РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.03.2020Справа № 910/14693/19

За позовом Фізичної особи-підприємця Подоляка Олександра Васильовича

до Фізичної особи-підприємця Туровської Маріанни Андріївни

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники учасників справи:

від позивача Подоляк О.В., Зікратий А.В. (представник за довіреністю);

від відповідача Марків Н.В. (адвокат).

В судовому засіданні 10.03.2020 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивача та відповідача, що повне рішення буде складено 20.03.2020 року, проте повне рішення було складено та підписано 19.03.2019 року.

СУТЬ СПОРУ:

21 жовтня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Фізичної особи-підприємця Подоляка Олександра Васильовича (позивач) надійшла позовна заява б/н від 18.10.2019 року до Фізичної особи-підприємця Туровської Маріанни Андріївни (відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки огороджуючих конструкцій № 159/19 в сумі 94 370,40 грн. (дев`яносто чотири тисячі триста сімдесят гривень 40 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором поставки огороджуючих конструкцій № 159/1, зокрема, не здійснив поставку попередньо оплаченого позивачем товару, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 року у справі № 910/14693/19 позовну заяву б/н від 18.10.2019 року Фізичної особи-підприємця Подоляка Олександра Васильовича до Фізичної особи-підприємця Туровської Маріанни Андріївни про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Фізичній особі-підприємцю Подоляку Олександру Васильовичу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду у даній справі було направлене Фізичній особі-підприємцю Подоляку Олександру Васильовичу за адресою: АДРЕСА_1 , яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У відповідності до відомостей з офіційного веб-сайту Державного підприємства "Укрпошта" за поштовим ідентифікатором № 477 вбачається, що поштове відправлення з ухвалою суду від 22.10.2019 року у справі № 910/14693/19 відправлено до точки видачі/доставки - 26.10.2019 року.

25.10.2019 року, 31.10.2019 року через відділ діловодства суду від Фізичної особи-підприємця Подоляка Олександра Васильовича надійшли пояснення та документи на виконання вимог ухвали суду від 22.10.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/14693/19 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

25.11.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив, в якому проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що товар за специфікацією № 1 від 19.06.2019 року до договору № 159/19 від 19.06.2019 року поставлений позивачу 05.09.2019 року, товар з 05.09.2019 року знаходиться у позивача та відповідачу повернутий не був.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 року ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/14693/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.12.2019 року.

06.12.2019 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечив стосовно доводів відповідача та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів, підготовче засідання відкладено на 21.01.2020 року.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 21.01.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/14693/19 до судового розгляду по суті на 11.02.2020 року.

В судових засіданнях 11.02.2020 року та 25.02.2020 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 10.03.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2019 року між Фізичною особою-підприємцем Подоляком Олександром Васильовичем (надалі - позивач, покупець) та Фізичною особою-підприємцем Туровською Маріанною Андріївною (надалі - відповідач, продавець) укладено договір поставки огороджуючих конструкцій № 159/19 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, продавець зобов`язується передати у власність покупця сендвіч-панелі будівельної серії «Термокс», далі - товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його.

В п. 1.2. договору визначено, що найменування, асортимент, кількість, ціна, умови і терміни поставки товару встановлюються сторонами в специфікаціях до договору.

За умовами п. 3.1. договору продаж товару здійснюється по договірним цінам, встановлених в специфікаціях до договору, які є невід`ємною його частиною. Загальна сума договору складається з сум, встановлених в специфікаціях (п. 3.2. договору).

У специфікації № 1 від 19.06.2019 року сторони погодили, що відповідач зобов`язаний поставити позивачу товар: сендвіч-панель СТм-120, 5005/9003.05/120/0,5;1200х6000, у кількості 17 штук, на загальну суму 94 370,40 грн.; умови оплати: 30% вартості даної специфікації - 28 311,12 грн. - часткова передоплата протягом одного банківського дня з моменту підписання даної специфікації; 50% даної специфікації - 47 185,20 грн. часткова передоплата протягом 7 днів після підписання даної специфікації; кінцевий розрахунок - 18 874,08 грн. після повідомлення покупця про готовність товару до відвантаження; умови поставки: СРТ м. Білопілля (Сумської обл.); строки виготовлення: десять банківських днів з моменту отримання повної передоплати; строк поставки кожної партії Товару: 4 (чотири) банківських дня з моменту кінцевого розрахунку.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору поставки огороджуючих конструкцій № 159/19 від 19.06.2019 року та виставленого відповідачем рахунку-фактури № 197/19 від 20.06.2019 року позивач здійснив попередню оплату товару на суму 94 370,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 102 від 21.06.2019 року на суму 28 311,12 грн., № 104 від 24.06.2019 року на суму 47 185,20 грн., № 124 від 22.08.2019 року на суму 4073,00 грн. та № 134 від 04.09.2019 року на суму 14 801,08 грн.

Проте, відповідач свої зобов`язання не виконав, поставку обумовленого сторонами товару позивачу не здійснив, чим допустив порушення господарського зобов`язання.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказує, що товар за специфікацією № 1 від 19.06.2019 року до договору № 159/19 від 19.06.2019 року поставлений позивачу 05.09.2019 року, товар з 05.09.2019 року знаходиться у позивача та відповідачу повернутий не був.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 712 Цивільного кодексу України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Частиною 1 ст. 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ст. 664 Цивільного кодексу України).

Як вже було встановлено судом вище, на виконання умов договору та виставленого відповідачем рахунку-фактури № 197/19 від 20.06.2019 року позивач здійснив попередню оплату товару на суму 94 370,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 102 від 21.06.2019 року на суму 28 311,12 грн., № 104 від 24.06.2019 року на суму 47 185,20 грн., № 124 від 22.08.2019 року на суму 4073,00 грн. та № 134 від 04.09.2019 року на суму 14 801,08 грн.

За твердженням позивача, відповідач попередньо оплачений позивачем товар не поставив.

В свою чергу, відповідач проти сплати позивачем коштів в розмірі 94 370,40 грн. не заперечував, проте зазначив, що обумовлений у специфікації товар поставив позивачу 05.09.2019 року, на підтвердження чого надав фотознімки, товарно-транспортну накладну № 0019 від 04.09.2019 року, заяву водія Лаптур Р.О. та лист експерта № 15/11 від 15.11.2019 року.

Однак, суд не погоджується з доводами відповідача, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували факт отримання позивачем спірного товару, товарно-транспортну накладна № 0019 від 04.09.2019 року підписана лише відповідачем та від імені водія Лаптур Русланом, надані відповідачем фотознімки не підтверджують факт вивантаження саме позивачу та саме товару: сендвіч-панель СТм-120, 5005/9003.05/120/0,5;1200х6000, у кількості 17 штук.

Крім того, суд відмічає, що надана відповідачем заява водія Лаптур Р.О. засвідчена печаткою ТОВ «Домінанта», тоді як згідно товарно-транспортної накладної автомобільним перевізником є ПП «Будлідер».

Більше того, відповідно до ч. 1, 4 ст. 87 Господарського процесуального кодексу України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

Показання свідка, що ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, не беруться судом до уваги.

Згідно ч. 1, 2 ст. 88 Господарського процесуального кодексу України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка.

У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.

Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом.

Заява водія Лаптур Р.О. у передбаченій нормами ГПК України формі до суду не надавалась, тому зазначена заява, надана до матеріалів справи відповідачем, не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ.

Також судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо неодноразового повідомлення позивача про готовність товару до поставки, тому що наданий відповідачем чек АТ «Укрпошта» (штриховий кодовий ідентифікатор №214) свідчить лише про відправку листа, а не про його вручення позивачеві.

Разом з цим, наданий відповідачем лист № 15/11 від 15.11.2019 року ФОП Колесова В.О. не може бути розціненим судом, як висновок експерта, з огляду на те, що відповідно до положень ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Отже, з аналізу вищевикладених положень ГПК суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено, що лист № 15/11 від 15.11.2019 року складений кваліфікованим судовим експертом, до матеріалів справи не надано доказів в підтвердження кваліфікації особи, якою складено висновок, в галузі спеціальних знань, не зазначено, що експерт, який склав даний висновок, обізнаний (попереджений) про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Суд зазначає, що правова природа попередньої оплати внаслідок невиконання будь-якою стороною своїх зобов`язань за договором - не змінюється і залишається такою доти, поки сторони двосторонньо не узгодять іншої їх правової природи або не вчинять дій, які змінять правову природу перерахованої суми. Обумовлені законом підстави для зміни правової природи перерахованих покупцем (позивачем) коштів, внаслідок не поставки відповідачем товару, - не настали, що тягне за собою правові наслідки, обумовлені ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку що позивач має право вимагати повернення зробленої ним на користь відповідача попередньої оплати за договором, оскільки відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконав, продукцію за договором не поставив.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів повернення суми попередньої оплати у розмірі 437 429,77 грн. матеріали справи не містять.

З огляду на вищевикладене, в силу чинного законодавства позивач наділений правом вимагати повернення коштів попередньої оплати та враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, відповідач доказів, які б підтверджували поставку товару чи повернення попередньої оплати за непоставлений товар в сумі 94 370,40 грн. не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 94 370,40 грн. попередньої оплати за договором поставки огороджуючих конструкцій № 159/19 від 19.06.2019 року є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Туровської Маріанни Андріївни (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Подоляка Олександра Васильовича (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) грошові кошти: заборгованості за договором поставки огороджуючи конструкцій № 159/19 - 94 370,40 грн. (дев`яносто чотири тисячі триста сімдесят гривень 40 копійок) та судовий збір - 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.03.2020р.

Суддя О.В. Котков