ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16 березня 2020 року Справа № 903/186/20
Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., розглянувши заяву Фермерського господарства АЙ-ЕВ, Волинська область, Ківерцівський район, с. Вишнів

про забезпечення позову

по справі №903/186/20

за позовом Фермерського господарства АЙ-ЕВ, Волинська область, Ківерцівський район, с. Вишнів

до відповідача: Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області

про визнання поновленим договору оренди землі

Представники сторін не викликались.

Встановив: Позивач Фермерське господарство АЙ-ЕВ звернувся з позовом до Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання поновленим з 10 березня 2020 року строком на п`ять років договору оренди земельної ділянки від 10.03.2015 зареєстрованого в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Озерської сільської ради за №82 площею 30,000 (тридцять) га сільськогосподарського призначення під не витребуваними земельними частками (паями), яка знаходиться за межами населених пунктів села Озеро Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області для створення та ведення фермерського господарства.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем приписів ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та ст. 777 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 16.03.2020 відкрито провадження у справі за позов Фермерського господарства АЙ-ЕВ до Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання поновленим договору оренди землі.

Разом з тим, через відділ документального забезпечення та контролю суду Фермерське господарство АЙ-ЕВ подало заяву за вх. № 01-60/18/20 від 16.03.2020 про забезпечення позову, в якій просить суд:

- заборонити Тростянецькій сільській раді Ківерцівського району Волинської області передавати в оренду, суборенду, користування або будь-яким іншим способом надавати в розпорядження, без додержання переважного права на продовження дії договору оренди Позивачем, іншим особам земельну ділянку площею 30,000 (тридцять) га сільськогосподарського призначення під не витребуваними земельними частками (паями), яка знаходиться за межами населених пунктів села Озеро Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області для створення та ведення фермерського господарства передану в оренду Позивачу за договором оренди земельної ділянки від 10.03.2015 зареєстрованого в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Озерської сільської ради за №82.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що 10.03.2015 між Фермерським господарством АЙ-ЕВ та Ківерцівською районною державною адміністрацією укладено договір оренди землі від 10.03.2015.

Відповідно до Рішення Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області сьомого скликання від 16.01.2019 №1/9 «Про початок реорганізації Завітневської сілської ради, Озерської сільської ради, Омельненської сільської ради шляхом приєднання до Тростянецької сільської ради » Тростянецька сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Озерської сільської ради.

Звертає увагу суду на те, що за весь час оренди земельної ділянки останній належно виконував обов`язки орендаря по спірному договору оренди. Крім того, ні яких претензій, як від орендодавця так і від інших осіб щодо невиконання умов договору не надходило.

Разом з тим, позивач доводить, що своєчасно, за 30 днів до закінчення договору оренди землі, повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом про поновлення договору оренди землі від 10.03.2015.

Однак, відповідач ухиляється від підписання додаткової угоди до спірного договору оренди на продовження терміну його дії.

Враховуючи вищезазначене, позивач доводить, що невжиття таких заходів забезпечення позову у даній справі, може зумовити виникнення інших спорів, для відновлення прав позивача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Фермерського господарства АЙ-ЕВ з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з приписами п. 2,4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується зокрема:

-забороною відповідачу вчиняти певні дії;

-забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, доводи наведені заявником в обґрунтування заяви про забезпечення позову, ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені належними та допустимими доказами, та однозначно не свідчать, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За таких обставин, оскільки заявником не доведено належними доказами те, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фермерського господарства АЙ-ЕВ про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання 16.03.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В. М. Дем`як