Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2020 р. Справа № 906/139/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"

до Публічного акціонерного товариства "Малинський дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод"

про стягнення 236 483,41 грн

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 236483,41 грн., з яких: 207869,96 грн. боргу за спожиту електроенергію по договору №12-4 від 28.12.18; 24241,61грн. пені; 1733,91грн. інфляційних; 2637,93 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги грунтуються на тому, що за період з 01.01.2019 по 30.09.2019 позивач поставив відповідачу електроенергію по договору №12-4 від 28.12.18, за яку відповідач розрахувався не у повному обсязі.

Ухвалою від 06.02.20 суд відкрив провадження у справі №906/139/20 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Клопотань про інше від сторін до суду не надходило.

Відповідач отримав вказану ухвалу 15.02.20, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції.

25.02.20 до суду надійшла заява позивача про стягнення з відповідача 9000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу . До заяви додано детальний опис та розрахунок вартості виконаних адвокатом робіт.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник/позивач) та Публічним акціонерним товариством "Малинський дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод" (споживач/відповідач) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 12-4 (а.с.9).

За п.2.1 договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору.

На виконання умов договору , за період з січня 2019 по вересень 2019 позивач поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 1666149,06грн. та виставив для її оплати рахунки (а.с.18-29).

Пунктом 5.7 Договору сторони погодили, що оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

Умовами комерційної пропозиції, що є додатком № 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу, передбачено, що по закінченню розрахункового місяця, Постачальник до 5 числа наступного за розрахунковим надає Споживачу рахунок на оплату за фактично спожиту електричну енергію у попередньому місяці. Остаточний розрахунок протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка (а.с.15).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Але відповідач всупереч умовам договору оплату з позивачем провів частково, тому на день звернення з позовом до суду сума боргу становить 207869,96 грн.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідач контррозрахунку суми боргу не надав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 207869,96грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач на підставі п.5.8 договору та Комерційної пропозиції №2-ВЦ від 28.12.18 просить стягнути з відповідача пеню, що згідно розрахунку позивача становить 24241,61 грн.(а.с.6).

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно положень п. 5.8 Договору та умов Комерційної пропозиції, у разі порушення споживачем строків оплати, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Суд, перевіривши розрахунок пені, вважає його правильним, тому вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Згідно із ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, сума 3% річних від простроченої суми за електроенергію становить 2637,93грн., сума інфляційних за весь період прострочення платежів за електроенергію становить 1733,91грн. (а.с.7,8).

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних і 3% річних приходить до висновку, що він складений правильно і тому задовільняє позов у цій частині в заявленому розмірі.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач відзив на позов та докази сплати боргу не надав.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату послуг адвоката, що виникли внаслідок порушення відповідачами своїх зобов`язань, на підставі договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.19р. в розмірі 9000,00грн.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката, позивач долучив до матеріалів справи Договір про надання правничої допомоги №1 від 06.05.19р., укладений між ТОВ"Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та адвокатом Приведьон В.М.; Додаткову угоду №7 від 10.01.20 про вартість послуг - 9000,00грн.; Детальний опис виконаних адвокатом робіт та розрахунок їх вартості від 20.02.20, який погоджено з товариством, на суму 9000,00грн.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.02.15.

У відповідності до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, вартість наданих послуг адвокатом згідно детального опису робіт складає 9000,00грн. та підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Малинськии дослідно- експерементальний ливарно-механічний завод" (11601, Житомирська обл., місто Малин, вул. Огієнка, 55; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003 м. Житомир, майдан Перемоги, 10; Код ) :

- 207 869,96 грн. боргу на р/р UА НОМЕР_1 в філії - Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 311647, код 42095943;

- 24241,61 грн. пені, 2637,93грн. 3% річних, 1733,91грн. інфляційних,3547,25грн. судового збору, 9000,00грн. витрат на правову допомогу на р/р НОМЕР_2 в філії - Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 311647, код 42095943.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.03.20

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3- сторонам (рек. з повідом.)