ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року справа № 925/165/20 м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області у складі судді Дорошенка М.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу №925/165/20 за позовом акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Престиж+" про стягнення 5476,67 грн.,

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі також позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Престиж+" (далі також відповідача) про стягнення 5476,67 грн. заборгованості за укладеним між сторонами договором постачання природного газу від 11.11.2016 №2644/1617-ТЕ-36, у тому числі: 4792,08 грн. пені та 684,59 грн. 3% річних.

Позивач у позові також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача 2102,00 грн. витрат на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне (несвоєчасне) виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором постачання природного газу від 11.11.2016 №2644/1617-ТЕ-36 щодо оплати переданого йому позивачем у листопаді і грудні 2016 року та у березні 2017 року природного газу.

Ухвалою від 12.02.2020 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі №925/165/20, вирішив розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін і встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Позивачу і відповідачу за вказаними у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресами їх місцезнаходження Господарський суд Черкаської області надіслав рекомендованими листами з повідомленням ухвалу від 012.02.2020.

Відзив на позов та інші заяви і клопотання сторін до господарського суду не надійшли.

Дослідивши наявні у справі матеріали, господарський суд зауважує наступне.

11 листопада 2016 року позивач як постачальник і відповідач як споживач уклали між собою договір постачання природного газу №2644/1617-ТЕ-36 (а.с. 10-18), далі договір №2644/1617-ТЕ-36), згідно з п. 1.1 та п. 1.2 якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2016-2017 роках природний газ виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити природний газ, на умовах цього договору.

У п. 2.1 договору №2644/1617-ТЕ-36 його сторони передбачили, що природний газ постачальник передає споживачу у період з 01 листопада 2016 року по 31 березня 2017 року в обсязі до 260 тис. куб. м., у тому числі: у листопаді 2016 року 40 тис. куб. м., у грудні 2016 року 60 тис. куб. м., у січні 2017 року 60 тис. куб. м., у лютому 2017 року 60 тис. куб. м., у березні 2017 року 40 тис. куб. м.

Пунктом 6.1 договору №2644/1617-ТЕ-36 встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У п. 8.2 договору №2644/1617-ТЕ-36 його сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмір 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми прострочення платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 10.3 договору №2644/1617-ТЕ-36 строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Розділом 12 договору №2644/1617-ТЕ-36 встановлено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 листопада 2016 року до 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання договору №2644/1617-ТЕ-36 позивач передав відповідачу, а останній прийняв у листопаді 2016 року 40,217 тис.куб.м. природного газу загальною вартістю з урахуванням ПДВ 238502,89 грн., у грудні 2016 року 47,073 тис.куб.м. природного газу загальною вартістю з урахуванням ПДВ 279161,72 грн. та у березні 2017 року 28,894 тис.куб.м. природного газу загальною вартістю з урахуванням ПДВ 171352,98 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання передачі природного газу від 30.11.2016, від 31.12.2016 і від 31.03.2017 (а.с. 22 25).

Таким чином, в цілому вартість переданого позивачем відповідачу у листопаді, грудні 2016 року та у березні 2017 року природного газу становить 689017,59 грн.

За умовами п. 6.1 договору №2644/1617-ТЕ-36 відповідач мав остаточно розрахуватися за природний газ, поставлений йому позивачем у листопаді 2016 року на суму 238502,89 грн., - до 26.12.2016, за природний газ, поставлений у грудні 2016 року на суму 279161,72 грн., - до 26.01.2017 і за природний газ, поставлений у березні 2017 року на суму 171352,98 грн., - до 25.04.2017.

Відповідач свої зобов`язання за договором №2644/1617-ТЕ-36 виконав не належним чином і допустив прострочення в оплаті природного газу, поставленого йому позивачем у листопаді, грудні 2016 року та у березні 2017 року, що підтверджується поданим позивачем з позовом докладним розрахунком стягуваної суми заборгованості (а.с. 8 9).

За порушення встановленого п. 6.1 договору №2644/1617-ТЕ-36 строку оплати природного газу, поставленого у листопада, грудні 2016 року та у березні 2017 року, позивач нарахував відповідачу до сплати передбачену п. 8.2 договору №2644/1617-ТЕ-36 пеню у сумі 4792,08 грн., а також передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних у сумі 684,59 грн.

Відповідач нараховані позивачем суми пені та трьох процентів річних не сплатив, що й спричинило даний спір.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) визначає грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства Господарський суд Черкаської області дійшов таких висновків.

Відповідач не належним чином (несвоєчасно) виконав грошове зобов`язання за договором №2644/1617-ТЕ-36 щодо оплати вартості поставленого йому позивачем у листопада, грудні 2016 року та у березні 2017 року природного газу, допустив прострочення його виконання і тим самим порушив права позивача на своєчасне одержання плати за поставлений природний газ.

Отже, позивач в порядку захисту своїх порушених прав вправі вимагати стягнення з відповідача на свою користь передбаченої п. 8.2 договору №2644/1617-ТЕ-36 пені, а також передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України трьох процентів річних.

Стягувані суми пені та трьох процентів річних нараховані позивачем у відповідності з умовами договору №2644/1617-ТЕ-36, фактичними обставинами його виконання сторонами, вимогами чинного законодавства, тобто нараховані правильно.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.

За подання позову позивач за платіжним дорученням від 27.01.2020 № сплатив 2102,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Судовий збір у сумі 2102,00 коп. покласти на відповідача.

Стягнути з об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Престиж+" (вул. бульвар Шевченка, будинок 150, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, ) на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) 4792,08 грн. (чотири тисячі сімсот дев`яносто дві гривні 08 копійок) пені, 684,59 грн. (шістсот вісімдесят чотири гривні 59 копійок) три проценти річних та 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) судового збору.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

СУДДЯ М.В. Дорошенко