номер провадження справи 12/4/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020 Справа № 908/57/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши матеріали справи № 908/57/20

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А)

про стягнення 18 020,00 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою від 27.12.2019 до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" про стягнення збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації в розмірі 18 020,00 грн.

Разом з тим позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у загальному розмірі 6921,00 грн., які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2020 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/57/20, присвоєно справі номер провадження 12/4/20, визначено здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами без проведення судового засідання.

24.01.2020 на адресу суду від позивача надійшли пояснення від 20.01.2020 з приводу обставин, викладених в акті Господарського суду Запорізької області від 09.01.2020, в яких останній зазначає, що графу «№10. Копія довіреності на право підпису» було включено до додатків позовної заяви помилково і саме тому документа під назвою «Копія довіреності на право підпису» до позовної заяви додано не було. При цьому вказує, що адвокат Поліщук Лідія Іванівна надає ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" професійну правничу допомогу, що включає підготовку та подання позовної заяви та представництво в суді, на підставі договору про надання правової допомоги № 01Б-1/22 від 04.02.2019, додаткової угоди № 1 від 08.02.2019, ордеру на надання правової допомоги, свідоцтва та посвідчення адвоката. Просить приєднати дані пояснення до матеріалів справи, ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача збитки в сумі 18020,00 грн. та судові витрати в загальному розмірі 6921,00 грн.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Ухвалою суду від 10.01.2020 у справі № 908/57/20 відповідачу запропоновано у строк до 27.01.2020, проте не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідно до ст. 165 ГПК України подати відзив на позовну заяву, одночасно надіслати позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку розгляду справи (в оригіналі з описом вкладення).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 10.03.2020.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Позов мотивовано тим, що між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", далі Страховик, та ОСОБА_1 , далі Страхувальник, був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» № 06-ТR/АМ-4480591 від 02.10.2018, далі Договір.

Предметом даного Договору є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, тип, марка, модель, номер кузова (шасі), реєстраційний номер, рік випуску якого та інша інформація відповідають п. 7 та п. 8 Полісу ОСЦПВ, а саме: Toyota HI ACE, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , 2003 року випуску.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № AМ/4480591 строк його дії з 00 годин 00 хвилин 03.10.2018 до 02.10.2019 включно.

12.06.2019 о 16 год. 10 хв. в м. Одесі за адресою: просп. Маршала Жукова, буд. 30Б сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Toyota HI ACE», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Факт настання дорожньо - транспортної пригоди підтверджено довідкою № 330855 від 12.06.2019, в якій зазначено, що дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п. 12.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та інших нормативних актів. У вказаній довідці зазначено, що матеріали дорожньо - транспортної пригоди направлено до Київського суду Одеси.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2019 у справі № 520/15318/19 винною у вчиненні вказаної дорожньо - транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" із заявою про настання події від 14.06.2019 (а.с. 53-54). При цьому, в заяві зазначено, що про подію страхову компанію повідомлено за телефоном 0-800-501-710 12.06.2019 о 16 год. 20 хв. Також в заяві вказано, що страхове відшкодування заявник просить виплатити СТО.

В матеріалах справи міститься копія протоколу огляду транспортного засобу № СТ/19/0193 від 14.06.2019, в якому зазначено, що автомобіль «Toyota HI ACE», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав пошкодження, а саме: кришка багажника залом листами з пошкодженням лкп, задній бампер - тріщина з пошкодженням лкп.

Зі змісту довідки про дорожньо - транспортну пригоду № 330855 від 12.06.2019 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником автомобіля «Toyota HI ACE», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 .

В матеріалах справи міститься копія довіреності від 21.07.2017, відповідно до якої ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_1 бути його представником у відповідних органах реєстрації ТЗ або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх питань, пов`язаних з експлуатацією належного на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 06.12.2011, вантажного фургону марки Toyota HI ACE, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , для чого надає довіреній особі в тому числі право керувати згаданим транспортним засобом, у випадку спричинення фургону пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобом під час керування фургоном укладати договори про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за згаданими договорами гроші. Вказана довіреність видана на три роки і дійсна до 01.07.2020 року з правом тимчасового виїзду за кордон.

На здійснення ремонту автомобіля «Toyota HI ACE», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 ФОП Гандзюк О.Д. був виписаний рахунок-фактура на оплату № 00672 від 18.07.2019 на 19020,00 грн.

01.08.2019 Страховиком складений страховий акт № СТ/19/0193, відповідно до якого сума страхового відшкодування складає 19020,00 грн. (а.с. 58).

На підставі вищевказаних документів Страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 19020,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2413 від 01.08.2019 (а.с. 60) на користь отримувача - ФОП Гандзюк О.Д.

З посиланням на ті обставини, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_3 , на момент вчинення ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4698556, позивач наполягає на стягненні з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 18020,00 грн. з урахуванням передбаченої вказаним полісом франшизи в розмірі 1000,00 грн.

Регресна вимога № 5615 від 16.09.2019 про виплату страхового відшкодування в розмірі 19020,00 грн. була надіслана відповідачу на адресу: 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А, що підтверджується засвідченими копіями фіскального чеку від 16.09.2019 та опису вкладення (а.с. 65-66).

Надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

За своєю правовою природою між сторонами склалися правовідносини, пов`язані з виконанням умов договорів страхування, сторони досягли всіх їх суттєвих умов, а саме відносно предмету страхування, у тому числі страхової суми, дотримали його письмову форму, а тому відповідно до вимог ст. ст. 16 Закону України "Про страхування", приписів статей 627, 629, 979 ЦК України, ст. ст. 180, 181 ГК України вони вважаються укладеними. Право регресної вимоги позивача передбачено ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 993, 1166, 1191 ЦК України.

Так, статтею 27 Закону України "Про страхування" № 85/96-ВР від 07.03.1996 та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, що кореспондується з вимогами статті 1166 ЦК України.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, в якості доказів на підтвердження розміру страхового відшкодування потерпілій особі, позивачем надано:

- розрахунок страхового відшкодування;

- страховий акт № СТ/19/0193 від 01.08.2019.

В підтвердження завданих пошкоджень автомобілю «Toyota HI ACE», державний номерний знак НОМЕР_2 , позивачем надана довідка № 330855 про дорожньо-транспортну пригоду від 12.06.2019, протокол огляду транспортного засобу № СТ/19/0193 від 14.06.2019.

В матеріалах справи міститься рахунок-фактура на оплату № 00672 від 18.07.2019 ФОП Гандзюк О.Д., за яким вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota HI ACE», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 19020,00 грн.

Докази у справі свідчать, що позивач згідно оформлених вище документів, погоджених зі Страхувальником, перерахував страхове відшкодування в сумі 19020,00 грн. на розрахунковий рахунок ФОП Гандзюк О.Д., що підтверджується наявною у справі належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 2413 від 01.08.2019 (а.с. 60).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Згідно із частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Обов`язковість звернення позивача до страховика, в якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання суми виплаченого страхового відшкодування чинним законодавством не передбачена. Вказана позиція також викладена в Оглядовому листі Вищого господарського суду України № 01-06/15/2014 від 14.01.2014 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з правовідносин страхування". Натомість перехід до позивача права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки узгоджується із вищевказаними нормами.

Отже, в даному випадку позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов`язаний звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із регресною вимогою № 5615 від 16.09.2019 (а.с. 63-64), в якій просив протягом 30 календарних днів здійснити виплату страхового відшкодування в порядку регресу Товариству з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" у розмірі 19020,00 грн. Вказана вимога була надіслана позивачем відповідачу на адресу: 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А, що підтверджується засвідченими копіями фіскального чеку від 16.09.2019 та опису вкладення (а.с. 65-66).

У зв`язку з відсутністю регресної виплати зі сторони відповідача позивач у даній справі реалізував своє право вимоги про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування шляхом подання даного позову до господарського суду, що узгоджується з приписами статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування".

У частині 1 статті 1188 Цивільного кодексу України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина 1 статті 1191 Цивільного кодексу України). Отже, підставою для звернення страховика з регресною вимогою є саме виконання ним обов`язку з відшкодування шкоди за іншу особу.

З урахуванням приписів статей 993, 1191 Цивільного кодексу України слід зазначити, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування, переходить право вимоги до страховика, який здійснив обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Тобто визначальним моментом для звернення з такою вимогою є сам факт виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином, в розумінні статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 4 статті 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-ІV від 01.07.2004 страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Із положень вказаної норми Закону вбачається, що під оціненою шкодою в ньому розуміється також і шкода, щодо якої страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування без проведення оцінки та без експертизи пошкодженого майна.

Так, відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 22.2 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Як визначено в абзаці 1 пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

В даному випадку позивач здійснив виплату страхового відшкодування в загальній сумі 19020,00 грн., перерахувавши його на розрахунковий рахунок ФОП Гандзюк О.Д. (яка надавала послуги з ремонту автомобілю), що підтверджується наявною у справі належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 2413 від 01.08.2019 (а.с. 60).

Згідно із частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 18020,00 грн. (з врахуванням франшизи, встановленої полісом № АМ/4698556) право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, що кореспондується із приписами ст. 993 ЦК України.

Приписи статті 9 Закону України "Про страхування" № 85/96-ВР від 07.03.1996 та статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють поняття франшизи, а саме франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами підпункту 12.1. статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Вина водія автомобіля «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_2 у вчиненні ДТП встановлена постановою Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2019 у справі № 520/15318/19, засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 51). Зокрема вказаною постановою встановлено, що 12.06.2019 о 16:10 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Фольцваген», н/з НОМЕР_3 , по вул. Небесної Сотні в м. Одеса, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем «Тойота», н/з НОМЕР_2 , який зупинився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 12.1. Правил дорожнього руху України.

Рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов`язковим для господарського суду в розумінні вимог ч. 4 статті 75 ГПК України щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Так, з наявного в матеріалах справи полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4698556, яким застрахований автомобіль «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_3 , передбачена франшиза в сумі 1000,00 грн.

З наданого відповідачем до матеріалів справи полісу № АМ/4698556 вбачається, що строк дії полісу з 00 годин 00 хвилин 23.07.2018 до 22.07.2019 включно, тобто станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди поліс діяв.

Таким чином, наявними у справі доказами доведено, що цивільно-правова відповідальність власника та володільця автомобіля «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_3 на момент вчинення ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська акціонерна страхова компанія АСКА".

Відтак, оскільки до позивача перейшло право регресних вимог до відповідача, враховуючи підтвердження сплати позивачем страхового відшкодування в загальній сумі 19020,00 грн., розмір страхового відшкодування, яке зобов`язаний відшкодувати відповідач за вирахуванням франшизи в сумі 1000,00 грн. складає 18020,00 грн.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_3 , має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведений факт заподіяння шкоди, в розумінні вимог статті 1166 ЦК України, і її розмір, та право регресного відшкодування виплаченої ним суми в розмірі 18020,00 грн. на підставі статті 27 Закону України "Про страхування", статті 993 ЦК України. Відповідач докази сплати страхового відшкодування на користь позивача суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

За такими обставинами, позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 18020,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. покладаються на відповідача у справі - Приватне акціонерне товариство "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" згідно із п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. суд вважає зазначити наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3, 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому судом враховано, що поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI від 05.07.2012 року, де зазначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

В якості підтвердження витрат на послуги адвоката позивач надав договір про надання правової допомоги № 01Б-1/22 від 04.02.2019, далі Договір, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (Клієнт) та Адвокатським бюро «Лідії Поліщук» в особі керуючого бюро - Поліщук Лідії Іванівни (Бюро). Разом з тим до справи додані копії посвідчення адвоката Поліщук Л.І. № 6202/10 від 06.10.2017, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю КС № 6202/10 від 06.10.2017, ордеру серії КС № 502763 від 18.02.2019.

Відповідно до п. 1.1., 1.2. Договору Клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання надати йому правові послуги у вигляді представництва інтересів Клієнта в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднаннях, у всіх судових установах України, Національній поліції України, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні, а також інші види правової допомоги. До інших видів правової допомоги належить надання Бюро Клієнту правової допомоги з надання правової інформації, консультацій і розчинень з правових питань, складення та подання заяв, клопотань, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, виконання інших конфіденційних завдань Клієнта, а також здійснює інші види адвокатської діяльності, що є необхідним для виконання договору, не заборонені законом.

Умовами п. 1.4. Договору визначено, що правові послуги надаються безпосередньо адвокатом Поліщук Лідією Іванівною, яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 6202/10 від 06.10.2017, видане Радою адвокатів Київської області.

Підпунктом 2.3.1. п. 2.3. Договору передбачені повноваження Бюро, а саме: Клієнт для виконання умов договору наділяє Бюро такими повноваженнями подавати і підписувати від мого імені заяви, повідомлення, процесуальні документи, позовні заяви тощо.

Згідно із п. 4.1. Договору за послуги, передбачені п. 1.1. цього договору, Клієнт сплачує гонорар, розмір якого зазначається у Додатках до цього Договору та актах виконаних робіт.

Відповідно до п. 9.1. Договору здача-приймання наданих послуг може письмово оформлюватися на вибір одним з таких документів: актом виконаних робіт, звітом про хід виконання договору, додатковою угодою або ж без оформлення документів шляхом безпосереднього виконання Бюро своїх обов`язків, а також в усній формі та за допомогою передачі інформації дистанційними засобами зв`язку.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною 4 статті 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум (п. 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

За змістом статті 126 та частини 4 ст. 129 ГПК України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

До матеріалів справи позивач надав додаткову угоду № 1 від 08.02.2019 до договору про надання правової допомоги № 01Б-1/22 від 04.02.2019, згідно із п. 1, 2 якої сторони погодили, що вартість години часу роботи адвоката Поліщук Лідії Іванівни, яка діє від імені Бюро з надання Клієнту правової допомоги, яка полягатиме у підготовці до розгляду, написанні позовної заяви та участі у судовому розгляді справи, пов`язаної з відшкодуванням шкоди в порядку регресу у зв`язку з дорожньо-транспортними пригодами буде складати - 1000,00 грн. Оплата правової допомоги здійснюється згідно виставленого рахунку.

Також позивач надав розрахунок № 1 від 19.12.2019 суми гонорару за надану правову допомогу, відповідно до якого вартість надання правової допомоги з підготовки та подання позовної заяви до суду становить 5000,00 грн.

В якості підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду платіжне доручення № 10936 від 24.12.2019, відповідно до якого здійснив оплату за надання правової допомоги за договором № 01Б-1/22 від 04.02.2019 в сумі 5000,00 грн. отримувачу - Адвокатському бюро «Лідії Поліщук».

За фактом надання правової допомоги між Адвокатським бюро «Лідії Поліщук» та Клієнтом був підписаний акт виконаних робіт № 22.12 від 26.12.2019 до договору про надання правової допомоги № 01Б-1/22 від 04.02.2019, відповідно до якого розмір гонорару за надання правової допомоги № 01Б-1/22 від 04.02.2019 становить 5000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява від 27.12.2019 Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" складена за підписом адвоката Поліщук Л.І.

При цьому, судом враховано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. У зв`язку з цим суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Відповідно до предмету позову в даній справі позивачем було заявлено до стягнення з відповідача страхове відшкодування в сумі 18020,00 грн.

З огляду на обставини справи (стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, предмет позову складається з суми страхового відшкодування в розмірі 18020,00 грн.) справа є не складною, і підготовка до її розгляду не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль. При цьому, судом враховано, що справа № 908/57/20 є малозначною, оскільки ціна позову складає 18020,00 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192100,00 грн.) та її розгляд здійснювався без проведення судового засідання у спрощеному провадженні. Тому суд дійшов висновку що витрати порівняно з ціною позову та складністю справи є не співрозмірними та достатньо завищеними.

Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті за послуги адвоката, та стягнути з відповідача на користь позивача розумний розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката для даної справи в сумі 3000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, ч. 4 ст. 75, 86, 123, 126, 129, 233, 236, 238, ч. 4 ст. 240, 247-252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В

1. Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА", 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А, , на користь:

- Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, , суму страхового відшкодування в розмірі 18020 (вісімнадцять тисяч двадцять) грн. 00 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн., видавши наказ.

Враховуючи перебування судді Смірнова О.Г. в період з 11.03.2020 до 13.03.2020 включно у відрядженні, повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 16.03.2020 року.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.