ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" березня 2020 р. м. Київ Справа № 911/613/20

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши матеріали позовної заяви

адвоката Лози Віктора Миколайовича ( АДРЕСА_1 )

до

фізичної особи-підприємця Мусієнка Віталія Васильовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 )

про стягнення 30771,00 гривень

ВСТАНОВИВ:

10.03.2020 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява адвоката Лози Віктора Миколайовича від 05.03.2020 до фізичної особи-підприємця Мусієнка Віталія Васильовича про стягнення 30771,00 гривень за договорами про правову допомогу від 02.02.2019 № 2, від 05.02.2019 № 4, від 23.06.2019 № 4-06/2 та від 25.10.2019.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що на підставі укладених з відповідачем договорів про надання правової допомоги, надав відповідачу відповідні послуги, однак відповідач прийняті послуги не оплатив, в зв`язку з чим за ним рахується заборгованість в стягуваній сумі.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв?язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов?язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно зі ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього кодексу. Відповідачами є особи, яким пред?явлено позовну вимогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на приписи частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, а також статей 4 і 45 цього кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18).

Отже, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає положенням ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно зі ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ст. 13 названого закону адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону).

Відповідно до п.п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Таким чином, адвокат є фізичною особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність щодо надання правової допомоги, не є фізичною особою-підприємцем та не може бути стороною (позивачем, відповідачем) в господарському процесі. Отже, спори, що виникають у зв`язку із здійсненням такої діяльності на підставі договору про надання правової допомоги не відносяться до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін.

З огляду на те, що позов пред`явлено особою яка не є суб`єктом господарювання, і у спорі, що належить до цивільних спорів, тому дана справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а віднесена до відповідного місцевого загального суду за правилами цивільного процесуального законодавства.

Наведене зумовлює висновки суду про відмову у відкритті провадження у справі.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 175 господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом адвоката Лози Віктора Миколайовича до фізичної особи-підприємця Мусієнка Віталія Васильовича про стягнення 30771,00 гривень.

Ухвала складена та підписана 16.03.2020, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, може бути оскаржена в апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Р.М. Колесник