ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2020 р. Справа № 922/21/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Джерелій В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Левченка Віктора Григоровича, м. Валки, Харківська обл.
до Відділу освіти Валківської районної державної адміністрації, м. Валки, Харківська обл.
про стягнення 702622, 27 грн
за участю представників сторін:

позивача - Лебедєв Д.В. (ордер серії АХ № 1001180 від 03.02.2020);

відповідача - Ніколаєв В.І. (довіреність б/н від 19.02.2020).

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Левченко Віктор Григорович, м. Валки, Харківська обл.. (далі за текстом - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Відділу освіти Валківської районної державної адміністрації, , м. Валки, Харківська обл. (далі за текстом - відповідач) 702622,27 грн., з яких:

252618,20 грн. заборгованості за договором;

71187,75 грн. інфляційних збитків;

72670,93 грн. 10 % річних за весь період прострочення грошового зобов`язання;

230359,93 грн. пені;

75785,46 грн. штрафу.

Позов обґрунтовано з посиланням на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за попереднім договором на проведення проектно-кошторисних робіт № 06-01-17 від 06.01.2017 щодо сплати вартості виконаних позивачем робіт з виготовлення проектно-кошторисної документації.

Ухвалою господарського суду Харківської від 03.02.2020 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.02.2020.

В підготовчому засіданні 03.02.2020 оголошено перерву до 24.02.2020.

В процесі розгляду справи на стадії підготовчого провадження відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (вх. № 2278 від 29.01.2020), в якому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що укладений між сторонами договір на проведення проектно-кошторисних робіт № 06-01-17 від 06.01.2017 є попереднім договором, тоді як в подальшому між сторонами не укладалося основного договору з відповідним предметом. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про відсутність в нього будь-яких реальних зобов`язань з оплати виконаних робіт за попереднім договором.

Позивач надав суду відповідь на відзив (вх. № 2282 від 29.01.2020), в якій зокрема зазначає, що наказом начальника відділу освіти Валківської РДА № 196 від 09.11.2017 затверджено проектно-кошторисну документацію «Капітального ремонту будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області адресою: вул. Шкільна, 2, с. Баранове, Валківського р.-ну, Харківської обл.», виготовлену позивачем в рамках договору на проведення проектно-кошторисних робіт № 06-01-17 від 06.01.2017. Зазначене, на думку позивача, додатково свідчить про факт розробки позивачем проектно-кошторисної документації за вказаним об`єктом в рамках договору, та породжує у відповідача обов`язок їх оплати.

Відповідач надіслав на адресу суду заперечення (вх. № 2686 від 03.02.2020) та письмові пояснення (вх. № 3701 від 12.02.2020), в яких наполягає на тому, що договір на проведення проектно-кошторисних робіт № 06-01-17 від 06.01.2017 є саме попереднім договором, а тому не породжує для його сторін ніяких обов`язків. Крім того відповідач також зазначає, що позивачем при передачі виконаних робіт не надано завірені копії паспорту та ідентифікаційного номеру ФОП, кваліфікаційного сертифіката інженера-проектанта, документи про освіту підтверджуючу статус фахівця в архітектурній галузі, який надає право на проведення цих відповідальних робіт, вказаних у попередньому договорі. Вказане, на думку відповідача, унеможливлює вважати складені ним проекти прийнятними, а тому відповідно до ст. ст. 203-205 ЦК України вказані документи є нікчемними і не можуть бути прийнятими до оплати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.03.2020.

На судове засідання 13.03.2020 прибули представники сторін.

Представник позивача просить суд заявлений позов задовольнити.

Представник відповідача просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 06.01.2017 між позивачем, як підрядником, та відповідачем, як замовником, укладено попередній договір на проведення проектно-кошторисних робіт № 06-01-17 (далі за текстом - договір; а. с. 16-18), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, підрядник зобов`язується за плату розробити за завданням замовника та передати останньому проектно-кошторисну документацію на: «Капітальний ремонт будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області адресою: вул. Шкільна, 2, с. Мізяки, Валківського р.-ну, Харківської обл.» в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, загальна ціна робіт щодо розробки документації підрядником включає в себе відшкодування витрат підрядника та плату за виконані ним роботи розраховується згідно чинних «Правил визначення вартості проектно-кошторисних робіт та експертизи проектної документації на будівництво ДСТУ Б Д.1.1-7:2013» заміна № 1, 2 і становить: 252618,20 грн. (двісті п`ятдесят дві тисячі шістсот вісімнадцять грн. 20 коп.), в тому числі єдиний податок 5%. Протокол погодження договірної ціни на виконання робіт щодо проектно-кошторисної документації є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що види і зміст робіт щодо розробки документації підрядником, вимоги щодо таких робіт визначаються дефектним актом з переліком необхідних робіт. Завершення виконання робіт щодо розробки документації та передача такої документації оформляється шляхом підписання акту виконаних робіт.

Згідно з п. 2.2. договору, повна оплата виконаних робіт щодо розробки документації підрядником здійснюється замовником протягом 5-ти банківських днів після завершення робіт та підписання сторонами акта виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.1. договору, замовник зобов`язаний надати підряднику необхідні вихідні для проектування вихідні дані у встановлені цим договором строк та затвердити підготовлене підрядником завдання не пізніше 3 календарних днів з моменту подання підготовленого підрядником завдання.

Згідно з п. 3.2. договору, підрядник зокрема зобов`язаний розробити документацію в порядку та на умовах, визначених цим договором, додержуючись вимог, що містяться в завданні Замовника та інших вихідних даних, наданих замовником, а також спеціальних вказівок останнього та вимог, що звичайно ставляться до подібної роботи.

Згідно з п. 5.4 договору, за невиконання зобов`язань з оплати за договором підряду боржник повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 10 відсотків річних.

Пунктами 5.5.- 5.6. договору передбачено, що за невиконання замовником зобов`язань з оплати виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов`язання та за весь час прострочення. Крім того, за прострочення замовником зобов`язань з оплати робіт понад 30 днів, замовник сплачує підряднику - штраф у розмірі 30% від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Згідно частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання не припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, і продовжується до повного виконання зобов`язання з оплати.

Пунктами 7.1-7.3 договору встановлено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонками та скріплення печатками сторін. Строк дії свого договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1 цього договору та закінчується 31.02.2017. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Згідно з п. 7.4. договору, цей договір має силу основного договору та не зобов`язує сторони укладати будь-які інші договори на проведення проектно-кошторисних робіт.

Як свідчать матеріали справи, на виконання вимог п. 2.1 договору між сторонами складений, скріплений печатками сторін та підписаний уповноваженими представниками протокол погодження договірної ціни на виконання робіт щодо проектно-кошторисної документації (а. с. 19), за змістом якого сторонами досягнуто згоди щодо розміру договірної ціни на виконання робіт за договором № 06-01-17 на суму 252618,20 грн., в тому числі єдиний податок 5%. Крім того, у протоколі зазначено про те, що останній є підставою для проведення взаємних розрахунків і платежів між виконавцем та замовником.

Крім того, сторонами також попередньо складено акт технічного обстеження та дефектний акт будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області адресою: вул. Шкільна, 2, с. Мізяки, Валківського р.-ну, Харківської обл.

Як свідчать матеріали справи, виконав передбачену умовами договору проектно-кошторисну документацію на «Капітальний ремонт будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області адресою: вул. Шкільна, 2, с. Мізяки, Валківського р.-ну, Харківської обл.», яку передав відповідачу згідно актом виконаних робіт б/н від 03.02.2017 (а. с. 20).

Виконані роботи були прийняті відповідачем згідно з актом б/н від 03.02.2017 без будь-яких заперечень.

Матеріали справи також свідчать про те, що наказом начальника відділу освіти Валківської РДА № 196 від 09.11.2017 затверджено проектно-кошторисну документацію «Капітального ремонту будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області адресою: вул. Шкільна, 2, с. Баранове, Валківського р.-ну, Харківської обл.», виготовлену позивачем в рамках договору на проведення проектно-кошторисних робіт № 06-01-17 від 06.01.2017.

Однак, в порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідач не розрахувався за виконані позивачем роботи, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом в межах даної справи, в якому останній просить суд стягнути з відповідача 252618,20 грн. заборгованості за виконані роботи.

Крім того, в зв`язку з простроченням відповідачем своїх зобов`язань з оплати, позивачем на підставі відповідних умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України, також нараховано до стягнення з відповідача 71187,75 грн. інфляційних збитків, 72670,93 грн. 10 % річних за весь період прострочення грошового зобов`язання, 230359,93 грн. пені та 75785,46 грн. штрафу.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 626, 627 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Частинами 1 та 2 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Статтею 887 ЦК України передбачено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 889 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт зокрема сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Розглянувши умови укладеного між сторонами договору попереднього договору на проведення проектно-кошторисних робіт № 06-01-17 від 06.01.2017 суд констатує, що він хоча і має назву «попередній», проте за своєю правовою природою не може вважатися попереднім договором в розумінні ст. 635 ЦК України, як про це помилково зазначає відповідач, оскільки по-перше, в ньому не йдеться про обов`язок сторін протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором як це передбачено ст. 635 ЦК України; по-друге, п. 7.4 вказаного договору прямо передбачено, що цей договір має силу основного договору та не зобов`язує сторони укладати будь-які інші договори на проведення проектно-кошторисних робіт; по-третє, договір № 06-01-17 від 06.01.2017, на відміну від попереднього договору в розумінні ст. 635 ЦК України, містять умови які породжують для позивача обов`язок виготовити проектну документацію, а для відповідача її оплатити в порядку та на умовах, визначених даним договором; по-четверте, як свідчать матеріали справи, сторони у справі приступили до виконання договору № 06-01-17 від 06.01.2017, тобто власними конклюдентними діями додатково визнали наявність у них відповідних зобов`язань визначених умовами цього договору.

Як свідчать матеріали справи, позивач в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання по договору № 06-01-17 від 06.01.2017 щодо виготовлення проектно-кошторисних робіт, та передачі їх відповідачу згідно з актом виконаних робіт.

Однак, відповідач прийнявши без будь-яких заперечень ці роботи за актом виконаних робіт б/н від 03.02.2017, та додатково наказом начальника відділу освіти Валківської РДА № 196 від 09.11.2017 затвердивши виготовлену позивачем проектно-кошторисну документацію, всупереч умовам договору та вимогам ст. ст. 526, 629, 889 ЦК України, не сплатив обумовлену договором вартість виконаних робіт.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 252618,20 грн. заборгованості за договором.

При цьому, суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що при передачі виконаних робіт позивачем нібито не надано завірені копії паспорту та ідентифікаційного номеру ФОП, кваліфікаційного сертифіката інженера-проектанта, документи про освіту підтверджуючу статус фахівця в архітектурній галузі, який надає право на проведення цих відповідальних робіт, вказаних у попередньому договорі, що в свою чергу нібито унеможливлює вважати складені ним проекти прийнятними, а тому відповідно до ст. ст. 203-205 ЦК України вказані документи є нікчемними і не можуть бути прийнятими до оплати.

По-перше, поняття та види правочинів наведено в ст. 202 ЦК України, відповідно до якої Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Однак, проектна документація в розумінні ст. 202 ЦК України не є правочином, оскільки сама по собі (без відповідного договору на її виготовлення) не є дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зазначене унеможливлює застосування до проектної документації положень ст. 203-205 ЦК України, якими передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, форма правочину та способи волевиявлення.

Крім того, як свідчать матеріали справи, у виготовленні проектно-кошторисної документація, як головний інженер, приймав участь Кушнір Артем Сергійович, який має кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єкта архітектури серії АР № 005960 від 15.01.2013 (а. с. 23).

При цьому, укладений між сторонами договір не містить будь-яких обмежень щодо залучення позивачем до виконання проектної документації на «Капітальний ремонт будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області адресою: вул. Шкільна, 2, с. Баранове, Валківського р.-ну, Харківської обл.». інших осіб, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Крім того, експертним звітом щодо розгляду кошторисної частини проектної документації по робочому проекту «Капітальний ремонт будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області адресою: вул. Шкільна, 2, с. Мізяки, Валківського р.-ну, Харківської обл.» Експертної організації ТОВ «Експертиза ЗО» серії ХА № 005377 від 09.02.2017 (а. с. 22) також встановлено, що за результатами розгляду кошторисної документації і зняття зауважень встановлено, що зазначена документація, яка враховує обсяги робіт, передбачені дефектним актом, відомістю обсягів робіт, складена відповідно до вимог ДСТУ Б Д.1.1.-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва»

Відповідач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів стосовно того, що виготовлена позивачем проектна документація має якісь недоліки або вона не відповідає вимогам чинного законодавства України, особа (особи) яка її прийняла від імені установи відповідача притягнута в зв`язку з цим до відповідальності (як про це зазначає відповідач) тощо.

При цьому, відповідач, як вже було зазначено вище, прийняв виконані позивачем роботи без будь-яких заперечень підписавши відповідний акт виконаних робіт б/н від 03.02.2017. В подальшому ж наказом начальника відділу освіти Валківської РДА № 196 від 09.11.2017 затверджено проектно-кошторисну документацію «Капітального ремонту будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області адресою: вул. Шкільна, 2, с. Баранове, Валківського р.-ну, Харківської обл.», виготовлену позивачем в рамках договору на проведення проектно-кошторисних робіт № 06-01-17 від 06.01.2017. Таким чином, відповідач навіть власними конклюдентними діями щодо затвердження проектно-кошторисної документації згідно з наказом визнав, що така документація виготовлена належним чином, та може бути використана за цільовим призначенням.

Щодо вимог про стягнення інфляційних та річних за весь період прострочення грошового зобов`язання суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Зазначене, з урахування вимог ст. 625 ЦК України надає право позивачу на нарахування інфляційних та 10% річних, оскільки, такий розмір річних встановлений п. 5.4 договору, що не суперечить вимогам статті 625 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи, з посиланням на зазначені умови договору та положення Закону, позивач нарахував відповідачу інфляційні та 10% річних за період прострочення з 11.02.2017 по 27.12.2019.

Перевіривши відповідний розрахунок інфляційних та 10% річних, суд констатує, що його здійснено з певними арифметичними помилками. Однак, з огляду на те, що в силу положень ст. 14 ГПК України формування позовних вимог є диспозитивним правом позивача, а суд розглядає позов в межах заявлених нею вимог, в даному випадку є підстави для задоволення позову в зазначеній частині, та стягнення з відповідача на користь позивача 71187,75 грн. інфляційних збитків та 72670,93 грн. 10 % річних за зазначений вище період прострочення грошового зобов`язання.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу та пені суд зазначає наступне.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вже зазначено вище, п. п. 5.5-5.6 договору передбачено відповідальність відповідача, а саме: за невиконання замовником зобов`язань з оплати виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов`язання та за весь час прострочення. Крім того, за прострочення замовником зобов`язань з оплати робіт понад 30 днів, замовник сплачує підряднику - штраф у розмірі 30% від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Згідно частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання не припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, і продовжується до повного виконання зобов`язання з оплати.

Як свідчить здійснений позивачем розрахунок пені, останнім її нараховано за загальний період прострочення з 11.02.2017 по 27.12.2019.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок пені, суд констатує його арифметичну вірність та відповідність зазначеним положенням Закону, у зв`язку з чим приходить до висновку про задоволення позову в зазначеній частині та стягнення з відповідача на користь позивача 230359,93 грн. пені.

Крім того, суд констатує, що відповідач прострочив оплату виконаних робіт понад 30 днів.

За таких обставин, суд приходить до висновку про правомірність нарахування позивачем відповідачу 75785,46 грн. штрафу, що становить 30% від суми невиконаного зобов`язання, та є підставою для задоволення позову в зазначеній частині, та стягнення з відповідача на користь позивача цього штрафу.

Згідно з п. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 10539,33 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Відділу освіти Валківської районної державної адміністрації (адреса: 63002, Харківська обл., Валківський р.-н, м. Валки, вул. Харківська, буд. 7; ) на користь Фізичної особи-підприємця Левченка Віктора Григоровича (адреса: АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 ):

252618,20 грн. заборгованості за договором;

71187,75 грн. інфляційних;

72670,93 грн. 10 % річних;

230359,93 грн. пені;

75785,46 грн. штрафу;

10539,33 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "23" березня 2020 р.

Суддя О.І. Байбак