ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2020 справа № 914/131/20

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І. розглянув матеріали

за позовом: Фізичної особи-підприємця Копка Андрія Васильовича, с. Стоділки, Городоцький район, Львівська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ-Екосвіт", м. Львів,

предмет позову: стягнення 11 289,85 грн.,

підстава позову: порушення зобов`язань про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів № 110139 від 20.04.2016 року,

без виклику сторін.

ПРОЦЕС

5.01.2020 року до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Копка Андрія Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ-Екосвіт» про стягнення 11 289,85 грн.

Ухвалою суду від 20.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено, що розгляд справи по суті починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі - 20.02.2020 року. Встановлено відповідачу строк - 15 днів з дня отримання ухвали для подання відзиву на позов та 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, позивачу - 5 днів з дня отримання відзиву на позов для подання відповіді на відзив.

Ухвала суду про відкриття провадження отримана позивачем та відповідачем, що підтверджено повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відводів складу суду сторонами не заявлено. Відзиву у встановлений строк відповідачем не подано.

20.02.2020 року від позивача надійшла заява про надання доказів щодо витрат на правову допомогу, 27.02.2020 року подано заву про долучення доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Спір між сторонами виник внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів,. Так, позивач стверджує, що він виконав на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ-Екосвіт» роботи на загальну суму у розмірі 11 289, 85 грн. з ПДВ у сумі 1 881, 64 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 20 лютого 2017 р. за № ОУ-000000123. Роботи виконані виконавцем у повному обсязі та належним чином і підлягають оплаті. Однак, замовник оплату за роботи виконані за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 20 лютого 2017 р. за № ОУ-000000123 не провів. Відтак, розмір заборгованості за виконані роботи згідно із нарядом-замовленням становить суму у розмірі 11 289,85 грн.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі, не подав відзиву на позовну та не скористався іншими процесуальними правами сторони.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

20.04.2016 року Фізична особа-підприємець Копко Андрій Васильович (надалі по тексту рішення - позивач, згідно з договором - виконавець) і Товариство з обмеженою відповідальністю "ДВ-Екосвіт" (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором - замовник) уклали договір №110139 про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів. Відповідно до п. 1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання протягом строку дії договору надавати комплекс послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів з встановленням та заміною запчастин і використанням супутніх товарів, необхідних при проведенні зазначених робіт, на станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів за місцем розташування виконавця: 81554, Львівська обл. Городоцький р-н., с. Черляни, вул. Польова, 17.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до « 31» грудня 2016 р., а в разі виникнення заборгованості зі сторони замовника, цей договір діє до моменту повного погашення замовником перед виконавцем такої заборгованості. У випадку, коли ні одна з сторін за 15 календарних днів до закінчення терміну договору письмово не повідомить другу сторону про розірвання договору, дія існуючого договору автоматично продовжується на тих самих умовах на наступний рік. Даний договір не може діяти більше ніж 3 (три) календарних роки, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору (п. 9.1, п. 9.2).

Договором (п. 1.5-1.7) передбачено, що конкретний перелік та вартість послуг, запасних частин та матеріалів, що надаються замовнику, визначається при кожному прийманні автомобіля на СТО та оформляється нарядом-замовленням. Наряд-замовлення узгоджується з замовником чи його уповноваженим представником, підписується та скріплюється печатками сторін. Допускається погодження наряду-замовлення шляхом скерування їх факсимільним зв`язком. Погоджений сторонами факсимільним зв`язком наряд-замовлення має юридичну силу, і підлягає до виконання сторонами. Факсимільний варіант документів прирівнюється до оригіналу, оригінали передаються невідкладно. Після отримання факсимільним зв`язком погодженого наряду-замовлення, виконавець вживає заходів щодо належного скерування замовнику для затвердження два екземпляри такого наряду з оригінальним підписом та печаткою. Замовник після отримання вказаного наряду-замовлення негайно (не пізніше трьох днів) повертає виконавцю затверджений з свого боку один екземпляр такого наряду-замовлення.

Як вбачається з наряду-замовлення 000039699/17 від 20.02.2017 року, 16.02.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВ-Екосвіт" на підставі договору № 110139 від 20.04.2016 року надав для ремонту транспортний засіб - вантажний автомобіль МАN, НОМЕР_1 , НОМЕР_4, 2000. Закінчення ремонту - 20.02.2017 року. Наряд-замовлення містить перелік виконаних робіт - на суму 1 805,85 грн. та використаних запасних частин та матеріалів - на суму 7 602,36 грн. Загальна вартість виконаних робіт з ПДВ становить 11 289,85 грн. Відповідний нарад-замовлення підписаний представниками сторін.

Крім цього, 20.02.2017 року сторонами підписано та скріплено печатками акт № ОУ-000000123 здачі-прийняття робіт (надання послуг), відповідно до якого виконавцем проведено роботи по рахунку № 123 от 20.02.17р. по технічному обслуговуванню автомобіля МАN НОМЕР_1 на суму 9 408,21 грн. без ПДВ (з ПДВ - 11 289,85 грн.).

Згідно з рахунком № 123 від 20.02.2017 року вартість по технічному обслуговуванню автомобіля МАN НОМЕР_1 визначена в сумі 11 289,85 грн. з ПДВ.

29.08.2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою вих. № 2 від 29.08.2019 рокусплатити заборгованість, що виникла внаслідок виконання відповідних робіт.

21.11.2019 року позивач звернувся до відповідача з претензією вих. № 2/19 від 19.11.2019 року про сплату заборгованості в розмірі 11 289,85 грн.

Дані факти матеріалами справи підтверджуються, документально не спростовувались.

ВИСНОВКИ СУДУ

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено судом вище, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Як встановлено вище, сторонами підписано наряд-замовлення 000039699/17 від 20.02.2017 року та акт № ОУ-000000123 здачі-прийняття робіт (надання послуг), відповідно до яких підтверджено надання позивачем послуг по технічному обслуговуванню автомобіля на загальну суму 9 408,21 грн. без ПДВ (з ПДВ - 11 289,85 грн.).

Згідно з п. 2.6 договору підписання наряду-замовлення або акту здачі прийняття робіт (надання послуг) замовником або його представником є підтвердженням відсутності у замовника будь-яких претензій до виконавця з приводу виконаної роботи та її якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 3.2 договору замовник здійснює оплату послуг з правом відтермінування такої оплати, у строки обумовлені п. 3.3 цього договору, шляхом внесення готівкових коштів в касу виконавця, або шляхом перерахування коштів у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок виконавця у банку.

Згідно з п. 3.3 договору замовник зобов`язаний здійснити оплату робіт, послуг, замінених запчастин у строк, який буде вказаний в наряді-замовленні, або в акті здачі прийняття робіт (надання послуг), або у виставленому до оплати рахунку. Якщо строк до оплати коштів за виконану роботу та встановлені запчастини не буде вказаний ні в наряді-замовленні, ні в акті здачі прийняття робіт (надання послуг), ні у виставленому рахунку, замовник зобов`язаний на протязі одного дня з моменту підписання ним чи його представником акту здачі прийняття робіт (надання послуг).

Відповідно до п. 4.2.3 договору обов`язком замовника є своєчасна та повна оплата виконавцю вартості отриманих робіт, послуг, запчастин у строки, обумовлені п. 3.3 договору.

Як вбачається з описаних вище документів: наряду-замовлення, акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) та рахунка від 20.02.2017 року, строк оплати наданих виконавцем послуг не встановлено. Суд звертає увагу, що сторони, погоджуючи в п. 3.3 договору умови оплати послуг замовником, передбачили ситуацію, що такі документи можуть не передбачати строку оплати робіт замовником і погодили, що в такому випадку такий буде наставати на протязі одного дня з моменту підписання замовником чи його представником акту здачі прийняття робіт (надання послуг). Як встановлено вище, акт підписано сторонами 20.02.2017 року, сторони претензій одна до одної не мають.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, після погодження вартості та обсягу послуг, наданих виконавцем замовнику, шляхом підписання описаних вище документів, оплата таких послуг відповідачем не здійснена.

Суд також зазначає, що навіть за умови неоднозначного тлумачення строку оплати, передбаченого п. 3.3 договору, у відповідача існував обов`язок оплатити надані позивачем послуги в силу закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд враховує, що відповідачем отримано претензію позивача від 19.11.2019 року про сплату заборгованості в розмірі 11 289,85 грн. 22.11.2019 року, що вбачається з роздруківки з сайту по відстеженню поштових відправлень, якою позивач надав відповідачу семиденний строк з моменту отримання претензії для здійснення оплати заборгованості по договору №110139 від 24.04.2016 року відповідно до приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України. Відповідна претензія залишена відповідачем без відповіді та виконання, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене та відсутність доказів сплати відповідачем вартості послуг по технічному обслуговуванню транспортного засобу, що мало місце 20.02.2017 року, на час звернення позивача з даним позовом до суду та на час постановлення рішення судом, зобов`язання відповідача по сплаті 11 289,85 грн. вважається простроченим, чим порушено право позивача на отримання своєчасної оплати наданих послуг.

Суд зазначає, що відповідач не спростував обставин, наведених позивачем у позовній заяві, не надав доказів відсутності у нього боргу на вказану суму за описані вище послуги. Відтак, позовна вимога про стягнення 11 289,85 грн. боргу підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

У позовній заяві позивачем зазанчено орієнтовний розрахунок судових витрат, в яких зазначено 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Згідно із заявою від 27.02.2020 року позивач заявляє до стягнення 6 306,00 грн. витрат, понесених на првову допомогу.

27.12.2019 року Адвокатське об`єднання «ЛЮРЦ» та Фізична особа-підприємець Копко Андрій Васильович уклали договір № 19/4 про надання правової допомоги, відповідно до якого у порядку та на умовах, визначених договором, Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати на підставі звернення клієнта правову допомогу, а саме представляти інтереси клієнта та вести від імені клієнта справи, в тому числі судові спори, у судах усіх інстанцій, передбачених законодавством України, зокрема але не виключно у місцевих (районні, районні у містах, міських, міськрайонних, господарських судах, адміністративних судах, а також інших судах) апеляційних (апеляційних судах областей, господарських судах АРК та областей, адміністративних апеляційних судах, а також інших судах), Верховному Суді, в усіх державних органах України, в т. ч. органах Державної податкової служби, органах Державної митної служби, прокуратури, поліції, інших правоохоронних органах, органах місцевого самоврядування, державної виконавчої служби, а також перед іншими підприємствами, установами і організаціями; надавати інші види правової допомоги, необхідність якої погоджується сторонами.

Договором сторони погодили, що послуги надаються Адвокатським об`єднанням клієнту шляхом усного консультування; складання проектів необхідних процесуальних документів, позовів, скарг, претензій, позовних заяв тощо; надання послуг щодо захисту інтересів Клієнта в органах державної, в т. ч. судової влади, поліції, прокуратури, а також перед іншими підприємствами, установами і організаціями.

Згідно з п. 3.1 договору клієнт оплачує послуги Адвокатського об`єднання, передбачені в розділі 1 цього договору у розмірі, визначеному окремою угодою або в актах наданих послуг (виконаних робіт).

27.12.2019 року сторонами також укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання правової допомоги № 19/4 від 27.12.2019 року, яка визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги у спорі про стягнення заборгованості з приватного акціонерного товариства «ДВ-ЕКОСВІТ». Зокрема, погоджено, що гонорар (вартість послуг) за підготовку документів та ведення справи у судових органах становить 10 000 гривень. Остаточний розмір гонорару (вартість послуг) за ведення справи визначається сторонами у акті виконаних робіт чи іншому аналогічному документі. Надана правова допомога фіксується в акті приймання-передачі наданої правової допомоги, чи іншому аналогічному документі, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

24.02.2020 року сторонами договору про надання правової допомоги складено та підписано акт № 01 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 19/4 від 27.12.2019 року. Згідно з актом Адвокатське об`єднання у період 27.12.2019 року - 20.02.2020 року надало клієнту правову допомогу, а саме: збирання в клієнта документів та їх аналіз вартістю 1 051,00 грн., опрацювання законодавчої бази та аналіз судової практики зі спірного питання вартістю 2 102,00 грн., консультування клієнта щодо перспектив позасудового врегулювання спору та розгляду справи судом вартістю 1 051,00 грн., підготовка позовної заяви вартістю 2 102,0 грн., тобто на загальну суму 6 306,00 грн.

Розглядаючи клопотання, суд враховує положення ч. ч. 1-3 ст.126 ГПК України. Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як передбачено ч. 3 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Заяв від іншої сторони в даній справі щодо неспівмірності заявлених до стягнення судових витрат та їх зменшення від іншої сторони не надходило.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінюючи зазначені позивачем витрати на правову допомогу на відповідність критеріям, визначеним частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд враховує, що позов у даній справі поданий у зв`язку із захистом прав позивача, що виникли при наданні послуг відповідачу ще в 2017 році, та зазначає, що 6 306,00 грн. є обґрунтованою та розумною сумою, заявленою до відшкодування стороною в даній справі. Суд зазначає, що позивачем не подано доказів фактичного понесення заявлених до стягнення витрат у спосіб їх сплати адвокату. Проте, суд враховує позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведену в постанові від 03.10.19р. у справі № 922/445/19, про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 6 306,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоовленню.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 126, 129, ч. 9 ст. 165, 231, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ-Екосвіт" (код ЄДР 38457239, 79038, Львівська обл., місто Львів, вул. Пасічна, будинок 127) на користь Фізичної особи-підприємця Копка Андрія Васильовича (код ЄДР НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) 11 289,85 грн. боргу, 1 921,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 6 306,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 19.03.2020 року.

Суддя Матвіїв Р.І.