ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року Справа № 923/1057/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О. М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дом "Долинское"с. Долинське Херсонської області

до відповідача-1:Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра, м. Херсон

до відповідача-2: Чаплинського управління водного господарства, смт. Чаплинка Херсонської області

до відповідача-3: Управління Головного Каховського магістрального каналу, смт. Любимівка Каховського району Херсонської області

про визнання договору недійсним

за участю представників: позивача: Колганова Ю. М.;

відповідача-1: Григорова Н. А.;

відповідача-2: не прибув;

відповідача-3: Діяментович Д. Г.

04.12.2019 до Господарського суду Херсонської області надійшла позовна заява № 274 від 28.11.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дом "Долинское" (позивач) до Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра (відповідач-1), до Чаплинського управління водного господарства (відповідач-2) та Управління Головного Каховського магістрального каналу (відповідач-3) про визнання частково недійсними договорів з дати їх укладення: №76001/08/03-11/124 від 01.04.2019; №76001/10/03-11/117 від 01.04.2019 р.; №76001/21/02-11/86 від 12.04.20148 р.; №76001/2/02-12 від 04.07.2017 р.(далі - договори).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2019, справу розподілено судді Литвиновій В.В.

Ухвалою суду від 06.12.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.02.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, у позові стверджує про наявність підстав для визнання частково недійсними договорів щодо відповідача-1 - виконавця Ш за договорами. За умовами договорів виконавець Ш (відповідач-1) повинен надавати замовнику (позивачу) послуги, пов'язані з подачею (забором води із використанням водозабірних споруд) води згідно з Додатком №4 до договорів. Проте, наведені в Додатку №4 договорів послуги виконавця Ш не пов'язані з використанням водозабірних споруд. На виконання умов договору Замовник, не отримуючи жодних послуг від виконавця Ш, зобов'язаний сплачувати на його рахунок 1,40 грн. за кожний спожитий для зрошення кубічний метр води. Замовник зазнає матеріальних збитків внаслідок реалізації частини Договору щодо прав та обов'язків Виконавця Ш, що є порушенням законних прав та інтересів Замовника. Наведені у Додатку №4 до договорів послуги не залежать від обсягів води, наданої Замовнику для використання при зрошенні, і їх вартість не може залежати від обсягів спожитої Замовником води. Договори в частині визначення прав та обов'язків Виконавця Ш (відповідача-1) не відповідають вимогам чинності правочину, визначеним ч.1 ст.203 ЦК України. Позивач звертає увагу суду, що повноважень безпосередньо самостійно здійснювати діяльність з експлуатації меліораційного обладнання та на договірних засадах надавати послуги, пов'язані з перекачкою, транспортуванням, подачею води для зрошення й надання відповідних платних послуг Виконавцю Ш не надано. Договори в межах включення до їх умов Виконавця Ш суперечать вимогам Цивільного кодексу України, нормам щодо надання платних послуг установами Держводагенства, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідач-1 проти позову заперечує, у відзиві зазначив наступне.

Вищезазначені Договори в повному обсязі відповідають вимогам чинності правочину, визначеним Цивільним кодексом України, не порушують вимог інших законодавчих актів України, Указів Президента України, Постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

Відповідач-2 відзиву на позов не надав, в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач-3 проти позову заперечує, посилаючись на наступні обставини.

Зміст Договорів відповідає нормам актів Цивільного та Господарського законодавства України, а також моральним засадам суспільства, не порушують вимог інших законодавчих актів України, Указів Президента України, Постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку. Під час укладання зазначених Договорів Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення Сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі. Сторони, укладаючи Договір, на основі вільного волевиявлення визначили його умови, в тому числі - істотні. Укладання Договорів було спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Всі правочини укладені в письмовій формі, підписані особами, уповноваженими на це їх установчими документами та скріплені печатками Сторін, отже Договори було укладено відповідно нормам чинного законодавства. Укладення Договорів на погоджених умовах, в тому числі щодо надання послуг та за рекомендованими Відповідачами цінами, було вільним та відповідало внутрішньому волевиявленню як Позивача, так і Відповідачів. Позивач підписував Договори та всі Додатки до них без зауважень та заперечень. Позивач на протязі дії Договорів отримував від Виконавців послуги, передбачені умовами Договору, в повному обсязі та не вимагав від Відповідачів розірвання Договору або застосування інших, передбачених законом наслідків. Під час укладення правочину до Позивача не застосовувалося фізичного чи психічного тиску, даний правочин був вчинений сторонами Договору добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Окрім того, Позивач, стверджуючи, що не мав альтернативних постачальників води, помиляється, оскільки при бажанні він мав використовувати власні водозабірні пристрої для подачі води на свої поля безпосередньо з каналу, використовуючи, наприклад, мотопомпу.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши представників сторін, які прибули в судове засідання, суд

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Долинское» (надалі - ТОВ «ТД «Долинское», позивач, Замовник) є виробником сільськогосподарської продукції та здійснює свою діяльність, зокрема, у Чаплинському районі Херсонської області. Особливість вирощування сільськогосподарських культур на півдні України обумовлена необхідністю застосовувати зрошення. Кліматичні умови краю не дозволяють здійснювати успішне вирощування сільськогосподарських культур без постійного поливу. Відмова від зрошення унеможливлює господарську діяльність сільськогосподарського підприємства. Без поливу врожай загине, що призведе до значних матеріальних збитків, а, в найгіршому випадку, й до банкрутства сільгосптоваровиробника. В Херсонській області зрошення здійснюється за умови наявності доступу до меліораційної системи, яка отримує водні ресурси з двох каналів області.

Матеріалами справи підтверджується, що у 2017, 2018, 2019 роках Позивач, з метою отримання реальних послуг зі зрошення земель, укладав Договори про надання послуг, пов'язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур (далі - Договір), а саме:

1) Договір від 01.04.2019 №76001/08/03-11/124;

2) Договір від 01.04.2019 №76001/10/03-11/117;

3) Договір від 12.04.2018 №76001/21/02-11/86;

4) Договір від 04.07.2017 №76001/2/02-12.

Зазначені договори є 4-х сторонніми, в якому Замовником є Позивач та визначено три виконавці:

Виконавець І - Управління Головного Каховського магістрального каналу (далі -Виконавець І, Управління Каналу);

Виконавець II - Чаплинське управління водного господарства (далі - Виконавець II, Чаплинське УВГ);

Виконавець III - Басейнове управління водних ресурсів нижнього Дніпра (далі -Виконавець III, БУВР нижнього Дніпра), яке отримало цю назву після перенайменування Херсонського обласного управління водних ресурсів. Зміна назви відбулась на виконання наказу Держводагенства від 03.08.2018 №573. У зв'язку із зазначеним, в договорах від 04.07.2017 №76001/2/02-12 та від 12.04.2018 №76001/21/02-11/86 Виконавцем III було визначено Херсонське обласне управління водних ресурсів. Додатковою угодою від 22.10.2018 №02-11/612 до договору від 12.04.2018 №76001/21/02-11/86 внесено зміни щодо зміни найменування Виконавця III на Басейнове управління водних ресурсів нижнього Дніпра. При цьому, зміна найменування не пов'язана з зміною статусу юридичної особи - код ЄДРПОУ, юридична адреса та керівник не змінювались.

Судом встановлено, що умови договорів є ідентичними, відрізняються лише умови, визначені окремими додатками, що внормовують безпосередньо технічні умови постачання, інформацію щодо об'єктів зрошення.

Згідно умов договору Виконавець І (Управління магістрального каналу) зобов'язаний здійснити забір води з водосховища та транспортувати (перекидати) її до точки водозабору Виконавця II, тобто зобов'язаний надати послуги з транспортування води.

Виконавець II зобов'язаний надавати послуги, пов'язані з забором води із використанням водозабірних споруд Виконавця II Замовнику в межах оплачених обсягів та технічних можливостей точок водовиділу.

При цьому, пунктом 2.3.11 Договору саме на Виконавця II (відповідне Управління водного господарства) покладено обов'язок здійснювати координацію заходів щодо здійснення Замовником оплати, оформлення та передача всім сторонам Договору належних рахунків, актів виконаних робіт.

Пункти 2.1 та 2.3 Договору містять ґрунтовні переліки обов'язків Виконавця І та Виконавця II, що мають забезпечити отримання Замовником води для зрошення. Зазначені пункти передбачають, крім іншого, заходи взаємного контролю стану технологічних мереж та устаткування, строки проведення ремонтів цього устаткування, тощо.

Одночасно, Договором визначено, що виключним переліком обов'язків Виконавця III (БУВР нижнього Дніпра) є такі обов'язки:

2.4.1. Надавати Замовнику послуги, пов'язані з подачею (забором води із використанням водозабірних споруд) води згідно з додатком № 4 до договору.

2.4.2. Надавати Виконавцю II до 10 числа місяця, наступного за звітним, рахунок на оплату послуг для передачі Замовнику згідно з підписаним актом приймання-передачі послуг, пов'язаних з забором води для поливу сільськогосподарських культур (додаток №10 до договору)».

Додатком №4 до Договору передбачено, що до Переліку видів послуг, пов'язаних з подачею (забором) води на полив, які надаються Виконавцем III відносяться такі послуги:

1Надання інформації щодо меліоративного стану на зрошуваному масиві та прилеглих територіяхна 01 липня та на 01 жовтня
2Інформація щодо випаровування вологи з ґрунтупротягом поливного сезонущомісячно до 10 числа наступного за звітнім
3Надання рекомендацій з питань проведення заходів щодо раціонального використання водних ресурсів; ведення обліку забору та використання водипостійно

У позові Позивач звертає увагу суду, що наведені в додатку №4 до Договору послуги не пов'язані з використання водозабірних споруд. Послуги, зазначені у пунктах 1, 2 додатку №4 до Договору є аспектами реалізації державної політики, спрямованої на забезпечення екологічної безпеки меліоративних систем. Послуга, зазначена у пункті 3 додатку №4 до Договору є суто рекомендаційною. БУВР Нижнього Дніпра не має на своєму балансі та не утримує меліораційні та водозабірні споруди та устаткування, не має та не використовує приладів обліку води, отриманої Замовником. Відповідно до пункту 3.1.3 Договору розподіл обсягів води від точки водовиділу Виконавця II між Замовниками здійснюється ними самостійно відповідно до договору про спільне використання внутрішньогосподарської мережі та водорозподіл при наявності декількох водокористувачів від однієї точки водовиділу. Заявка на забір води подається Замовником тільки Виконавцю II (додаток №7 до Договору). Тобто умовами Договору визначено, що забір води Замовником для зрошення здійснюється безпосередньо у Виконавця II без участі Виконавця III. Виконавець III не приймає участі в наданні Замовнику води, в обліку отриманої Замовником води. Однак, Договором передбачено, що Замовник III приймає участь в підписанні Акту приймання-передачі послуг, пов'язаних з забором води для поливу сільськогосподарських культур (додаток №10 до Договору), яким, крім іншого передбачено, що Замовник змушено своїм підписом засвідчує таке: «Замовник підтверджує обсяг та вартість отриманих послуг відповідно умов договору, та до Виконавців претензій не має». Зазначене, на думку Позивача, штучно створює у Виконавця III право вимагати від Замовника оплати послуг, які фактично не надавались та не пов'язані із предметом Договору. За твердженням Позивача, штучність участі Виконавця III в даному Договорі опосередковано підтверджується тим, що розділом 5 «Відповідальність сторін» відповідальність Виконавця III взагалі не передбачена. При цьому, умови договору свідчать, що Виконавець III не набуває перед Замовником жодних зобов'язань, пов'язаних з реальним предметом договору, не призводять до досягнення мети Замовника.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1,3, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Статтею 627 Цивільного кодексу України закріплено свободу договору: відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Діяльність БУВР нижнього Дніпра врегульована Положенням, затвердженим наказом Держводагентства від 03.08.2018 №573 (надалі - Положення).

Відповідно до Положення, Басейнове управління водних ресурсів нижнього Дніпра є бюджетною неприбутковою організацією, яка належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства та гідротехнічної меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів - Державного агентства водних ресурсів України.

За своїми основними завданнями БУВР нижнього Дніпра є організацією, яка реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, в тому числі в частині здійснення моніторингів вод, збирання, обробки, збереження та аналізу інформації про стан водних об'єктів, прогнозуванню його змін та розробки обґрунтованих рекомендацій для прийняття рішень у галузі використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів здійснюється державний моніторинг вод, меліорованих земель та моніторинг водокористування.

Відповідно до пункту 16 Положення, Держводагентство через Управління здійснює управління, координацію та контроль за фінансово-господарською діяльністю з питань реалізації державної політики у сфері розвитку водного господарства, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів і гідротехнічної меліорації земель таких організацій: Бериславське міжрайонне управління водного господарства; Генічеське управління водного господарства; Горностаївське міжрайонне управління водного господарства; Іванівське міжрайонне управління водного господарства; Каланчацьке управління водного господарства; Каховське міжрайонне управління водного господарства; Приморське управління водного господарства; Новотроїцьке управління водного господарства; Скадовське управління водного господарства; Олешківське міжрайонне управління водного господарства; Чаплинське управління водного господарства.

Судом встановлено, що послуги, пов'язані з подачею (забором) води на полив, надавались згідно з п.11 Переліку платних послуг, які надаються бюджетними установами, що належать до сфери управління Державного агентства водних ресурсів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №110, відповідно до Положення про Херсонське обласне управління водних ресурсів, затвердженого наказом Держводагентства від 30.06.2017 №83, Положення про Херсонське обласне управління водних ресурсів, затвердженого наказом Держводагентства від 19.02.2018 №79, Положення про БУВР нижнього Дніпра, затвердженого Держводагентством від 03.08.2018 №573. Відповідно до пп.5 п.6 Положення про БУВР нижнього Дніпра, Виконавець III для виконання покладених на нього завдань має право надавати платні послуги на замовлення юридичних і фізичних осіб на підставі господарсько- та цивільно-правових договорів; використовувати отримані доходи виключно для здійснення видатків на покриття витрат, пов'язаних з організацією та наданням таких послуг, своє утримання, а також видатків на інші напрями для реалізації цілей і завдань, передбачених цим Положенням.

Додатком № 4 до Договорів передбачено перелік видів послуг, пов'язаних з подачею (забором) води на полив, які надаються кваліфікованими спеціалістами Виконавця III :

Пункт 1. Надання інформації щодо меліоративного стану на зрошуваному масиві та прилеглих територіях.

Надання вищезазначених послуг БУВР нижнього Дніпра здійснюється на основі виконаних робіт по заміру глибини залягання ґрунтових вод на зрошуваних землях, які експлуатуються водокористувачами, а також отриманої спеціалізованої гідрометеорологічної інформації про середньодекадну температуру та опади по Херсонській області, випаровування водної поверхні. Визначення цих показників та їх вплив дає змогу охарактеризувати меліоративний стан зрошуваних земель, що дає можливість здійснювати поливи сільськогосподарських культур відповідно до режимів зрошення.

Пункт 2. Інформація щодо випаровування вологи з ґрунту.

Характерною ознакою Каховської зрошувальної системи є закрита зрошувальна мережа з насосними станціями. В зоні Каховської зрошувальної системи у структурі сівозмін сільгосптоваровиробників переважає частка вологолюбних культур, таких як соя, кукурудза та ін. Необгрунтоване збільшення зрошувальних норм в прагненні отримати більші прибутки впливає на гідрогеолого-меліоративний стан зрошуваних земель, зокрема, на рівні залягання ґрунтових вод, прискорює деградаційні процеси грунтів, а саме: підтоплення, розвиток процесів засолення, вторинного осолонцювання. Інформація щодо випаровування вологи з поверхні ґрунту є дуже актуальною та застосовується аграріями у розрахунках поливного режиму, що сприяє раціональному використанню водних ресурсів. Згідно пояснень Виконавця III, він щодекадно отримує агрометеорологічні бюлетені з середньодекадними показниками температури та вологості повітря. В сучасних умовах ведення сільськогосподарського виробництва, коли отримання максимального прибутку від застосування зрошення здебільшого є основною метою водокористувачів, найбільш дієвим заходом із водозбереження, з одного боку, та оптимізації розвитку деградаційних процесів (підтоплення, вторинне осолонцювання та засолення орного шару ґрунту) - з іншого, є застосування екологічно безпечних режимів зрошення сільгоспкультур. Спеціалістами БУВР нижнього Дніпра виконуються розрахунки по визначенню випаровування вологи з поверхні ґрунту, в залежності від середньомісячних показників та затінення поверхні ґрунту сільськогосподарською культурою. Надана водокористувачу інформація використовується при плануванні строків і норм поливу, які є достатніми для

покриття поточного дефіциту водоспоживання зрошуваної сільськогосподарської культури, але водночас унеможливлюють або зводять до мінімуму втрати води на інфільтрацію за межі кореневого шару ґрунтів, а також у розрахунках обсягів замовленої для забору води.

Пункт 3. Надання рекомендацій з питань:

-проведення заходів щодо раціонального використання водних ресурсів;

-ведення обліку забору та використання води.

На БУВР нижнього Дніпра Положенням покладено обов'язки щодо ведення державного обліку водокористування, приймання звітів про використання води; за формою 2 ТП-водгосп (річна). При прийомі зазначеної форми, спеціалістами Виконавця III перевіряються обсяги забраної та використаної води на зрошення відповідно до затверджених лімітів у дозволі на спеціальне водокористування, а також надаються рекомендації водокористувачам щодо обліку забору води та раціонального використання водних ресурсів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вищевказані послуги безпосередньо пов'язані з подачею (забором) води та поливом сільськогосподарських культур. Вартість послуг, пов'язаних із подачею (забором) води із використанням водозабірних споруд, визначається відповідно до Порядку визначення вартості та надання платних послуг бюджетними установами, що належать до сфери управління Державного агентства водних ресурсів України, затвердженого спільним наказом Мінекології, Мінекономіки та Мінфіну від 25 грудня 2013 року №-544/1561/1130.

Згідно пояснень Відповідача-1 щодо викладення п.2.4.1. Договорів №76001/10/03-11/117 від 01.04.2019 та №76001/08/03-11/124 від 01.04.2019 - даний пункт викладено з використанням уточнюючого технічного терміну у виробничому процесі водорозподілу, оскільки подачу та забір води неможливо здійснити без застосування гідротехнічних водозабірних споруд, що відображено в назві вказаних договорів.

Відповідач-1 звертає увагу суду на те, що Позивач вводить суд в оману, запевняючи, що Замовник зобов'язаний сплачувати на рахунок Виконавця III 1,40 грн. за кожний спожитий для зрошення кубічний метр води. Натомість, вартість послуг Виконавця III на 2019 рік визначена на підставі економічно обґрунтованих витрат, пов'язаних з наданням (виконанням) відповідної платної послуги та становить 0,014грн. (зПДВ).

Суд констатує, що за умовами Договорів Виконавець І, Виконавець II та Виконавець III взяли на себе певні зобов'язання та повністю їх виконали, а Позивач їх прийняв, що знаходить своє підтвердження в підписаних сторонами актах наданих послуг, які судом досліджувались під час розгляду справи по суті.

За інформацією Відповідача-1 - Позивач станом на 01.12.2019 має заборгованість за надані Виконавцем III послуги в сумі 242 513,60 грн. (2018 -2019 роки).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У статті 215 Цивільного кодексу України визначаються загальні правові підстави визнання правочину недійсним. Так, частиною 1 цієї статті визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме:

зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203).

особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина друга статті 203).

волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203).

правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п'ята статті 203).

правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частина шоста статті 203).

Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 29.05.2013 №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів. Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Частиною 3 статті 6 ЦК України унормовано, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Суперечність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судом обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства чи укладення певного правочину всупереч змісту чи суті правовідносин сторін. Саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

По суті, обґрунтування позовних вимог позивачем зводиться до того, що Договір в частині визначення прав та обов'язків Виконавця III (БУВР нижнього Дніпра) не відповідає вимогам чинності правочину, визначеним частинами першою статті 203 Цивільного кодексу України. Умовами Договору БУВР нижнього Дніпра взяв на себе зобов'язання надавати послуги, пов'язані з подачею (забором води із використанням водозабірних споруд), що не відповідає повноваженням цього Управління, тобто є порушенням вимог чинного законодавства. Повноважень безпосередньо самостійно здійснювати діяльність з експлуатації меліораційного обладнання та на договірних засадах надавати послуги, пов'язані з перекачкою, транспортуванням, подачею води для зрошення й надання відповідних платних послуг БУВРу нижнього Дніпра не надано. Договір, в частині включення до його умов БУВРу нижнього Дніпра у якості Виконавця III, суперечить вимогам Цивільного кодексу України, нормам щодо надання платних послуг установами Держводагенства, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Серед підстав позову відсутнє посилання на конкретні вимоги закону, недодержання яких сторонами, в момент вчинення спірних правочинів щодо надання послуг, пов'язаних із транспортуванням та подачею води на полив сільськогосподарських культур, свідчить про їх недійсність (нікчемність).

За вказаних обставин аргументи, наведені позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову не приймаються судом, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, умовам фактично укладеного сторонами Договору (договорів) та вимогам законодавства. На думку суду, позивачем не доведено, що зміст правочину суперечить актам цивільного законодавства.

Натомість аргументи, наведені відповідачем-1 та відповідачем-3, щодо відсутності підстав для задоволення позову, приймаються судом, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, умовам фактично укладеного сторонами Договору (договорів) та вимогам законодавства.

На думку суду, Позивач не скористався своїм правом підписати договір з Протоколом розбіжностей (в разі незгоди з умовами договорів), передбаченим нормами Господарського кодексу України. За таких обставин, посилання Позивача на порушення свого права під час укладення договорів є безпідставним.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України", № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст..129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Дата складання повного тексту рішення 20.03.2020 року.

Суддя В.В.Литвинова