ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
(вул. Шевченка, 16, м. Івано-Франківськ)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2020 Справа № 909/1259/19
Господарський суд Івано-Франківської області у складі Скапровської І.М.

Секретар судового засідання Тузін Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Дочірнього підприємства "Завод якісних бетонів" Компанія з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдинг Лімітед", вул. Симона Петлюри, буд. 10, м. Івано-Франківськ,76005

до відповідача: Приватного підприємства "Ландшафт-ІФ" вул. М.Грушевського, буд. 6, м.Івано-Франківськ,76018

про стягнення заборгованості в сумі 83 045 грн.,

встановив, що Дочірнє підприємство "Завод якісних бетонів" Компанія з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдинг Лімітед" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ПП "Ландшафт-ІФ" про стягнення заборгованості в сумі 83045 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідач всупереч приписам ГК України, ЦК України та умовам договору поставки №04-07/16 від 04.07.2016, не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов`язання по оплаті отриманого товару в строки обумовлені договором. В підтвердження позовних вимог позивач надав суду копії: розхідних накладних №Тф-0002202, №Тф-0002201 від 04.08.2016, №Тф-0002433, №Тф-0002430, №Тф-0002427 від 29.08.2016, №Тф-0002448, №Тф-0002451, №Тф-0002445 від 30.08.2016, №Тф-0002513 від 03.09.2016, №Тф-0002733 від 15.09.2016, №Тф-0002689, №Тф-0002697 від 13.09.2016, №Тф-0003333 від 21.10.2016, №Тф-0003435 та №Тф-0003440 від 29.10.2016; товарно-транспортних накладних №Тф-0002202, №Тф-0002201 від 04.08.2016, №Тф-0002433, №Тф-0002430, №Тф-0002427 від 29.08.2016, №Тф-0002448, №Тф-0002451, №Тф-0002445 від 30.08.2016, №Тф-0002513 від 03.09.2016, №Тф-0002733 від 15.09.2016, №Тф-0002689, №Тф-0002697 від 13.09.2016, №Тф-0003333 від 21.10.2016, №Тф-0003435 та №Тф-0003440 від 29.10.2016; податкових накладних від 04.08.2016, від 29.08.2016, від 30.08.2016, від 03.09.2016, від 15.09.2016, від 13.09.2016, від 21.10.2016 та від 29.10.2016; виписок по рахунку та претензію №1 від 05.06.2019.

29.11.2019, Господарський суд Івано-Франківської області відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 26.12.2019 та витребував документи необхідні для розгляду справи, зокрема, зобов`язав позивача подати суду для огляду в судовому засіданні оригінали документів, долучених до позовної заяви, а відповідача направити суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову.

26.12.2019, судом відкладено підготовче засідання на 16.01.2020.

16.01.2020, суд виніс ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи №909/1259/19 до судового розгляду по суті на 11.02.2020.

Господарський суд Івано-Франківської області неодноразово відкладав розгляд справи та зобов`язував сторони з`явитися в судове засіданння, а позивача подати суду для огляду в судовому засіданні оригінали документів, долучених до позовної заяви.

Позивач, витребуваних судом документів не подав.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не подав, причин неявки суду в судові засідання не повідомив, хоча про час і дату судових засідань був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка відділу документального забезпечення суду на зворотному боці ухвал та повідомлення про вручення поштового відправлення, наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст.43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд, враховуючи приписи ст.178 ГПК України, зокрема, право суду розглянути справу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, за наявними в ній матеріалами, розглянув матеріали справи та вважає, що в позові слід відмовити.

При цьому врахував наступне:

згідно ст.205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Стаття 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст.173, 174 ГК України)

Відповідно до ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Згідно ч.1 ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За приписами ч.1 ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

В матеріалах справи відсутній підписаний та скріплений печатками обох сторін договір поставки №04-07/16 від 04.07.2016, з якого б вбачалось, виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин і строк їх виконання, а також документи, зокрема, належним чином оформлені первинні документи, які б підтверджували поставку відповідачу товару на вказану в позові суму.

Враховуючи викладене та те, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами поставки відповідачу товару, а відповідно, обов`язку ПП "Ландшафт-ІФ" його оплатити, вимога позивача про стягнення 83045,00 грн. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Подані до матеріалів справи, як докази поставки товару, копії розхідних накладних та товарно-транспортних накладних судом не приймаються, оскільки вказані документи не підписані уповноваженою особою відповідача та не скріплені печаткою підприємства, а відповідно, не є доказами, в розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що, підтверджують факт поставки товару (здійснення господарської операції).

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.86, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Скапровська І.М.

Повне рішення складено 17.03.2020