ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" березня 2020 р. м. Київ Справа № 911/684/20

Суддя Наріжний С.Ю., розглянувши подані до суду матеріали

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

до Господарського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 із заявою від 16.03.2020 б/№ (вх. № 704/20) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Дослідивши матеріали вищевказаної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі також: КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 113 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з ч. 3 ст. 37 КУзПБ, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Вимоги щодо заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність містяться, зокрема, у статтях 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КУзПБ, заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, а саме підстав, визначених у ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 КУзПБ, у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначаються перелік документів, що додаються до заяви.

Перелік обов`язкових документів, що мають бути додані заявником до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, наведено в ч. 3 ст. 116 КУзПБ, зокрема до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність крім іншого додаються відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

Згідно з вимогами ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що в порушення вимог ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, ОСОБА_1 до заяви б/№ від 16.03.2020 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано належних доказів, що підтверджують обставини, викладені нею у вказаній заяві та наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу, зокрема:

- не надано належних доказів (договорів, квитанцій, банківських виписок тощо), що підтверджують суми грошових вимог кредиторів (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.

Заявник зазначає, що у неї наявна заборгованість перед 20 кредиторами, проте відповідно до матеріалів заяви б/№ від 16.03.2020 неможливо встановити дійсну суму заборгованості за основним зобов`язанням, відсотками та неустойкою, обставин про здійснення та періоди здійснення заявником погашення кредитів і інших платежів, у зв`язку з чим неможливо встановити наявність підстав, визначених у ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

- не надано достатніх доказів для встановлення обставин щодо майна, яке належить боржнику, зокрема не надано інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна;

- не надано належних доказів (інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна), що підтверджують наявність/відсутність рухомого майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб;

- не надано відомості (довідки з державної податкової служби та банківських установ) про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;

- не надано декларацій про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.

Також, відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 116 КУзПБ, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Частиною 2 статті 30 КУзПБ передбачено, що розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», розмір прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2102,00 грн.

Таким чином, авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень становить 31530,00 грн.

Як вбачається з матеріалів заяви б/№ від 16.03.2020 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, ОСОБА_1 до вказаної заяви не додано жодних доказів, які підтверджують здійснення нею авансування винагороди керуючому реструктуризацією у встановленому порядку та розмірі.

Разом з тим, ОСОБА_1 до заяви додано клопотання б/№ від 16.03.2020 про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому, у якому вона просить суд звільнити її від сплати винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень шляхом включення цієї суми до заборгованості боржника або стягнути її з кредиторів, розподілити між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов`язаних з виконанням повноважень розпорядника майна боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 КУзПБ, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Частиною 2 статті 30 КУзПБ передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Також положеннями ч. 2 ст. 34 та ч. 3 ст. 116 КУзПБ встановлено, що докази здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому у відповідному розмірі в обов`язковому порядку подаються до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство/неплатоспроможність.

Будь-яких положень, умов та підстав, за яких суд може відстрочити, розстрочити або звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому чинним законодавством України не передбачено.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність законодавчо встановленого механізму звільнення заявника від сплати винагороди керуючому реструктуризацією шляхом включення цієї суми до заборгованості боржника або стягнення її з кредиторів, а також розподілення між кредиторами зобов`язання щодо сплатити винагороди арбітражному керуючому на стадії вирішення питання щодо можливості прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 б/№ від 16.03.2020 про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому.

Крім цього до заяви додано клопотання б/№ від 16.03.2020 про створення фонду кредиторами для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, в якому Боржник на підставі ч. 5 ст. 30 КУзПБ просить суд створити вказаний фонд.

Згідно наведеної норми, кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Господарський суд за заявою кредитора має право зменшити розмір грошової винагороди арбітражного керуючого, у разі, якщо середньомісячна заробітна плата керівника боржника є надмірно високою порівняно з мінімальним розміром заробітної плати.

Отже положення ч. 5 ст. 30 КУзПБ регламентують право саме кредиторів у справі, створювати відповідний фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, а суд може затвердити відповідне рішення комітету кредиторів про створення фонду за наявності підстав.

Таким чином у суду відсутні правові підстави для задоволення поданого заявником клопотання б/№ від 16.03.2020 про створення фонду для авансування грошової винагороди.

Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ст. 129 Конституції України здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі, й у питанні звільнення від сплати винагороди керуючому реструктуризацією, а також стягнення такої винагороди з кредиторів.

Крім того, суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, згідно з якою право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 36 рішення у справі "Golder v. the United Kingdom" від 21 лютого 1975 року № 4451/70, п. 57 рішення у справі "Ashingdane v. the United Kingdom" від 28 травня 1985 року № 8225/78, п. 37 рішення у справі "Guerin v. France" від 29 липня 1998 року № 25201/94, п. 96 рішення у справі "Krombach v. France" від 13 лютого 2001 року № 29731/96, пункти 53, 55 рішення у справі "Воловік проти України" від 06 грудня 2007 року № 15123/03, п. 27 рішення у справі "Пелевін проти України" від 20 травня 2010 року № 24402/02, п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року № 45783/05, ухвала щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі "Скорик проти України"); такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватися відповідно до потреб і ресурсів суспільства; держава вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі (рішення у справах "Osman v. The United Kingdom" від 28 жовтня 1998 року № 23452/94 та "Kreuz v. Poland" від 19 червня 2001 року № 28249/95);

З огляду на вищезазначене, враховуючи основні засади судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, клопотання ОСОБА_1 б/№ від 16.03.2020 про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому, а також про створення фонду кредиторами для авансування грошової винагороди арбітражному керуючому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, у зв`язку з вищезазначеним, заява ОСОБА_1 б/№ від 16.03.2020 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність підлягає залишенню без руху.

Разом з тим, суд зазначає, що вищевказані недоліки заяви повинні бути усунуті ОСОБА_1 у строк, що не повинен перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали про залишення заяви без руху у спосіб надання суду всіх наявних доказів (належним чином засвідчених в порядку, встановленому чинним законодавством), що підтверджують обставини, на яких ґрунтується заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та які є необхідними відповідно до ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, про що зазначено вище у даній ухвалі, зокрема:

- належних доказів наявності заборгованості перед кредиторами, про яких зазначено в заяві б/№ від 16.03.2020, щодо кожного кредитора окремо із документальним підтвердженням суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;

- доказів, що підтверджують наявність/відсутність рухомого та нерухомого майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб;

- відомостей про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;

- декларацій про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства;

- доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Роз`яснити заявнику, що в разі не усунення зазначених недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із нею згідно ч. 4 ст. 174 ГПК України та ч. 1 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства.

Керуючись ст. 74, 77, 80, 91, 162, 164, 174, 232-235 ГПК України, ст. 2, 30, 37, 113, 115-116 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 б/№ від 16.03.2020 (вх. № 704/20) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, для усунення виявлених недоліків заяви від 16.03.2020 б/№ (вх. № 704/20), що вказані в мотивувальній частині даної ухвали.

3. Копію ухвали надіслати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо відповідно до ст. 254, 255 ГПК України.

Дата підписання ухвали 23.03.2020.

Суддя С.Ю. Наріжний