ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2020 р. м.Київ Справа№ 910/10156/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Короля Д.А.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 10.03.2020 року у справі №910/10156/17 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2019, повний текст якого складено 25.11.2019

у справі №910/10156/17 (суддя - Маринченко Я.В.)

за заявою Київської міської ради про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі №910/10156/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон"

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління державної казначейської служби у м. Києві

про стягнення 58 746 772,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Київська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва з заявою про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі №910/10156/17, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон" на користь Київської міської ради грошові кошти у розмірі 49 728 592,24 грн, а також поновити строк та прийняти до розгляду дану заяву.

Обґрунтовуючи заяву Київська міська рада посилається на те, що на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі №910/10156/17, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017, у ході виконавчого провадження було стягнуто з Київської міської ради грошові кошти у загальному розмірі 58 978 970,10 грн. Разом з тим, вказане судове рішення в подальшому було скасоване постановою Верховного Суду від 10.04.2018 по справі №910/10156/17 та прийнято нове судове рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з Київської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Новий регіон» проценти річні за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 9 010 409,61 грн, а в іншій частині у позові відмовлено. З огляду на що, Київська міська рада стверджує про наявність підстав для задоволення заяви про поворот виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/10156/17 заяву Київської міської ради про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі №910/10156/17 задоволено. В поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі №910/10156/17 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон" на користь Київської міської ради 49 728 592,24 грн.

Приймаючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив із того, що заявником доведено обґрунтованість підстав на які він посилається в поданій заяві про поворот виконання судового рішення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/10156/17 та відмовити у задоволенні заяви про поворот виконання рішення в повному обсязі, а також визнати явку представника ГУ Державної казначейської служби України у м. Києві обов`язковою. Крім того, скаржник в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, прийняте з неповним з`ясуванням та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, а також з недотриманням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, скаржник наполягає на тому, що річний строк для звернення з заявою про поворот виконання судового рішення станом на день подання вказаної заяви сплив, та жодних поважних причин пропуску даного строку не існує, відтак Київська міська рада повинна нести ризики настання наслідків, пов`язаних з не вчиненням процесуальній дій.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020, справу №910/10156/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/10156/17; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/10156/17; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/10156/17 призначено на 11.02.2020 о 10:20 год.

Третя особа наданим їй процесуальним правом не скористалася та у судове засідання, яке відбулося 11.02.2020, не з`явилась, своїх представників не направила, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/10156/17 відкладено на 18.02.2020 о 11:00 год.

18.02.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Яковлєва М.Л. на лікарняному.

Після виходу головуючого судді Яковлєва М.Л. з лікарняного та оскільки дана справа в розумінні ч.9 ст.32 ГПК України не була передана на повторний автоматизований розподіл справ, а також з метою дотримання строків розгляду апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2020 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/10156/17 призначено на 26.02.2020 о 15:10 год, тобто в найкоротший строк.

З метою повідомлення всіх учасників справи про дату, час та місце судового засідання, судом апеляційної інстанції за допомогою засобів зв`язку було здійснено телефонні дзвінки. Так, відповідно до наявної в матеріалах справи телефонограми, судом апеляційної інстанції повідомлено Головне управління державної казначейської служби у м. Києві про дату, час та місце судового засідання. В той же час, іншими учасниками справи телефонограми не було прийнято з причин вказаних у довідках, які містяться в матеріалах справи. 26.02.2020 в судове засіданні учасники справи не з`явились. При цьому, від скаржника надійшло клопотання, в якому просить повідомити його про дату та час розгляду апеляційної скарги.

Крім того, 26.02.2020 Компанія «Аспра Трейд Лімітед», як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон", подала до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у даній справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2020 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/10156/17 відкладено на 10.03.2020 о 11:00 год.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2020 повернуто Компанії «Аспра Трейд Лімітед» апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/10156/17 з доданими до неї матеріалами.

Відповідач та третя особа не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

Крім того, третя особа наданим їй процесуальним правом не скористалась та у судові засідання не з`являлась, своїх повноважних представників не направляла, про причини своєї неявки суд не повідомляла. При цьому, судом апеляційної інстанції було вчинено всі дії з метою належного повідомленні її про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Пунктом 1 та 2 частини 3 статті 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

У відповідності до п.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене та те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а також нез`явлення їх не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності заявника.

Головуючий суддя в судовому засіданні повідомив присутніх представників сторін, що 10.03.2020 перед початком судового засідання через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представником скаржника було подано клопотання, в якому просить зупинити провадження у даній справі у зв`язку з подачею касаційної скарги Компанії «Аспра Трейд Лімітед» на ухвалу суду апеляційної інстанції від 26.02.2020.

Представник скаржника наполягав на задоволенні вказаного клопотання.

Представник відповідача заперечив проти задоволення зазначеного вище клопотання.

Розглянувши у судовому засідання дане клопотання, дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши думку представників сторін, колегією суддів відмовлено в його задоволенні, оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для перегляду оскаржуваного судового рішення та, які є предметом судового розгляду, а тому відсутня об`єктивна неможливість розгляду апеляційної скарги. Крім того, як вбачається із даних автоматизованої системи документообігу суду станом на 10.03.2020 судом касаційної інстанції не було прийнято жодного судового рішення щодо поданої Компанією «Аспра Трейд Лімітед» касаційної скарги. До того ж, колегія суддів враховує, що повернення Компанії «Аспра Трейд Лімітед» апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до апеляційного господарського суду у загальному порядку після усунення вказаних в ухвалі суду від 27.02.2020 недоліків. Більше того, колегія суддів також враховує, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати.

Представник відповідача в даному судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 65 554 402,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.07.2009 між Київською міською радою в особі Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та позивачем укладено договір №Д-2009/07/29 купівлі-продажу акцій Акціонерного товариства Холдингової компанії «Київміськбуд», на виконання якого позивач сплатив відповідачу повну вартість акцій у розмірі 114 075 598,56 грн. У подальшому, зазначений договір був визнаний судом недійсним, у зв`язку з чим правові підстави для утримання і користування сплаченими за договором коштами відпали. Оскільки, відповідач вказану суму коштів так і не повернув, позивач просив стягнути з останнього проценти за користування чужими грошовим коштами у розмірі 65 554 402,18 грн за період з 24.12.2014 по 15.06.2017.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі №910/10156/17 позов задоволено частково та присуджено до стягнення з Київської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Новий регіон» проценти за користування чужими коштами у розмірі 58 739 001,85 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 239 968,25 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017, рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі №910/10156/17 залишено без змін, а апеляційну скаргу Київської міської ради - без задоволення.

30.10.2017 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі №910/10156/17 було видано відповідний наказ.

Постановою Верховного Суду від 10.04.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 у справі №910/10156/17 скасовано та прийнято нове судове рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з Київської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Новий регіон» проценти річні за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 9 010 409,61 грн. В іншій частині у позові відмовлено.

06.06.2018 на виконання вказаної постанови Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

У відповідності до ч.1 ст.333 ГПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним) відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Проте, питання про поворот виконання рішення суду першої інстанції не було вирішено Верховним Судом.

Відповідно до ч.ч.5, 7, 9, 10 ст.333 ГПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Як свідчать матеріали справи, 11.11.2019 Київська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва з заявою про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі №910/10156/17, в якій просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон" на користь Київської міської ради грошові кошти у розмірі 49 728 592,24 грн, а також поновити строк та прийняти до розгляду дану заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 заяву Київської міської ради про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі №910/10156/17 прийнято до розгляду та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Пунктом 6 статті 333 ГПК України унормовано, що до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з рахунків Київської міської ради було списано грошові кошти за наказом Господарського суду міста Києва від 30.10.2017 по справі №910/10156/17 в сумі 58 739 001,85 грн та 239 968,25 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями виписок по рахунку від 12.12.2017 та меморіальних ордерів №219770133 від 12.12.2017 та №219770117 від 12.12.2017.

Факт списання та перерахування на користь позивача грошових коштів у загальному розмірі 58 978 970,10 грн сторонами не оспорюється.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2011р. №13-рп/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав, у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Тобто, поворот виконання судового рішення - це процесуальна дія, яка полягає у повному або частковому відновленні первісного становища відповідача, шляхом зобов`язання позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнуте з нього за скасованим судовим рішенням.

Враховуючи вищевикладене та те, що судом касаційної інстанції не вирішувалось питання про поворот виконання рішення, а також наявність належних доказів перерахування (списання) на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2017, яке в подальшому було скасоване постановою Верховного Суду від 10.04.2018, на користь позивача грошових коштів у загальному розмірі 58 978 970,10 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність обставин викладених в заяві про поворот виконання рішення.

При цьому, скаржник наполягає на тому, що річний строк для звернення з заявою про поворот виконання судового рішення станом на день подання вказаної заяви сплив, та жодних поважних причин пропуску даного строку не існує, відтак Київська міська рада повинна нести ризики настання наслідків, пов`язаних з не вчиненням процесуальній дій. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч.10 ст.333 ГПК України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Колегією суддів встановлено, що Верховним Судом ухвалено відповідне судове рішення 10.04.2018, тобто заява про поворот виконання рішення могла буди подана до 10.04.2019.

Таким чином, оскільки заяву про поворот виконання рішення відповідачем подано до суду першої інстанції 01.11.2019, тому річний строк для звернення з вказаною заявою сплив.

Згідно з ч.1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідач скориставшись своїм правом, разом із заявою про поворот виконання рішення подав до суду першої інстанції клопотання про поновлення пропущеного строку, в якому заявник послався на необізнаність про здійснення Державною казначейською службою України безспірного списання суми боргу за рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі №910/10156/17.

Як свідчать матеріали справи, 12.12.2017 Головним управлінням Державної казначейської служби України на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.10.2017 у справі №910/10156/17 здійснено безспірне списання грошових коштів на користь позивача у загальному розмірі 58 978 970,10 грн, тобто без відома відповідача.

Позивач, в свою чергу, посилаючись на лист Головного управління Державної казначейської служби України від 11.12.2019 №08-06.3/11124 та додане до нього повідомлення про безспірне списання коштів з рахунків боржника від 13.12.2017 №10-09/556-15959 стверджує про обізнаність відповідача щодо списання грошових коштів шляхом отримання вказаного повідомлення у грудні 2017 року.

В той же час, в матеріалах справи міститься лист управління правового забезпечення діяльності Київської міської ради від 06.11.2019 №_08/230-_1779_ та лист управління документообігу та аналізу кореспонденції Київської міської ради від 05.11.2019 №08/236-100 (а.с.184-187 т.2), в яких зазначено, що відповідно до даних СЕД АСКОД у період з 01.01.2017 по 31.12.2017 лист (повідомлення) Головного управління Державної казначейської служби України від 13.12.2017 №10-09/556-15959 не надходив та відповідно не реєструвався.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання відповідачем вказаного вище листа (повідомлення) від 13.12.2017 №10-09/556-15959, а тому враховуючи встановлене та положення ст.ст.76-79, 86 ГПК України, а також оскільки зазначені докази є взаємовиключними, суд апеляційної інстанції за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку про не достатність доказів для встановлення обставини на які посилається скаржник, у зв`язку з чим вони підлягають відхиленню.

Долучена позивачем до матеріалів справи копія апеляційної скарги відповідача на рішення Господарського суду м.Києва від 27.03.2019 по справі №910/10225/18 (№_08/230-_696_ від 18.04.2019), а також винесена Верховним Судом постанова від 10.04.2018 по справі №910/10156/17 не містять беззаперечних та однозначних обставин щодо обізнаності відповідача про безспірне списання грошових коштів в межах даної справи.

Згідно з ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.1 ст.3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, звертає увагу на аксіому цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", яка означає: "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права".

Отже, виходячи з норм Конституції України та міжнародного права, а також з практики Європейського суду з прав людини як джерела права, відмова у відкритті провадження суперечить завданню господарського судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правомірно прийнято до розгляду заяву про поворот рішення, оскільки вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також призвів до порушення принципів справедливості та верховенства права.

Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено заяву про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 по справі №910/10156/17.

Посилання скаржника на те, що під час винесення ухвали від 07.11.2019 про прийняття заяви про поворот виконання рішення до розгляду, судом першої інстанції в порушення норм процесуального права не було досліджено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення з вказаною заявою та не прийнято з цього питання відповідного рішення, колегія суддів вважає, що у даному випадку вказане порушення норм процесуального права не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки внаслідок прийняття заяви до розгляду судом фактично поновлено пропущений строк, встановлений ч.10 ст.333 ГПК України, а також усунено вказаний недолік шляхом наведення мотивів в оскаржуваному судовому рішенні з цього питання. Тобто, це порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Порушень судом першої інстанції норм процесуального права в розумінні ч.3 ст.277 ГПК України, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/10156/17 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/10156/17 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон".

4. Матеріали справи №910/10156/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 17.03.2020.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала