ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

19.03.2020р. Справа № 905/514/20

Суддя Господарського суду Донецької області Лейба М.О., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», м.Київ №б/н від 12.03.20р.

про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», м.Київ звернувся до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реалкост», м.Чернігів з позовними вимогами про звернення стягнення на предмети іпотеки: нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 123, об`єкт - група приміщень №1 (приміщення №1-№18), загальною площею 246,5 кв.м., розташоване за адресою: Донецька обл., м.Маріуполь, вул. Азовська, 13-В, нежитлове приміщення магазину «Гастроном», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40, загальною площею 355,1 кв.м., розташоване за адресою: Луганська обл., м.Сватове, площа 50-річча Перемоги, 39/1 та нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 138, опис - нежитлове приміщення, площа 578,6 кв.м., адреса: Донецька обл., м.Селидове, м.Гірник, пров. Стадіонний, 46, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Реалкост», та передачу вказаних предметів іпотеки в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Фінансова компанія «Інвестохілле Веста» на період до його реалізації відповідно до Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою суду від 19.03.20р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/514/20.

Разом з позовною заявою позивачем подана заява №б/н від 12.03.20р. про забезпечення позову шляхом:

- накладання арешту на нерухоме майно та оголошення заборони проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна: нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 123, об`єкт - група приміщень №1 (приміщення №1-№18), загальною площею 246,5 кв.м., розташоване за адресою: Донецька обл., м.Маріуполь, вул. Азовська, 13-В, нежитлове приміщення магазину «Гастроном», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40, загальною площею 355,1 кв.м., розташоване за адресою: Луганська обл., м.Сватове, площа 50-річча Перемоги , 39/1 та нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 138, опис - нежитлове приміщення, площа 578,6 кв.м., адреса: Донецька обл., м.Селидове, м.Гірник, пров. Стадіонний, 46.

Обґрунтовуючи дану заяву, позивач посилається на те, що однією з позовних вимог по даній справі є звернення стягнення на предмети іпотеки (нерухоме майно), які були передні в іпотеку згідно договорів іпотеки №015-11-15/6, №015-11-15/10, №015-11-15/7, укладених між ПАТ «Банк Петрокомммерц-Україна» (правонаступником якого є ТОВ «Інвестохіллс Веста») та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посвідчених 11.11.15р. приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Осипенком Д.О. та зареєстрованих в реєстрі за №7856, №7854, №7848.

При цьому в подальшому між ПАТ «Банк Петрокомммерц-Україна» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 02.03.16р. були укладені нікчемні правочини - договори про припинення (розірвання) договорів іпотеки від 11.11.15р. №015-11-15/6, №015-11-15/7, №015-11-15-10, після укладання яких з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вилучено записи про іпотеку та забору відчуження.

Разом з тим, після введення в ПАТ «Банк Петрокомммерц-Україна» тимчасової адміністрації згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.03.16р. №368 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Петрокомммерц-Україна» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», прийнятого на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.03.16р. №169 «Про віднесення ПАТ «Банк Петрокомммерц-Україна» до категорії неплатоспроможних», за результатами проведеної уповноваженою особою Фонду перевірки правочинів, укладених Банком до введення тимчасової адміністрації було встановлено нікчемність договорів від 02.03.16р. про припинення (розірвання) договорів іпотеки від 11.11.15р.

З метою застосування наслідків нікчемного правочину уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було подано позовні заяву до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовними вимогами до ОСОБА_1 та до Сватівського районного суду Луганської області, Селидівського районного суду Донецької області з позовними вимогами до ОСОБА_2 , як іпотекодавців, про застосування наслідків нікчемності правочинів - шляхом визнання за Банком права іпотеки за договорами іпотеки від 11.11.15р. №015-11-15/6, №015-11-15/7, №015-11-15-10. Рішення судів позовні вимоги задоволено, визнано право іпотеки ПАТ «Банк Петрокомммерц-Україна» за зазначеними договорам іпотеки.

Однак, протягом періоду часу, поки вчинялись дії щодо захисту порушених прав Банку, предмети іпотеки були відчужені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 третій особі - ТОВ «Реалкост» (відповідачу у даній справі).

Таким чином, за твердженнями позивача, станом на час звернення до суду з позовною заявою у даній справі предмет іпотеки під обтяженням, забороною не перебуває, що дозволяє відповідачу вчинити дії, спрямовані на унеможливлення виконання судового рішення у даній справі у разі задоволення позову, шляхом його відчуження, обтяження іншим речовим правом тощо.

Дослідивши зміст заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про забезпечення позову, суд зазначає наступне:

За приписами ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частинами 1, 3 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ст.140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без на дання відповідного доказового обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.18р. Верховного Cуду по справі № 905/2130/17 та від 13.02.18р. по справі № 911/2930/17.

Одним із завдань господарського судочинства у відповідності до вимог ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичних осіб.

Поряд з цим, за приписами ч.3 ст.13, ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач у своїй заяві про забезпечення позову просить суд накласти арешт на нерухоме майно та заборонити проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна у зв`язку з тим, що, на його думку, існує імовірність невиконання рішення суду у випадку задоволення позову у зв`язку з можливим відчуженням такого майна теперішнім власником (відповідачем).

Однак, в заяві про забезпечення позову містяться лише загальні міркування та припущення заявника стосовно того, що подальші дії відповідача будуть спрямовані на відчуження нерухомого майна на користь інших осіб.

Самі лише припущення заявника стосовно того, що подальші дії відповідача будуть спрямовані на відчуження нерухомого майна на користь інших осіб, що в майбутньому може ускладнити виконання рішення у випадку задоволення судом позовних вимог, на думку суду, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Потенційна можливість вчинення відповідачем чи іншою особою дій, про які зазначає позивач, без надання відповідного доказового обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Як встановлено судом, матеріали заяви не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем будь-яких дій, направлених на передачу нерухомого майна чи його відчуження іншим шляхом, або вчинення інших дій, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

При цьому, враховуючи наявність судових рішень про застосування наслідків нікчемних правочинів шляхом визнання права іпотеки за ПАТ «Банк Петрокомммерц-Україна» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», якими і встановлений факт нікчемності правочинів в силу Закону, іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек. Доказів вчинення позивачем дій направлених на внесення первинних записів щодо спірного майна в Державний реєстр іпотек, суду не надано.

Таким чином, в порушення наведених вимог закону позивачем в обґрунтування поданої ним заяви не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, а обставини, наведені позивачем в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, що в розумінні ст.136 Господарського процесуального кодексу України свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої позивачем заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст.74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інфестохіллс Веста», м.Київ №б/н від 12.03.20р. про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили 19.03.20р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через Господарський суд Донецької області протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя М.О. Лейба