ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2020 р. Справа№ 911/154/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.01.2020

у справі № 911/154/20 (суддя Колесник Р.М.)

за позовом ОСОБА_1

до Садівничого товариства "Заліське"

про визнання права та стягнення моральної шкоди

за участю представників учасників справи:

від позивача: Дяченко А.В.

від відповідача: Гудінова І.Л., керівник

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Садівничого товариства "Заліське" про:

- визнання за ОСОБА_1 прав встановлених Законом України «Про звернення громадян» та п. 7.6. Статуту СТ «Заліське», а саме: 1) права розгляду його заяви від 29 червня 2019 року СТ «Заліське»; 2) права на можливість особисто викласти аргументи, особі, що перевіряла його заяву від 29 червня 2019 року; 3) права на можливість брати участь у перевірці поданої заяви від 29 червня 2019 року; 4) права на можливість для ознайомлення з матеріалами перевірки; 5) права на відповідь в термін, що не перевищує одного місяця з дня набрання законної сили рішенням суду; 6) права на можливість ознайомлення з реєстром (переліком) членів СТ «Заліське» станом на 20 серпня 2016 року; 7) права на можливість отримати письмову інформацію щодо кількості та ідентифікаційні дані (прізвище, ім`я, по батькові, контактні дані (адреса проживання та телефон) членів садівничого товариства станом на 20 серпня 2016 року та належні їм земельні ділянки; 8) права на можливість отримати для ознайомлення реєстраційні, облікові фінансово-бухгалтерські документи по сплаті членських внесків в Садівничому товаристві «Заліське» станом на 20 серпня 2016 року; 9) права на можливість отримати для ознайомлення реєстраційні, облікові фінансово-бухгалтерські документи по сплаті членських внесків в СТ «Заліське» станом на 20 серпня 2016 року; 10) права на можливість отримати для ознайомлення договірні, реєстраційні, облікові фінансово-бухгалтерські документи по сплаті за спожиту електричну енергію СТ «Заліське» станом з 20 серпня 2016 року по час розгляду заяви ОСОБА_1 від 29 червня 2019 року СТ «Заліське»; 11) права на можливість отримати для ознайомлення фінансові документи на прихід грошових коштів, стягнутих як штрафи в сфері постачання електроенергії з 20 серпня 2016 року по час розгляду заяви ОСОБА_2 від 29 червня 2019 року СТ «Заліське»; 12) права на можливість отримати для ознайомлення місячні звіти бухгалтера СТ «Заліське» за період з 20 серпня 2016 року по час розгляду заяви ОСОБА_1 від 29 червня 2019 року СТ «Заліське»; 13) права на можливість отримати для ознайомлення штатний розклад та посадові оклади оплатних працівників СТ «Заліське» станом з 20 серпня 2016 року по час розгляду заяви ОСОБА_1 від 29 червня 2019 року СТ «Заліське»; 14) права на можливість отримати Протокол зборів правління № 4 від 23.07.2016; 15) права на можливість отримати перелік членів правління СТ «Заліське» станом на 23 липня 2016 року із зазначенням Протоколів загальних зборів СТ «Заліське», на яких такі члені правління були обрані;

- визнання того, що СТ «Заліське» не розглянуло заяву ОСОБА_1 від 29 червня 2019 року;

- зобов`язання СТ «Заліське» виконати в натурі обов`язок відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та п. 7.6. Статуту СТ «Заліське», а саме надати ОСОБА_1 : 1) право розгляду його заяви від 29 червня 2019 року СТ «Заліське»; 2) право на можливість особисто викласти аргументи, особі, що буде перевіряти його заяву від 29 червня 2019 року; 3) право на можливість брати участь у перевірці поданої заяви; 4) право на можливість для ознайомлення з матеріалами перевірки; 5) право на відповідь в термін, що не перевищує одного місяця з дня набрання законної сили рішенням суду; 6) право на можливість ознайомлення з реєстром (переліком) членів СТ «Заліське» станом на 20 серпня 2016 року; 7) право на можливість отримати письмову інформацію щодо кількості та ідентифікаційні дані (прізвище, ім`я по батькові, контактні дані (адреса проживання та телефон) членів садівничого товариства станом на 20 серпня 2016 року та належні їм земельні ділянки; 8) право на можливість отримати для ознайомлення реєстраційні, облікові фінансово-бухгалтерські документи по сплаті членських внесків в СТ «Заліське» станом на 20 серпня 2016 року; 9) право на можливість отримати для ознайомлення реєстраційні, облікові фінансово-бухгалтерські документи по сплаті членських внесків в СТ «Заліське» станом на 20 серпня 2016 року; 10) право на можливість отримати для ознайомлення договірні, реєстраційні, облікові фінансово-бухгалтерські документи по сплаті за спожиту електричну енергію СТ «Заліське» станом з 20 серпня 2016 року по час розгляду заяви ОСОБА_1 від 29 червня 2019 року СТ «Заліське»; 11) право на можливість отримати для ознайомлення фінансові документи на прихід грошових коштів, стягнутих як штрафи в сфері постачання електроенергії з 20 серпня 2016 року по час розгляду заяви ОСОБА_1 від 29 червня 2019 року СТ «Заліське»; 12) право на можливість отримати для ознайомлення місячні звіти бухгалтера СТ «Заліське» за період з 20 серпня 2016 року по час розгляду заяви ОСОБА_1 від 29 червня 2019 року СТ «Заліське»; 13) право на можливість отримати для ознайомлення штатний розклад та посадові оклади оплатних працівників СТ «Заліське» станом з 20 серпня 2016 року по час розгляду заяви ОСОБА_1 від 29 червня 2019 року СТ «Заліське»; 14) право на можливість отримати Протокол зборів правління № 4 від 23.07.2016; 15) право на можливість отримати перелік членів Правління СТ «Заліське» станом на 23 липня 2016 року із зазначенням Протоколів загальних зборів СТ «Заліське», на яких такі члені правління були обрані;

- стягнути з СТ «Заліське» моральну шкоду на користь ОСОБА_1 в подвійному розмірі витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.01.2020 у справі № 911/154/20 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до СТ "Заліське" про визнання права та стягнення моральної шкоди.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 20.01.2020 у справі № 911/154/20 і направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята місцевим господарським судом з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права. Так, апелянт зазначає, що судом не було належним чином обґрунтовано те, що Садове товариство «Заліське» є громадським об`єднанням в розумінні Закону України «Про громадські об`єднання». Крім того, апелянт вказує на те, що відповідач є Садовим товариством, що згідно з Державним класифікатором України «Класифікатор організаційно-правових форм господарювання» не є тотожним громадському об`єднанню, яке має код 440. Також, за доводами позивача, вказаний спір є корпоративним та підлягає розгляду в господарському суді.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2020, справа № 911/154/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.01.2020 року у справі № 911/154/20; призначено справу до розгляду на 10.03.2020; зобов`язано позивача надати оригінал позовної заяви та додатків до неї; запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

В межах встановленого судом строку від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить ухвалу Господарського суду Київської області від 20.01.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта відповідач посилається на те, що оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою та такою, що була прийнята на підставі вірного дослідження фактичних обставин справи.

10.03.2020 на виконання вимог ухвали суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу позовної заяви.

Також позивачем подано клопотання б/н від 10.03.2020, в якому сторона просить вирішити питання щодо правомірності участі ОСОБА_3 як представника відповідача у справі відповідно до законів та установчих документів СТ «Заліське».

Колегія суддів, розглянувши заявлене позивачем клопотання відмовляє у його задоволенні, оскільки згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб керівником садового товариства значиться ОСОБА_3 , а в силу ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Позивач в судовому засіданні 10.03.2020 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, справу передати до суду першої інстанції для подальшого розгляду спору.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.03.2020 заперечив проти доводів апелянта та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

За змістом п. 7) ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 пред`явлено позов про визнання за ним прав, зобов`язання СТ "Заліське" виконати в натурі обов`язок щодо, зокрема, надання інформації про діяльність товариства, та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що ним, як учасником СТ "Заліське", було подано на розгляд відповідачу заяву з витребуванням відомостей, що стосуються діяльності товариства. Оскільки вимоги вказаної заяви товариством виконано не було, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом, вважаючи вищенаведені дії відповідача незаконними у зв`язку із порушенням положень п. 7.6 Статуту СТ "Заліське" та ст. ст. 1, 15, 18 Закону України «Про звернення громадян».

Крім того, позивач у своїй позовній заяві зазначав, що СТ "Заліське" не є громадським об`єднанням, а спір між ОСОБА_1 та товариством є корпоративним спором і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, місцевий господарський суд, на підставі дослідження змісту долученої позивачем до позовної заяви копії Статуту СГ "Заліське", дійшов висновку, що оскільки метою діяльності товариства не є одержання прибутку, то спір між його членом та товариством не є корпоративним, а тому в силу ст. 20 ГПК України не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Однак, вищенаведений висновок суду, на переконання колегії суддів, є передчасним, виходячи із наступного.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Визначення належності справи суду певної юрисдикції здійснюється за правилами, чинними на час звернення з позовом до суду, якщо інше не передбачено законодавством.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом п. 3) ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст. ст. 2, 3 ГК України, відповідно до яких під господарською діяльністю розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

При цьому, у відповідності до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже для визначення юрисдикції цього спору слід керуватися критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, якими є суб`єктний склад, предмет спору та характер спірних правовідносин.

Статтею 167 ГК України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Тобто корпоративними відносинами є відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. Корпоративним є спір, зокрема щодо управління, діяльності юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (член) такої юридичної особи (до подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.11.2018 року у справі № 562/304/17, від 09.04.2019 року у справі № 916/1295/18).

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

За змістом ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована в установленому законом порядку.

Згідно зі ст. 81 ЦК України юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та (або) майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом.

Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд на підставі дослідження поданої позивачем до позовної заяви копії Статуту СТ "Заліське", затвердженого загальними зборами (протокол № 2 від 20.08.2016), встановив, що товариство є добровільним об`єднанням громадян, землевласниками чи користувачами земельних ділянок. Метою створення Садівничого товариства є задоволення і захист законних, суспільних, економічних та інших інтересів його учасників для належного утримання та цільового використання земельних ділянок членів товариства, майна загального користування. Садівниче товариство є неприбутковою організацією.

Однак, вказаний документ не може бути належним і допустимим доказом в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України щодо підтвердження вищенаведених обставин, оскільки не містить відмітки про проведення відповідної реєстрації в органах державної реєстрації.

Крім того, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань датою державної реєстрації СТ "Заліське" визначено 13.10.1992 рік (дата запису 09.10.2007). Тоді як, згідно наданої позивачем копії Статуту СТ "Заліське" товариство утворено рішенням установчих зборів 08.09.2001 року (п. 1.2 Статуту СТ "Заліське").

Таким чином, судова колегія з урахуванням вищенаведеного дійшла висновку, що на стадії відкриття провадження у даній справі за відсутності наданого іншою стороною, відповідачем у справі, як особою відповідальною за збереження оригіналів установчих документів товариства, належним чином засвідченої копії останньої редакції Статуту з відмуткою про його державну реєстрацію, у суду була відсутня можливість встановлення обставин віднесення Садового товариства саме до громадського об`єднання, правове регулювання діяльності якого визначено Законом України «Про громадські об`єднання».

Колегія суддів також звертає увагу на те, що станом на час створення Садового товариства (як 1992 рік, так і 2001, що підлягає додатковому з`ясуванню) Закон України «Про громадські об`єднання» не набрав чинності (01.01.2013).

Пунктом 4 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про громадські об`єднання» встановлено, що Статути (положення) громадських організацій, спілок громадських організацій мають бути приведені у відповідність із цим Законом протягом п`яти років з дня введення його в дію (тобто до 1 січня 2018 року).

Отже, надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, місцевий господарський суд на стадії відкриття провадження у даній справі дійшов передчасного висновку щодо віднесення відповідача до громадської організації, достеменно не встановивши приведення установчих документів товариства у відповідність до Закону України «Про громадські об`єднання».

Північний апеляційний господарський суд, серед іншого, вважає за необхідне зауважити, що Садівничі товариства та їх об`єднання, які утворені та зареєстровані як юридичні особи відповідно до Закону України «Про об`єднання громадян» (чинний до 01.01.2013), є громадськими організаціями, що створені для задоволення та захисту своїх законних соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних, спортивних та інших спільних інтересів і здійснюють діяльність без мети отримання прибутку. З набранням чинності Законом України «Про кооперацію» Садівничі товариства отримали можливість здійснити реєстрацію такої юридичної особи, як обслуговуючого кооперативу.

За змістом положень статей 2, 6, 9 Закону України «Про кооперацію» кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті 2, 23 Закону України «Про кооперацію»).

При цьому, у відповідності до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності СТ "Заліське" є комплексне обслуговування об`єктів (Код КВЕД 81.10).

Отже, у даній справі також підлягає з`ясуванню питання щодо прийняття загальними зборами відповідного рішення про визначення Садового товариства обслуговуючим кооперативом, оскільки в силу приписів Закону України «Про кооперацію» члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними (правова позиція щодо застосування вказаного Закону наведена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 509/577/18, від 01.10.2019 у справі № 910/7554/18, від 17.12.2019 № 904/4887/18).

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що за відсутності належних і допустимих доказів та без з`ясування вищенаведених обставин, місцевий господарський суд на стадії відкриття провадження у даній справі дійшов передчасних висновків про те, що спір між позивачем, як членом товариства, та СТ "Заліське" не є корпоративним та, відповідно, не відноситься до юрисдикції господарських судів. Наведене призвело до порушення норм процесуального права та, як наслідок, постановлення помилкової ухвали, що у відповідності до ст. 280 ГПК України є підставою для її скасування.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду про відмову у відкритті провадження у даній справі не можна визнати такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до Господарського суду Київської області. Апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.01.2020 підлягає задоволенню.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду та передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає здійсненню місцевим господарським судом за результатами розгляду ним спору, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно з ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269, п. 6 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.01.2020 у справі №911/154/20 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 20.01.2020 у справі №911/154/20 скасувати.

3. Справу № 911/154/20 передати на розгляд Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець

Повний текст постанови складено 17.03.2020