ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" березня 2020 р. Справа № 916/3209/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

Першого Приморського ВДВС у м. Одесі МУ МЮ: не з`явився

присутній у судовому засіданні: ОСОБА_1, вільний слухач,

розглянувши скаргу АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" у порядку ст.339 ГПК України на дії та бездіяльність органу виконавчої служби по справі №916/3209/19 за позовом Акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" (20705, Черкаська область, м.Сміла, вул. Коробейника,1) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" (65012, м.Одеса, вул.Пантелеймонівська, 19) про стягнення 114717,23грн., із яких 79661,57грн. пені, 23725,81грн. інфляційних втрат, 11329,85грн. три проценти річних,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.12.2019р. задоволено частково позов АТ "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" до АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" про стягнення 114717,23грн., стягнуто з АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" на користь АТ "НВП "Смілянський електромеханічний завод" 79661,57грн. пені, 11329,85грн. три проценти річних, 20551,68грн. втрат від інфляції, 1867,85грн., відмовлено АТ "НВП "Смілянський електромеханічний завод" у задоволенні решти частини позовних вимог.

23.01.2020р. судом видано відповідний наказ на виконання вказаного рішення.

06.03.2020р. за вх.№2-268/20 до суду від АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" надійшла скарга на дії державного виконавця Першого Приморського ВДВС у м. Одесі МУ МЮ по виконавчому провадженню ВП №61176010, яку ухвалою суду від 10.03.2020р. призначено до розгляду у судовому засіданні на 16.03.2020р. о 12год.40хв.

В обґрунтування скарги скаржник послався на те, що 06.02.2020р. старшим державним виконавцем першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткачовим Андрієм Віталійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61176010 на виконання судового наказу у справі №916/3209/19, про стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь AT НВП «Смілянський електромеханічний завод» 113410,95грн. Також скаржник вказує, що 20.10.2019р. набрав чинності Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019р. №145-ІХ. Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачена заборона вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами. До Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 07.07.1999р. №847-XІV станом на 20.10.2019р. включено дані щодо відповідача: «Орган управління Кабінет Міністрів України 400758150 Акціонерне товариство «Українська залізниця» 03680, м. Київ, вул. Тверська,5.».

Відповідно до п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

На думку скаржника, наведені норми законодавства свідчать, що після 20.10.2019р. всі виконавчі документи, у яких боржником є відповідач та у рамках яких не передбачається стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами, підлягають поверненню стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник зазначає, що оскільки виконавчі дії, спрямовані на виконання наказу від 23.01.2020р. були вчинені державним виконавцем у лютому 2020 року, дії державного виконавця щодо прийняття зазначених вище постанов від 06.02.2020р. (після набрання чинності Законом України «Про визнання таким, шо втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації») є неправомірними.

Таким чином, скаржник просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця в частині винесення постанови у виконавчому провадженні ВП №61176010 від 06.02.2020р. про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, скаржник зазначає, що постанова державного виконавця від 06.02.2020р. про відкриття виконавчого провадження була отримана Регіональною філією «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» 25.02.2020р., у зв`язку з чим лише після її отримання відповідач дізнався про існування постанови та про неправомірність дій державного виконавця, що свідчить про поважність причини пропуску строку для подання скарги. З огляду на викладене, скаржник просить суд поновити строк для подання скарги на постанову старшого державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткачова Андрія Віталійовича від 06.02.2020р. про відкриття виконавчого провадження ВП №61176010.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.341 ГПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається із відбитка вхідного штемпеля (№12/555) оскаржувану постанову скаржником отримано 25.02.2020р., тоді як згідно конверту скаргу надіслано до суду 02.03.2020р., що дає суду підстави дійти висновку про дотримання скаржником встановленого статтею 341 ГПК України строку на оскарження дії державного виконавця у вигляді винесення спірної постанови.

За положеннями ч.1 ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Отже, відповідно до п.3 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019р. №145-ІХ заборонено вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

При цьому, застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Предметом застави може бути майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави, в тому числі продукція, плоди та інші прибутки (майбутній урожай, приплід худоби тощо), якщо це передбачено договором. Предметом застави не можуть бути: культурні цінності, що є об`єктами права державної чи комунальної власності і занесені або підлягають занесенню до Державного реєстру національного культурного надбання; пам`ятки культурної спадщини, занесені до Переліку пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації. Предметом застави не можуть бути вимоги, які мають особистий характер, а також інші вимоги, застава яких забороняється законом. Предметом застави не можуть бути об`єкти державної власності, приватизація яких заборонена законодавчими актами, а також майнові комплекси державних підприємств та їх структурних підрозділів, що знаходяться у процесі корпоратизації. Предметом застави підприємств державної форми власності, приватизація яких заборонена законодавчими актами, та їх структурних підрозділів, що знаходяться в процесі корпоратизації, можуть бути їх товари в обороті або в переробці. Предметом застави не можуть бути гуртожитки як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини, на які поширюється дія Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" (ст.ст.1, 4 Закону України «Про заставу»).

У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.4 Закону України «Про заставу» у відношенні до об`єктів державної власності, приватизація яких заборонена законом, а в даному випадку АТ «Укразілізниця» внесена була до переліку об`єктів, які не підлягають приватизації, то заставі підлягає саме майно, а не грошові кошти. Із чого скаржник помилково ототожнив грошові кошти та майно, про які вказав законодавець у п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації». Тоді як окремі винятки у забороні здійснювати виконавче провадження у даних правовідносинах складають саме стягнення на грошові кошти, а також - звернення стягнення на заставлене майно, до якого законодавцем віднесено товари, вироблені державним підприємством.

За таких обставин, у суду наявні підстави для відмови у задоволенні скарги АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" від 06.03.2020р. за вх.№2-268/20 на дії державного виконавця Першого Приморського ВДВС у м. Одесі МУ МЮ по виконавчому провадженню ВП №61176010 , так як постанова державного виконавця від 06.02.2020р. про відкриття виконавчого провадження є правомірною та чинне законодавство і права скаржника не порушує.

Керуючись ст.ст.339, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні скарги АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" від 06.03.2020р. за вх.№2-268/20 на дії державного виконавця Першого Приморського ВДВС у м. Одесі МУ МЮ по виконавчому провадженню ВП №61176010.

2. У відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 17.03.2020р. та у відповідності до ч.2 ст.254, п.п.22, 25 ч.1 ст.255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її винесення.

3. Повну ухвалу складено 17 березня 2020 р.

Суддя І.А. Малярчук