ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

19.03.2020р. Справа № 905/524/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О. розглянувши

заяву ОСОБА_1 , м.Донецьк №б/н б/д

про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

Д о господарського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , м.Донецьк №б/н б/д про забезпечення позову до пред`явлення позову.

У поданій заяві заявник просить суд забезпечити позов шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти дії спрямовані на внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно зміни складу або інформації про засновників та внесення змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Донтрансформатор».

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник посилається а те, що він був засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецтехніка» з часткою в статутному капіталі Товариства у розмірі 33,3%. В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецтехніка» було засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Донтрансформатор» з часткою в статутному капіталі Товариства у розмірі 45%.

Однак, як стало відомо заявнику, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецтехніка» було виключено зі складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Донтрансформатор» в лютому 2020 року згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також, 20.03.19р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецтехніка» в особі директора Аношко Олександра Михайловича було укладено договір купівлі-продажу №б/н частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецтехніка» (продавець) з гр. ОСОБА_3 (покупець), де останній придбав частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Донтрансформатор» без будь-яких на те повноважень та зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецтехніка» із цього питання.

Отже, на думку заявника, наведені у заяві обставини свідчать, що існує очевидна необхідність накладення заборони на проведення реєстраційних дій щодо зміни складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Донтрансформатор» з метою недопущення вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду (реалізація майна, укладання договорів поруки, застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Згідно ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України», заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що заява не може бути задоволена з таких підстав.

Відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.138 ГПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням премета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача або інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд зауважує, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно до ст.137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст.137 ГПК України визначає , що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Водночас пунктами 1, 4 ч.5 ст.137 ГПК України передбачено, що не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Аналіз норм ч.4 ст.137 ГПК України вказує на те, що забезпечення позову в корпоративних спорах допускається лише в частині заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Натомість заявник, звертаючись з даною заявою про забезпечення позову не зазначає, який саме предмет спору буде визначений у позовній заяві, що позбавляє суд права на вжиття заходів забезпечення позову, які прямо б стосувалися предмету спору.

Із змісту поданої заяви взагалі не вбачається, яким чином заявник має намір відновлювати права, які на його думку є порушеними.

Крім того, суд зауважує, що застосування заходів забезпечення позову може мати місце лише за наявності підстав, викладених у законі. При подачі заяви про забезпечення позову заявник насамперед повинен обґрунтувати звернення із заявою відповідними доказами, що підтверджують необхідність вжиття відповідних заходів.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача покладається саме на заявника.

Натомість заявником не надано належних та допустимих доказів в обгрунтування поданої заяви.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог ст.ст.136, 137 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , м.Донецьк №б/н б/д про забезпечення позову.

Ухвала набрала законної сили 19.03.20р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Донецької області протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя М.О. Лейба