ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2020 року Справа № 904/4942/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Чус О.В., Орєшкіної Е.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коприг» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі №904/4942/19 (суддя Петренко Н.Е., повне рішення складено 26.12.2019)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Коприг», м. Дніпро

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 66 648,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коприг» (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі відповідач) та просило стягнути заборгованість 66 648,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на виконання умов договору поставки №110 від 14.02.2019 поставив відповідачу товар, який останній відмовився отримувати від перевізника. З огляду на це постачальник взяв зазначений товар на зберігання, вважає поставку виконаною, а несплату відповідачем коштів за товар порушенням умов договору.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач передчасно вимагає від нього сплати за товар, оскільки відповідно до умов до договору товар повинен бути поставлений тільки на підставі заявки покупця, Товар він не отримував, обов`язок щодо його оплати відсутній.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі №904/4942/19 (суддя Петренко Н.Е.) в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивоване тим, що постачання товару повинно здійснюватися лише після настання відповідної події заявки покупця, позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права та він повинен був звернутися з позовом про зобов`язання відповідача направити йому заявку на постачання товару.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, просив рішення скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначав:

- суд помилково застосував положення ч.1 ст. 530 ЦК України щодо визначення події, оскільки направлення заявки на постачання товару залежить виключно від волевиявлення покупця, та не є подією в розумінні цієї норми права;

- суд зробив помилковий висновок, що постачальник намагався в односторонньому порядку змінити умови договору, оскільки він діяв виключно з метою виконання умов договору та у спосіб, визначений договором та чинним законодавством;

- помилковим є висновок суду щодо обрання позивачем невірного способу захисту своїх прав, та саме запропонований судом спосіб захисту права позивача не є ефективним способом, оскільки договір припинив свою чинність 01.01.2020, а з цим припинилася і можливість здійснювати свої права і виконати свої обов`язки, в тому числі й щодо поставки та оплати товару.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2020 (колегія суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Орєшкіної Е.В., Чус О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коприг» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі №904/4942/19. Розгляд апеляційної скарги визначено проводити в порядку письмового провадження відповідно до положень ст.12, ч. 10 ст. 270 ГПК України.

Відповідач надіслав суду відзив, в якому проти доводів апелянта заперечив, посилаючись на те, що до отримання заявки від покупця продавець не мав підстав здійснювати постачання товару, тому у нього не виник обов`язок щодо його отримання та оплати, та він не отримав поштове відправлення через відсутність правових підстав.Також вказує, що із наданої поштової накладної не вбачається, що саме було направлено на адресу покупця, оскільки там зазначено: місць 4, сума 366,00 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про необгрунтованість апеляційної скарги з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коприг», як постачальником, та Публічним акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат», як покупцем, було укладено договір поставки №110 від 14.02.2019, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця, а покупець прийняти товар, в порядку й на умовах, передбачених даним договором. Найменування, асортимент, кількість, комплектність товару обумовлюється сторонами в Специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця у момент, коли товар поставлений відповідно до умов договору (п.1.1.-1.3 договору).

Відповідно до п. 4.4., 6.3. договору покупець зобов`язаний прийняти та оплатити поставлені товари, оплата здійснюється в порядку та строки, передбачені специфікацією.

Строк дії договору встановлено з моменту його підписання обома сторонами -до 31.12.2019 року.

Сторонами було укладено Специфікацію №1 від 14.02.2019 щодо постачання термостатичного клапану 4 шт загальною вартістю 27360,00 грн та клапану всмоктування 2 шт. варістю 39288,00 грн, всього на суму 66 648,00 грн (п.1 специфікації). За умовами п.2-9 специфікації товар поставляється на умовах DDP- склад покупця м. Кривий Ріг (Інкотермс-2010), вантажоодержувач: ПАТ «Кривбасзалізрудком»; строк поставки товару: 1-2 квартал 2019 року, протягом 42 календарних днів з моменту отримання письмової заявки покупця; з правом дострокової поставки. Оплата товару протягом 30 календарних днів з моменту поставки партії товару та за умови надання належно оформлених документів. У п. 9 специфікації сторонами визначені реквізити для направлення письмових заявок.

Порядок направлення заявок на постачання товару також визначено у п. 4.4 договору.

18.07.2019 постачальник звернувся до покупця з листом №1, отримання якого відповідачем не заперечується, в якому вказував, що не отримав заявку на постачання товару, строк поставки товару сплинув, втім вказане не звільняє покупця від обов`язку прийняти товар, який постачальник має в наявності та готовий поставити. Просив прийняти товар, вислати заявку або довіреність на отримання товару.

Відповідач відповіді на це звернення не надав, заявку не направив.

Як стверджує позивач, він засобами поштового зв`язку направив відповідачу обумовлений договором товар, але відповідач відмовився його отримувати. Позивач взяв товар на зберігання.

Вказані обставини підтверджуються накладною №S002852244 від 20.08.2019, що видана експрес-доставкою «Меркурій». Із цієї накладної вбачається, що відправником є позивач, отримувачем відповідач, відправлено 4 місця вантажу загальною масою 54,5 кг, оціночною вартістю 366,00 грн, наявна відмітка про відмову від отримання.

Позивачем складено акт приймання-передачі товару на зберігання від 29.08.2019 щодо приймання на зберігання товару термостатичного клапану 4 шт загальною вартістю 27360,00 грн та клапану всмоктування 2 шт. варістю 39288,00 грн, всього на суму 66 648,00 грн, підписано його зі своєї сторони та направлено відповідачу, про що надано опис вкладення у цінний лист від 29.08.2019.

Також позивач надав копії рахунку на оплату №8139 від 20.08.2019, видаткової накладної №6704 від 20.08.2019, підписаної ним одноособово, сертифікатів, технічних специфікацій, ВМД, які відповідно до опису вкладення були прийняті кур`єром по накладній №S002852244 від 20.08.2019.

За наведених обставин позивач вважає свої зобов`язання щодо постачання товару виконаними та просить стягнути вартість поставленого товару, що і є предметом спору у даній справі.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

З аналізу спірних правовідносин, що склалися між сторонами, суд доходить висновку, про наявність правовідносин з постачання товару.

Згідно зі ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України до договорів поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із характеру відносин сторін.

В силу ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону, договору; одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк відповідно до положень ст.530 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до умов Специфікації постачання товару повинно бути здійснено тільки на підставі письмової заявки покупця, що визначено як його право, а не обов`язок.

В силу положень ст. 613 ЦК України боржник не відповідає за прострочення кредитора.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач передчасно намагався здійснити постачання товару, не одержавши письмову заявку продавця, як це передбачено умовами договору, оскільки його обов`язок щодо постачання товару до отримання заявки не настає.

Втім, посилання як суду, так і відповідача щодо зміни умов договору в частині строків постачання спірною поставкою товару апеляційний суд вважає помилковими, оскільки умови специфікації викладені таким чином, що конкретний строк постачання залежить саме від заявки покупця, від отримання якої і відраховується строк постачання товару 42 календарних дні.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар. Якщо з договору-купівлі продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

За умовами специфікції товар повинен бути поставлений на склад покупця.

Постачальник використав шлях постачання товару через організації зв`язку. Втім, як вірно зазначив відповідач, з наданої ним копії накладної №S002852244 від 20.08.2019 не можна дійти беззаперечного висновку щодо відправлення, яке було здійснено за цією накладною. В ній зазначено про відправлення 4 місця вантажу (без зазначення найменування) загальною масою 54,5 кг, оціночною вартістю 366,00 грн. В той час як постачанню підлягало 6 одиниць товару загальною вартістю 66 648,00 грн.

Відповідач вказане відправлення відмовився отримувати, як і не отримував товар іншим шляхом, що визнається сторонами.

Таким чином, відсутній сам факт постачання товару покупцю, а звідси і обов`язок покупця щодо оплати товару, який виникає протягом 30 календарних днів з моменту поставки партії товару (п.5 Специфікації).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для оплати товару та задоволення позову.

Положеня ЦК України не передбачають обов`язку продавця приймати товар, від якого відмовився покупець, на зберігання. Таке право у визначених законом випадках надано покупцю (ст.690 ЦК України).

Правові наслідки відмови покупця від прийняття товару визначені ч. 4 ст.690 ЦК України, тому доводи апеляційної скарги щодо зазначення судом про невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є обгрунтованими.

Втім, такі висновки суду не призвели до прийняття по суті вірного рішення.

Відповідно до ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

З огляду на встановлені обставини справи та наведені положення чинного законодавства апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його зміни чи скасування, в зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судови витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги підлягають віднесенню на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коприг» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі №904/4942/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі №904/4942/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коприг».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків визначених в ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус