ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2020 р. Справа№ 910/13614/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Куксова В.В.

розглянувши в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «ВІВА»

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 (повне рішення складено 11.12.2019) у справі № 910/13614/19 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «ВІВА

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Асистанс»

про стягнення 15 127,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13614/19 у задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «ВІВА» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13614/19 та прийняти нове рішення , яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, також в апеляційній скарзі скаржник просить стягнути з відповідача на користь позивача 20000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом в задоволенні позовних вимог відмовлено, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення місцевого господарського суду має бути скасоване та прийняте нове рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 відкрито апеляційне за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «ВІВА» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13614/19 та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Так, згідно ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 22.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Смайл Асистанс" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медична Клініка "ВІВА" (виконавець) укладено договір про надання медичних послуг (медичної допомоги) застрахованим особам №22/10/18, умовами якого передбачено, що виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати застрахованим особам медичні послуги, тобто вчинити сукупність медичних дій, які відповідають вимогам, що ставляться до методів діагностики, профілактики та лікування на території України, спрямованих на відновлення, підтримку або зміцнення здоров`я застрахованої особи в межах договору добровільного медичного страхування.

У відповідності до п. 2.2. договору, замовник бере на себе зобов`язання оплачувати медичні послуги (медичну допомогу), надані виконавцем застрахованим особам, у порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 3.1 договору, медичні послуги (медична допомога) надаються виконавцем застрахованим особам у відділеннях виконавця за адресою: 04208, Україна, м. Київ, вул. Василя Порика, буд. 9а на підставі індивідуального доручення замовника, яке надається у телефонному режимі лікарю-куратору виконавця з обов`язковим узгодженням:

3.1.1 прізвища, ім`я та по-батькові застрахованої особи;

3.1.2 номеру страхового полісу та періоду його дії;

3.1.3 попереднього або існуючого клінічного діагнозу застрахованої особи

3.1.4 переліку необхідних послуг, обсягу та умов страхового покриття (наявність лімітів відповідальності замовника, проценту франшизи тощо),

3.1.5 прізвища відповідальної особи замовника, що передала інформацію,

3.1.6 дати та часу звернення застрахованої особи до виконавця.

Відповідно до п.5.1 договору, вартість медичних послуг (медичної допомоги) наданої виконавцем застрахованим особам визначається відповідно до прейскуранту, який затверджується сторонами у додатку №1 до цього договору.

Пунктом 5.11 договору встановлено, що підставою для здійснення замовником оплати послуг виконавця є наявність підписаного сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Пунктом 5.12 договору, визначено, що розрахунковим періодом вважається 1(один) календарний місяць.

Виконавець, у відповідності до п. договору, зобов`язаний протягом 3 (трьох) днів після завершення розрахункового періоду надіслати/передати замовнику в письмовій формі 2 (два) примірники акту наданих послуг та рахунок-фактуру.

Відповідно до п. 5.14 договору, не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання акту наданих послуг замовник зобов`язаний повернути виконавцю підписаний зі свого боку один примірник акту наданих послуг або надати письмові вмотивовані зауваження чи претензії. Якщо у визначений строк виконавець не отримує вказаних заперечень, замовник вважається таким, що не має будь-яких заперечень та/або претензій до дій виконавця щодо наданих ним послуг.

Пунктом 5.15 договору встановлено, що усі розрахунки між сторонами за цим договором здійснюються у грошовій одиниці України шляхом перерахування коштів з рахунку замовника на рахунок виконавця, визначені в цьому договорі, протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів з дня підписання уповноваженим представником замовника акту наданих послуг або з моменту закінчення строку, передбаченого п. 5.15 цього договору, для надання замовником зауважень чи претензій на акт наданих послуг.

Пунктом 10.1 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині здійснення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Згідно з п. 10.2 договору, у разі, якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення терміну дії цього договору від жодної зі сторін не надійде письмової заяви про його припинення, договір вважається продовжений на той самий строк і на попередніх умовах.

З позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що позивачем на виконання умов договору в 2019 році було надано відповідачу медичні послуги на загальну суму 15127,35 грн., що підтверджується наступними актами здачі-приймання робіт (надання послуг): №26 від 31.01.2019 на суму 4248,50 грн., №79 від 28.02.2019 на суму 2115,00 грн., №119 від 31.03.2019 на суму 4754,35 грн., №170 від 30.04.2019 на суму 2289,60 грн., №225 від 31.05.2019 на суму 1719,00 грн.

Крім того, позивачем були виставленні відповідачу наступні рахунки на оплату: №21 від 31.01.2019 на суму 4248,50 грн., №45 від 28.02.2019 на суму 2115,00 грн., №69 від 31.03.2019 на суму 4754,35 грн., №94 від 30.04.2019 на суму 2289,60 грн., №123 від 31.05.2019 на суму 1719,90 грн.

На виконання умов договору зазначені акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та рахунки на оплату були направленні на адресу відповідача.

Однак, відповідач за наданні медичні послуги у 2019 році не розрахувався, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Смайл Асистанс" утворилась заборгованість у розмірі 15 127,35 грн.

Позивачем, для врегулювання спору 10.06.2019 було направлено відповідачу претензію № 1 за договором надання медичних послуг (медичної допомоги) застрахованим особам вих.№37/19МКВ від 06.06.2109, яка за твердженням позивача залишилась без задоволення.

Беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як визначено ч. 1 ст. 626 ЦК України, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг): №26 від 31.01.2019 на суму 4248,50 грн., №79 від 28.02.2019 на суму 2115,00 грн., №119 від 31.03.2019 на суму 4754,35 грн., №170 від 30.04.2019 на суму 2289,60 грн., №225 від 31.05.2019 на суму 1719,00 грн. не підписані зі сторони відповідача.

Згідно з п. 5.11 договору, підставою для здійснення замовником оплати послуг виконавця є наявність підписаного сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Пунктом 5.12 договору встановлено, що розрахунковим періодом вважається 1(один) календарний місяць.

Згідно з п. 5.13 договору, виконавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) днів після завершення розрахункового періоду надіслати/передати замовнику в письмовій формі 2 (два) примірники акту наданих послуг та рахунок-фактуру.

Відповідно до п. 5.14 договору, не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання акту наданих послуг замовник зобов`язаний повернути виконавцю підписаний зі свого боку один примірник акту наданих послуг або надати письмові вмотивовані зауваження чи претензії. Якщо у визначений строк виконавець не отримує вказаних заперечень, замовник вважається таким, що не має будь-яких заперечень та/або претензій до дій виконавця щодо наданих ним послуг.

Таким чином, позивач відповідно до п. 5.13 договору, після завершення кожного розрахункового періоду зобов`язаний надсилати замовнику два примірники акту наданих послуг, проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідні акти наданих послуг та рахунки були направленні на адресу відповідача лише 26.07.2019 та за даними АТ «Укрпошта» не отримані останнім.

В письмових поясненнях від 21.11.2019 та апеляційній скарзі скаржник зазначає, що відповідно до практики господарських відносин, яка склалася між сторонами, примірники актів наданих послуг та рахунків на їх оплату передавалися кур`єром позивача за адресою відповідача уповноваженим особам останнього.

Також скаржник зазначає, що безпосередньо перед поданням позовної заяви, було повторно направлено на поштову адресу відповідача примірники актів та рахунків, отримання яких відповідач уникав та останні повернуто позивачу.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що рахунки та акти доставлялися ТОВ «Смайл Асистанс» на адресу: вул. Жилянська, 29, проте, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Товариство з обмеженою відповідальністю «Смайл Асистанс» є: 01133, м. Київ, Вулиця Леоніда Первомайського, будинок 11, літера А, офіс 22.

Разом з цим, матеріали справи не містять довіреностей на підтвердження повноважень осіб, які відповідно до кур`єрських відомостей отримували акти на оплату та рахунки або мали право отримати кореспонденцію від імені відповідача.

Щодо тверджень скаржника, що відповідач не заперечує факт отримання актів та рахунків, як і не заперечує факт надання послуг та у відповідності до п. 5.14 договору, якщо у визначений строк виконавець не отримує вказаних заперечень, замовник вважається таким, що не має будь-яких заперечень та/або претензій до дій виконавця щодо наданих ним послуг, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.14 договору, не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання акту наданих послуг замовник зобов`язаний повернути виконавцю підписаний зі свого боку один примірник акту наданих послуг або надати письмові вмотивовані зауваження чи претензії. Якщо у визначений строк виконавець не отримує вказаних заперечень, замовник вважається таким, що не має будь-яких заперечень та/або претензій до дій виконавця щодо наданих ним послуг.

Згідно з п. 5.11 договору, підставою для здійснення замовником оплати послуг виконавця є наявність підписаного сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

У відповідності до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, сторони у договорі погодили наступну умови: підставою оплати послуг є підписаний сторонами акт приймання-передачі наданих послуг; якщо у строк 5 днів після отримання акту приймання-передачі наданих послуг замовником, виконавець не отримує заперечень, замовник вважається таким, що не має будь-яких заперечень щодо наданих ним послуг.

Беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів отримання та/або підписання відповідачем актів здачі-приймання робіт (надання послуг): №26 від 31.01.2019 на суму 4248,50 грн., №79 від 28.02.2019 на суму 2115,00 грн., №119 від 31.03.2019 на суму 4754,35 грн., №170 від 30.04.2019 на суму 2289,60 грн., №225 від 31.05.2019 на суму 1719,00 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 15 127,35 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги скаржника про стягнення з відповідача 20 000,00 грн. на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, а тому вимоги скаржника про стягнення з відповідача 20 000,00 грн. на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13614/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «ВІВА», викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «ВІВА» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13614/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 269, 270, 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «ВІВА» - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13614/19 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/13614/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

В.В. Куксов