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

При цьому частинами першою, третьою статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» установлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.

Така вимога узгоджується з частиною першою статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача.

У статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачені вимоги до повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Це повідомлення повинне містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пов`язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави.

Тобто ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Порядок ведення Реєстру та внесення відомостей до нього врегульовано статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно з якою держателем Реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. До Реєстру вносяться, зокрема, відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Порядок ведення Реєстру затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830.

Пунктом 4 Порядку № 830 визначено, що державна реєстрація відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису.

У пункті 5 Порядку № 830 передбачено, що державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна проводиться будь-яким нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали ідентифікатор доступу до Реєстру, а також адміністратором Реєстру та його філіями на підставі відповідного договору.

А у пункті 6 цього Порядку вказано, що заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження (далі - заява) у паперовій формі підписує обтяжувач, справжність підпису якого нотаріально засвідчується (крім випадків подання заяви щодо публічних обтяжень та випадків подання заяви нотаріусу, яким безпосередньо вчинено дію, спрямовану на виникнення, зміну, припинення обтяження, а також на звернення стягнення на предмет обтяження).

Процедуру вчинення виконавчого напису врегулювано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5).

Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5).

Разом з тим, відсутність у Законі України «Про нотаріат» та в Порядку № 296/5 вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм спеціального Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту реєстрації не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог, оскільки в разі розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо його скасовано виданим пізніше загальним актом.

Тобто, в цьому випадку необхідно дотримуватися вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Встановлення нотаріусом на стадії відкриття нотаріального провадження, що заява стягувача не містить такої інформації або стягувач не надав необхідних документів, що підтверджують зазначені обставини, перешкоджає вчиненню нотаріусом виконавчого напису.

При цьому неподання стягувачем на вимогу нотаріуса на стадії підготовки до вчинення нотаріального провадження доказів реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії на підставі пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат», а невчинення нотаріусом дій щодо вжиття заходів про витребування від обтяжувача згаданої інформації та документів на її підтвердження і, як наслідок, вчинення виконавчого напису без таких документів вказує на незаконність нотаріальної дії як виконаної без усіх необхідних даних.

Факт недотримання стягувачем положень частини третьої статті 24 та частини першої статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» і нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 320/8269/-15-ц від 16.05.2018.

З огляду на вищенаведене, нормативним обґрунтуванням заявленого позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , позивач зазначає наведені норми законодавства, а саме ст. ст.24, 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", вимоги ст.39, 88 Закону України "Про нотаріат" щодо обов`язковості реєстрації звернення стягнення на предмет застави відповідачем - майбутній врожай кукурудзи, який буде вирощено та зібрано заставодавцем у 2019 році у кількості 236,06 тон, на земельних ділянках площею 29,00 га, з врожайністю 8,14 т/га за ціною 4900,00 грн/т, загальною вартістю 1156694,00 грн. Майбутній врожай кукурудзи, який буде вирощено та зібрано заставодавцем на території Красненської сільської ради, Бахмацький район, Чернігівська область, поле № 171-7360, до початку процедури вчинення виконавчого напису нотаріусом й така позиція позивача є правомірною, ґрунтовною та доведеною з огляду на відсутність поданих відповідачем та третьою особою доказів реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а як наслідок й відсутності початку 30 денного строку , лише після спливу якого нотаріусом могли бути вчинені дії по виданню виконавчого напису.

Як встановлено судом, відповідно до п. 2.3.10 договору застави майбутнього врожаю від 03.09.2019, відповідач мав право розпочати процедуру звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо після спливу 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави та якщо після спливу 30 днів після направлення боржнику письмової вимоги заставодержателя про усунення порушень зобов`язань за Договором поставки така вимога заставодержателя залишається не задоволеною.

Таким чином, відповідно до умов договору застави майбутнього врожаю від 03.09.2019 відповідач мав право вчиняти будь-які дії, пов`язані із зверненням стягнення на майно, лише за умови виконання ним положень цього пункту, тобто: зареєструвати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави; направити позивачу відповідну письмову вимогу; у разі не виконання позивачем цієї вимоги протягом 30 днів - розпочати процедуру звернення стягнення в судовому порядку або шляхом звернення до нотаріуса за виконавчим написом.

Лист відповідача вих.№1911-12 від 19.11.2019 не може бути доказом направлення позивачу повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, оскільки він не відповідає вимогам ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Інших доказів направлення позивачу повідомлень про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, відповідно до ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідач суду не надав.

Нотаріусом на стадії підготовки до вчинення нотаріального провадження доказів реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави та направлення письмової вимоги боржнику отримано від відповідача не було, що є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії на підставі пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат», а невчинення нотаріусом дій щодо вжиття заходів про витребування від обтяжувача згаданої інформації та документів на її підтвердження і, як наслідок, вчинення виконавчого напису без таких документів вказує на незаконність нотаріальної дії як виконаної без усіх необхідних даних.

Наведене свідчить про порушення як відповідачем так й приватним нотаріусом, встановленої законом процедури вчинення виконавчого напису, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач та третя особа у відзиві на позов та письмових поясненнях таку позицію позивача не спростували належними та допустимими доказами, а лише формалізовано зазначили про відсутність таких вимог в Законі України «Про нотаріат» та інших нормативних актах які регулюють порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом. За таких обставин позиція позивача є більш переконливою для суду щодо передчасності вчинення виконавчого напису до закінчення 30 денного строку як направлення вимоги та к й момент вчинення реєстрації звернення стягнення на предмет застави нотаріусом ніж заперечення та пояснення відповідача та третьої особи.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц, від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17, від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц.

Відповідно до п.3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України № 296/5 від 22.02.2012, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Суд в процесі розгляду справи здійснив оцінку безспірності вимог відповідача при поданні нотаріусу документів для вчинення виконавчого напису.

Проаналізувавши надані відповідачем нотаріусу документи для вчинення виконавчого напису, суд вважає за необхідно зазначити наступне:

Так судом встановлено, що заява відповідача про вчинення нотаріального напису містила посилання на укладений між сторонами 25.02.2019 договір №АА-00034, визначений строк повного виконання грошових зобов`язань ТОВ «Гетьманське» 30.11.2019, наявність на 02.12.2019 боргу 7 354 988,98 грн., з яких 6742960,09 грн. вартість товару та 612028,89 грн. відсотки за користування товарним кредитом, укладений та нотаріально посвідчений 03.09.2019 договір застави майбутнього врожаю кукурудзи за №669, надісланий відповідачем 19.11.2019 лист-вимогу позивачу, визначено строк за який провадиться стягнення 25.02.2019 по 02.12.2019, прохання вчинити виконавчий напис.

У підтвердження безспірності заборгованості, як зазначено в додатку до заяви вих.№ 6 від 03.12.2019, відповідачем було надано нотаріусу договір поставки № АА- 00034 від 25.02.2019 з додатками та видатковими накладними (належним чином завірені копії); договір застави майбутнього врожаю, посвідченого Огороднік Ж.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 19.07.2019, зареєстровано в реєстрі за № 554 (оригінал); оборотньо-сальдову відомість по рахунку 361 (оригінал); розрахунок суми процентів (оригінал); лист вимогу з підтвердженням про відправлення від 19.11.2019 (належним чином завірені копії); витяг з ЄДР ТОВ «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС»; статут ТОВ «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС» (належним чином завірена копія); протокол про призначення директора ТОВ «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС» (належним чином завірена копія), витяг з ЄДР ТОВ Гетьманське».

З наданих нотаріусом на вимогу суду документів, а саме обороти по рахунку 361 за період 01.01.2019-02.12.2019 по контрагенту ТОВ «Гетьманське» значиться кінцеве сальдо 6742960,09 грн., що визнається позивачем як борг по виконанню оплати відповідачу по договору «АА-00034», а тому суд приходить до висновку про правомірність визначення у виконавчому написі існування 837636,12 грн. невиконаних зобов`язань позивачем по договору поставки товару №АА-00034 від 25.02.2019.

В той же час, щодо зазначення у виконавчому написі розміру зобов`язань позивача на суму 76028,55 грн. по відсоткам за користуванням товарного кредиту суд встановив наступне.

З наданого нотаріусу відповідачем розрахунку процентів за користування кредитом згідно договору №АА-00034 від 25.02.2019 зазначена загальна сума процентів в розмірі 612028,89 грн., яка визначена відповідачем в заяві про вчинення виконавчого напису.

Однак, виходячи з умов договору та доданих специфікацій №№1, 3, 6 початок проведення розрахунків як по сплаті авансового платежу так й остаточної оплати позивачем поставленого товару починається відповідно з 02.04.2019 по 30.11.2019, з 20.05.2019 по 30.11.2019, з 18.08.2019 по 30.11.2019, а наданий нотаріусом розрахунок процентів містить періоди 09.04.19 по 02.12.2019, 16.04.2019 по 02.12.2019, 07.05.2019 по 02.12.2019, 13.05.2019 по 02.12.2019, 21.05.2019 по 02.12.2019, 01.12.2019 по 02.12.2019 та 05.09.2019 по 02.12.2019, що не співпадає з термінами початку застосування періоду по товарному кредиту в специфікаціях №1,3,6. Так, другий платіж на суму 836982,72 грн. по специфікації №3 від 04.03.2019 мав бути сплачений не пізніше 30.11.2019, а товарний кредит (п.4.2 специфікації №3) по періоду надається з 20.05.2019 по 30.11.2019 в той час як аналогічна сума по рядку 4 розрахунку суми процентів товарному кредиту зазначено початок нарахування з 13.05.2019, що не відповідає умовам п.4.2 специфікації №3, оскільки відлік строку мав починатись на 7 днів пізніше, а тому є невірно обрахованим на 3171,94 грн. та становити 86204,06 грн., а тому не є безспірним.

При цьому специфікації № 4 від 11.07.2019 на поставку товару Султан КС вартістю 1252696,68 грн. та №5 від 02.08.2019 на поставку товару Султан вартістю 1082040 грн. не містять домовленостей сторін про поставку товару на умовах товарного кредиту.

З наданого нотаріусу розрахунку відповідачем процентів за користування кредитом згідно договору №АА-00034 від 25.02.2019 взагалі не вбачається та відсутній розрахунок суми нарахування процентів товарного кредиту в розмірі 76028,55 грн., які зазначені по тексту оспорюваного виконавчого напису.

Окрім того, з жодної умови договору та специфікацій №№1,3,6 не вбачається початку строку оплати, відстрочки оплати, періоду нарахування товарного кредиту з датою 25.02.2019, яка зазначена нотаріусом по тексту виконавчого напису як початок строку за який провадиться стягнення. Таким чином, визначений нотаріусом період за який провадиться стягнення не відповідає фактичному періоду нарахування наданому відповідачем до заяви та не відповідає умовам договору та специфікацій, а заперечення з цього приводу судом відхиляються.

Таким чином, з наявних розрахунків процентів по товарному кредиту не вбачається детального розрахунку відповідачем заборгованості позивача яка визначена як по тексту заяви наданої нотаріусу так й по виконавчому напису, а саме 76028,55 грн. відсотків за користування товарним кредитом. Такі документи відповідача містять інші суми розмірів боргу та відсотків за користування кредитом, не відокремлені, не містять зазначення специфікацій та відомостей про строки.

Таким чином, з наведених документів, не можливо дійти беззаперечного висновку про суми заборгованості позивача по сплаті процентів за товарним кредитом.

Факт наявності у ТОВ «Гетьманське» зобов`язань по сплаті 76028,55 грн відсотків за користування товарним кредитом, був посвідчений нотаріусом виключно на підставі поданого кредитором розрахунку суми процентів за користування товарним кредитом згідно договору поставки товару № АА-00034 від 25.02.2019, в якому зазначено, що загальну сума процентів за користування товарним кредитом становить 612028,89 грн.

Відповідач своїм правом участі у судових засідання не скористався, відповідних пояснень суду не надав. Відзив на позовну заяву також не містить пояснень щодо нарахування процентів за користування товарним кредитом. Пояснень щодо встановлення нотаріусом безспірності такої вимоги третьою особою не надано.

А тому суд приходить до висновку, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було отримано від відповідача доказів безспірності вимог на суму 76028,55 грн. процентів за користування позивачем товарним кредитом, неправомірно визначено період стягнення.

Окрім того, на момент вчинення виконавчого напису 03.12.2019 року, зі змісту листа відповідача №1119-12 від 19.11.2019, отриманого позивачем 22.11.2019, відповідач нагадував позивачу про строк до 22.11.2019 передати зерно в заставу, або сплатити заборгованість в повному обсязі, в той час як строк оплати мав настати 30.11.2019. Будь-яких додаткових вимог до ТОВ "Гетьманське" відповідачем у вимозі від 19.11.2019 заявлено не було, в тому числі щодо необхідності сплати відсотків за користування товарним кредитом.

А тому суд вважає, що наведене позбавило позивача можливості висловити мотивовані заперечення щодо загального розміру заборгованості (в тому числі її складових), право на стягнення якої було посвідчено нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису.

Окрім того, наявний в матеріалах справи акт звірки взаєморозрахунків за період з січня по вересень 2019 року складений в двосторонньому порядку станом на 30.09.2019 (про який зазначає відповідач), стосувався виключно розміру основного боргу Покупця перед Постачальником за Товар, проданий на умовах товарного кредиту. Даний документ виходячи зі змісту заяви стягувача від 03.12.2019 за вих. №6, взагалі не подався нотаріусу при вчиненні виконавчого напису.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом за рахунок предмета застави, чим порушив норми ст.88 Закону України „Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та підпункту Б ч.2 п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Окрім того, суд щодо зазначеного по тексту виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет застави та за його відсутності стягнення грошових коштів зазначає наступне.

Як встановлено судом, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів лише на підставі нотаріально посвідчених договорів.

Сторонами було нотаріально посвідчено лише договір застави майбутнього врожаю від 03.09.2019. Договір поставки товару № АА-00034 від 25.02.2019 укладений сторонами в простій письмові формі та не містить умови про те, що стягнення грошової суми заборгованості може відбуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно, при вчиненні виконавчого напису від 03.12.2019 у нотаріуса були відсутні правові підстави для зазначення у виконавчому написі альтернативного стягнення за рахунок коштів, а саме : у разі відсутності кукурудзи у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Гетьманське" (повністю або частково), пропонується задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс", шляхом стягнення грошових коштів з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Гетьманське", та перерахувати суму згідно договору поставки товару № АА-00034 від 25.02.2019 у розмірі 913664,67 грн, з яких 837636,12 грн - вартість товару, 76028,55 грн - відсотки за користування товарним кредитом, за наступними реквізитами: отримувач Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" (), р/р НОМЕР_1 в АТ "ОТП Банк", м. Київ, МФО 300528, тобто стягнення заборгованості за рахунок грошових коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Всупереч наведеним нормам, відповідач не надав суду доказів вчинення як заставодержателем дій, передбачених ч. 3 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію предмету обтяжень" та договором застави майбутнього врожаю від 03.09.2019.

Дії щодо перевірки дотримання відповідачем вимог щодо реєстрації звернення стягнення на предмет застави та щодо направлення на адресу боржника письмового повідомлення про звернення стягнення на заставлене майно в порядку ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не вчинялись, що ні відповідачем, ні третьої особою не спростовується.

Отже, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами дотримання ним вимог законодавства при реалізації свого права на звернення стягнення на предмет застави шляхом вчинення виконавчого напису.

Нотаріусом, у свою чергу, не перевірено виконання вищевказаних вимог відповідачем та в порушення вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та умов договору застави майбутнього врожаю від 03.09.2019, щодо якого вчиняється виконавчий напис, видано виконавчий напис від 03.12.2019, зареєстрований у реєстрі за № 888.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що факт недотримання відповідачем положень частини третьої статті 24 та частини першої статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» № 1255-IV і нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, а також не проведення нотаріусом дій по перевірці наведених обставин, відсутність доведення безспірності вимог про стягнення суми товарного кредиту, зазначення по тексту виконавчого напису альтернативного стягнення грошовими коштами заборгованості, не вірно визначений період строку за який провадиться стягнення є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Заперечення відповідача про те, що відповідач перед вчиненням оспорюваного виконавчого напису дотримався 30-ти денного строку виконання вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання від 19.11.2019 шляхом направлення позивачу листа вих.№1911-12 від 19.11.2019 та отримання його позивачем, а також те, що в п. 2.3.5. договору застави майбутнього врожаю від 03.09.2019 сторони передбачили, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у разі якщо в момент настання терміну виконання зобов`язань за договором поставки, воно не буде виконане; при виникненні у заставодержателя права вимагати дострокового виконання зобов`язань за договором поставки, і станом на час вчинення виконавчого напису строк виконання зобов`язань за договором поставки, який визначений як 30.11.2019, настав, і мав бути виконаний боржником самостійно без будь-яких додаткових вимог, а тому відповідач мав право розпочати процедуру звернення стягнення без додаткового повідомлення боржника, спростовуються вищевикладеним і судом до уваги не приймаються.

Стосовно всіх інших пояснень, заперечень та доводів учасників судового процесу суд зауважує наступне.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не прийняті судом до уваги як такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису, вчиненого 03.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 888, таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2881,50 грн.

Керуючись ст. 2, 5, 42, 74, 123, 129, 202, ст. 231, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТЬМАНСЬКЕ" (вул. В. Ющенко, 61, м. Батурин, Бахмацький район, Чернігівська область, 16512) доТовариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" (вул. Пугачова, 1/1, м. Мізяків, Калинівський район, Вінницька область, 22437) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанна Анатоліївна (вул. Петрозаводська, 2А, прим. 109, м. Київ, 03035) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 888, яким звернуто стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" (стягувач), місцезнаходження 22437, Вінницька область, Калинівський район, с, Мізяків, вул. Пугачова, б. 1/1, Ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 38106189, р/р НОМЕР_1 в АТ "ОТП Бапк" м. Київ, МФО 300528, на кукурудзу врожаю 2019 року у кількості 236,06 тон, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Гетьманське" ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 41105190, місцезнаходження: 16512, Чернігівська обл., Бахмацький район, місто Батурин, вулиця імені Віктора Ющенка, буд. 61, р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ Приватбанк, МФО 380269.Кукурудза, передана в заставу Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС» за договором застави майбутнього врожаю, посвідченим Огороднік Жанною Анатоліївною, приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, 03 вересня 2019 року, зареєстровано в реєстрі № 669 в якості забезпечення виконання зобов`язання за договором поставки товару № АА-00034 від 25 лютого 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕТЬМАНСЬКЕ», строк оплати за яким настав 30 листопада 2019 року. У разі відсутності кукурудзи у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТЬМАНСЬКЕ" (повністю або частково), пропоную задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС", шляхом стягнення грошових коштів з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТЬМАНСЬКЕ", та перерахувати суму згідно договору поставки товару № АА-00034 від 25 лютого 2019 року у розмірі 913 664 (дев`ятсот тринадцять тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 67 копійок, з яких 837 636,12 грн. - вартість товару, 76 028,55 грн. відсотки за користування товарним кредитом, за наступними реквізитами: отримувач Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" (), р/р НОМЕР_1 в АТ "ОТП Банк", м. Київ, МФО 300528. Додатково стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТЬМАНСЬКЕ", на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 9 200 (дев`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" (вул. Пугачова, 1/1, м. Мізяків, Калинівський район, Вінницька область, 22437, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТЬМАНСЬКЕ" (вул. В. Ющенко, 61, м. Батурин, Бахмацький район, Чернігівська область, 16512, ) 2881,50 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 20.03.2019 .

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. Відомості про адреси для листування та зв`язку Господарського суду Чернігівської області: пр-т. Миру, 20, м. Чернігів, 14000 , e-mail: ; тел. 676-311, факс 77-44-62.

Суддя І.А. Фетисова