ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2020 р. м. Київ Справа № 911/2820/19

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакіпак", Київська обл.,

м. Бровари

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп", Київська обл.,

м. Ірпінь

про стягнення 283 376 грн. 26 коп.

Представники сторін:

Позивача Юхименко Ю.Ю.;

Відповідача Волтарніст М.О.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 283 376 грн. 26 коп., з яких: 279 685 грн. 49 коп. борг; 3 690 грн. 77 коп. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином обов`язку по оплаті поставленого товару по видатковій накладній № від 31.10.2018 року за договором № 11033063 від 15.03.2016 року.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позову посилаючись на те, що з видаткових накладних не вбачається за можливе ідентифікувати особу представника покупця, так як наявний лише підпис та нерозбірливо написано прізвище, неможливо встановити повноваження особи, яка отримала товар, оскільки відсутня посада та будь-який документ на підтвердження повноважень. Зобов`язання по оплаті за товар настане після виконання позивачем п. 3.6. договору, тобто після надання належним чином оформлених видаткових накладних. Строк оплати не настав, оскільки відсутні докази реалізації товару. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами від вимоги про стягнення суми основної заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.03.2016 року між ТОВ "Астерс Груп" та ТОВ "Лакіпак" був укладений договір № 11033063, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності з замовленням покупця, поставити товар, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації.

Відповідно до п. 7.9. договору, оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника щосереди кожні 14 (Чотирнадцять) днів після реалізації Товару. Таким чином, строк виконання зобов`язань в частині оплати договором визначений, тому вимогу про оплату товару позивач відповідачу пред`являти не зобов`язаний.

Пунктом 7.13. договору передбачено, що не рідше ніж кожні три місяці, з моменту укладення цього договору, сторони зобов`язані підписувати акти звірки взаєморозрахунків. Акти звірки розрахунків по цьому договору підписуються не пізніше кожного 30 числа першого місяця наступного кварталу.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар по видатковій накладній № від 31.10.2018 року на загальну суму 336 689 грн. 28 коп. Відповідач повернув товар на загальну суму 27 003 грн. 79 коп. Заборгованість складає 309 685 грн. 49 коп., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між сторонами за період з 01.05.2019 року по 31.05.2019 року. На рахунок позивача надійшли кошти в розмірі 30 000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою банку, в зв`язку з чим за останнім обліковується заборгованість в сумі 279 685 грн. 49 коп.

Доказів сплати заборгованості суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 279 685 грн. 49 коп. є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 3 690 грн. 77 коп. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 16/587-22/430 від 31.08.2011 року та інформаційному листі ВГСУ № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 3 690 грн. 77 коп. 3% річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону.

Заперечення відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст.129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 207, 236, 238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, 6-г, код 35995595) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лакіпак» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Грушевського, 17/1, оф. 109, кім. 1, код 37495430) - 279 685 (двісті сімдесят девять тисяч шістост вісімдесят п`ять) грн. 49 коп. боргу, 3 690 (три тисячі шістсот дев`яносто) грн. 77 коп. 3% річних, судовий збір в сумі 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн. 64 коп.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 13.03.2020 року.

Суддя Л.Я. Мальована