УХВАЛА

м. Київ

18.03.2020Справа № 910/4135/19

За скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 20 959, 27 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників справи:

Від стягувача: не з`явився

Від боржника: не з`явився

Від державного виконавця: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська Залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" (04111, м. Київ, вул. Черняховського, будинок 29, ідентифікаційний код 41323412) пеню у розмірі 15 956 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 25 коп., 3% річних у розмірі 2 815 (дві тисячі вісімсот п`ятнадцять ) грн. 80 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 373 (п`ять тисяч триста сімдесят три) грн. 86 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 720 (одна тисяча сімсот двадцять) грн. 53 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду міста Києва від 15.10.2019 року у справі № 910/4135/19 рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 змінено; стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код - 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" (04111, м. Київ, вул. Черняховського, буд. 29, ідентифікаційний код - 41323412) 10 359,12 грн. пені, 1 828,08 грн. 3% річних, 3 488,82 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1 117,01 грн. судового збору.

17.12.2019 на виконання рішення від 08.07.2019 видано накази.

05.03.2020 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від боржника надійшла скарга на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірними дії державного Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. в частині винесення постанови у виконавчому провадженні № 61010728 про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2020 року;

- скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2020 у виконавчому провадженні № 61010728;

- зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в рамках виконавчого провадження № 61010728 винести постанову про повернення наказу Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі № 910/4135/19 стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 у справі № 910/4135/19 призначено розгляд скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» у судовому засіданні на 18.03.2020.

12.03.2020 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов супровідний лист від 03.03.20

В судове засідання 18.03.2020 представники стягувача, боржника та органу виконавчої служби не з`явились, про дату та час судового засідання сторони були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Керуючись наведеною нормою, суд вирішив за можливе розглянути скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» без участі представників боржника, стягувача та органу виконавчої служби в порядку письмового провадження (поза межами судового засідання).

Частиною 2 статт 235 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суд, розглянувши скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку про необхідність відмовити в її задоволенні, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває наказ Господарського суду міста Києва № 910/4135/19 від 17.12.2019 про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» коштів.

Так, 21.01.2020 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 61010728 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/4135/19 від 17.12.2019 про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» про стягнення 16 793, 03 грн.

В обґрунтування своєї скарги боржником покладено факт набрання чинності 20.10.2019 Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», пунктом третім розділу третього якого встановлено заборону «вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами».

З наведеного законодавчого припису скаржник (боржник у виконавчому провадженні) дійшов висновку, що відносно нього не може бути відкрито протягом трьох років жодного виконавчого провадження.

Однак, суд вважає помилковим таке трактування Акціонерним товариством «Українська залізниця» пункту 3 Розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012, а також Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013).

Крім того, за приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі «Шмалько проти України» зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні по справі «Чіжов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Окрім того, у рішенні Європейського суду у справі «Ліпісвіцька проти України» однозначно визначено про те, що судове рішення та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в п. 1 ст. 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Системний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що рішення у справі № 910/4135/19, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, має бути виконане.

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З аналізу п. 3 Розділу III Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» вбачається, що ним встановлено два виключення з загального правила заборони вчинення виконавчих дій:

1) стягнення грошових коштів;

2) стягнення товарів, що передані у заставу.

Аналогічне тлумачення вказаних норм наведене у листі Департаменту з питань правосуддя та національної безпеки Міністерства юстиції України вих. №3336-11.4.3-19 від 24.12.2019.

Жодних підстав вважати, що наведеним пунктом законодавства було передбачено можливість стягнення грошових коштів лише якщо вони являються предметом застави немає, оскільки за змістом положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» юридичним особам притаманна передача в заставу майнових прав на грошові кошти, а передача в заставу грошей - фізичним особам, яких не стосується регулювання Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».

Більше того, інакше трактування наведених приписів законодавства не відповідатиме ні Конституції України, ні Законам України, ні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ні практиці Європейського суду з прав людини, адже на думку суду, метою законодавця при ухваленні Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» було тимчасове обмеження можливості відчуження рухомого та нерухомого майна підприємств під час приватизації з метою недопущення зриву такої процедури через істотну зміну складу цілісного майнового комплексу таких підприємств та передбачуваності для потенційних покупців таких об`єктів.

Отже, положеннями Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» не встановлено заборони вчинення виконавчих дій щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», з виконання виконавчих документів про стягнення грошових коштів, а відтак у державного виконавця були відсутні підстави для повернення наказів Господарського суду міста Києва № 910/4135/19 від 17.12.2019 стягувачу згідно п. 9) ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими, а наведені скаржником обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду скарги, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Крім того, суд зазначає, що у матеріалах справи № 910/4135/19 наявна постанова про закінчення виконавчого провадження від 03.03.2020, якою закінчено виконавче провадження № 61010728 з підстав того, що до відділу надійшла заява боржника за вх. № 10174 від 04.02.2020 разом з платіжними дорученнями 2466147, 2466151, 2466154, 2466156 від 28.01.2020 щодо сплати заборгованості у повному обсязі.

З огляду на викладене, оскільки державний виконавець діяв відповідно до Закону в межах повноважень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 234, 339, 340, 341, 342 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії та бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. відмовити повністю.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання повного тексту ухвали

Повний текст ухвали складено та підписано 18.03.2020 року.

Суддя Літвінова М.Є.