ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року Справа № 906/840/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В. , суддя Розізнана І.В.

представники учасників справи не викликались,

розглянувши апеляційну скаргу Відповідача-Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на рішення господарського суду Житомирської об-ласті від 26.11.2019р., повний текст якого складено 26.11.2019р., у справі №906/840/19 (суддя Маріщенко Л.О.)

за позовом Пулинської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості

смт.Пулини Пулинського р-ну Житомирської обл.

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у

Житомирській області м.Житомир.

про стягнення 19 832 грн. 97 коп. шкоди,-

У серпні 2019 року Житомирський обласний центр зайнятості в особі Пулинської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості (надалі в тексті - Центр зайнятості) звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області (надалі в тексті - Управ-ління) 19 832 грн. 97 коп. шкоди. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на Закон України «Про загальнообовя`зкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та невідшкодування Відповідачем в добровільному порядку 19 832 грн. 97 коп. шкоди, внаслідок без-підставного надання статусу безробітної ОСОБА_1 та виплачено матеріальної допомоги по безробіттю.(арк.справи 4-6).

За наслідками розгляду справи №906/840/19 рішенням від 26.11.2019р. господарський суд Житомирської області позов задоволив, присудивши до стягнення з Управління виконавчої ди-рекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь Житомирського обласного центру зайнятості в особі Пулинської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості 19 832 грн. 97 коп. виплаченої допомоги по безробіттю. Постановляючи рішення, гос-подарський суд першої інстанції виходив з того, через неправомірні дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, які полягали в недо-держанні строку звільнення працівника після повідомлення про скорочення чисельності штату працівників, 25.01.2018р. ОСОБА_1 безпідставно надано статус безробітного та виплачено допомогу у сумі 19 832 грн. 97 коп., чим завдано шкоду Житомирському обласному центру зайня-тості в особі Пулинської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості у зазначеному розмірі, тому суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.(арк.справи 104-106).

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Відповідач подав скаргу до апеляційного госпо-дарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 26.11.2019р. у даній справі та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову.(арк. справи 116-120).

Обґрунтовуючи скаргу, зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наголошує, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про обґрунто-ваність позову, оскільки наявність дій роботодавця щодо недотримання строку попередження, не є виною, наслідком якої було б поновлення на роботі, а відтак прямих збитків Позивачу Відповідачем не нанесено. Оскільки відповідно до ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю. Тобто, спеціальним законодавством не передбачена навіть можливість утримання із роботодавця коштів у інших випадках. Окрім того, стягнення виплаченої допомоги за весь період перебування ОСОБА_1 на обліку, тобто з 25.01.2018р. по 11.05.2018р. є також неправомірним, адже, відповідно до ч.3 ст.22 Закону допомога по безробіттю виплачується з 8-го дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості. Зважаючи на наяв-ність рішення Апеляційного суду Житомирської області, яким дату звільнення перенесено на 20.02. 2019р. і на те, що ОСОБА_1 перебувала на обліку як безробітна з 25.01.2018р., а виплата допомоги по безробіттю розпочалась з 01.02.2018р. і закінчилась 11.05.2018р., то судом безпід-ставно визначений період стягнення з Відповідача коштів, починаючи з 01.02.2018р. по 11.05.2018р. включно та безпідставно стягнена сума у розмірі 19 832 грн. 97 коп. Зміна дати звільнення судом фактично зобов`язала роботодавця змінити запис у трудовій книжці та виплатити працівникові середній заробіток за час вимушеного прогулу. Відповідний запис у трудову книжку здійснювався після винесення рішення апеляційним судом, тобто з 10.09.2018р. Відтак, очевидно, що у період з 29.12.2017р. по 20.02.2018р. звільнений працівник, як застрахована особа, мав право на звернення до центру зайнятості для надання статусу безробітного та одержання відповідних виплат.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2019р. відкрито апеляційне провадження у справі №906/840/19. Крім того, встановлено Відповідачеві строк для по-дання суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) Скаржнику копії відзиву протягом 10 днів з дня вручення ухвали, а також ухвалено розглядати апеляційну скаргу без по-відомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового проваджен-ня.(арк.справи 115).

Через канцелярію апеляційного суду 10.01.2020р. надійшов відзив Позивача, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. (арк.справи 131-134).

16.01.2020р. надійшли пояснення Скаржника, у яких він додатково підтримує апеляційну скаргу та просить суд її задоволити і заперечує проти аргументів Позивача, викладених у відзиві. (арк.справи 138-141).

Крім того, 27.01.2020р. надійшли додаткові пояснення Позивача, у яких він заперечує про-ти доводів та вимог апеляційної скарги та пояснень до апеляційної скарги.(арк.справи 146-148).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуаль-ного права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працювала на посаді головного спеціа-ліста відділу обліку страхувальників, страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики страхового травматизму - страхового експерта з охорони праці Хорошівського відділення управ-ління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області у період з 01.08.2017р. по 29.12.2018р. та наказом №443-к звільнена з посади 29.12.2017р. у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

25.01.2018р. ОСОБА_1 звернулась до Червоноармійського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, а з 01.02.2018р. їй розпочато виплату допомоги по безробіттю на підставі п.1 ст.22, ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціа-льне страхування на випадок безробіття».(арк.справи 10, 11).

За час перебування на обліку в Центрі зайнятості ОСОБА_1 отримала компенсаційні виплати по безробіттю в сумі 19 832 грн. 97 коп., що підтверджується розрахунками допомоги по безробіттю, відомостями про виплати за видами забезпечення та платіжними дорученнями.(арк. справи 12, 61-62, 77-87, 88-94, 95).

Крім того, 18.01.2018р. ОСОБА_1 звернулась до Червоноармійського районного суду Житомирської області із позовною заявою, в якій просила скасувати наказ про звільнення №443-к без дати. Поновити її на роботі на посаді страхового експерта з охорони праці Хорошівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирсь-кій області, стягнути на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що її звільнення з 29.12.2017р. за п.1 ст.40 КЗпП України відбулося з порушенням норм трудового законодавства, її належним чином не попередили про звільнення, не запропонували вакантні посади.Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 04.04.2018р. позов задоволено част-ково. Скасовано оспорюваний наказ, поновлено ОСОБА_1 на роботі. Постановою Апеляцій-ного суду Житомирської області від 06.08.2018р., залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 29.11.2018р., 2018 року у справі №292/50/18 апе-ляційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомир-ській області задоволено частково, рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 04.05.2018р. скасовано і ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення по-зову. Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з 29.12.2017 на 20.02.2018, стягнуто з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 51 494 грн. 70 коп. та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.(арк.справи 20, 21-25).

05.06.2018р., 13.05.2019р. та 26.06.2019р. з метою досудового врегулювання спору Пулинсь-ка районна філія Житомирського обласного центру зайнятості зверталась до Управління виконав-чої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з претензіями про перерахування коштів у розмірі 19 832 грн. 97 коп.(арк.справи 13-15).

У відповідях на претензії Позивача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області ю зазначало про відсутність підстав для їх задо-волення.(арк.справи 16-19).

Так, Житомирський обласний центр зайнятості в особі Пулинської районної філії Жито-мирського обласного центру зайнятості звернувся із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про стягнення 19 832 грн. 97 коп. виплаченої допомоги по безробіттю.(арк.справи 4-6).

Як вже зазначалось, господарський рішенням від 26.11.2019р. суд Житомирської області задоволив позов у повному обсязі.(арк.справи 104-106).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з огляду на наступ-не:

Предметом спору є стягнення шкоди у зв`язку із порушенням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Розглядаючи спір колегія суддів зауважує, що відповідно до ст.43 Закону України «Про зай-нятість населення», статус безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою.

Згідно зі ст.44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону, допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Матеріалами справи стверджується, що 29.12.2017р. ОСОБА_1 звільнена із посади головного спеціаліста відділу обліку страхувальників, страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики страхового травматизму - страхового експерта з охорони праці Хорошів-ського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Жито-мирській області у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

25.01.2018р. ОСОБА_1 звернулась до Червоноармійського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, а з 01.02.2018р. їй розпочато виплату допомоги по безробіттю та отримала таку допомогу в сумі 19 832 грн. 97 коп., що стверджується розрахунками допомоги по безробіттю, відомостями про виплати за видами забезпечення та платіжними дору-ченнями.(арк.справи 12, 61-62, 77-87, 88-94, 95).

Частиною 3 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страху-вання на випадок безробіття» визначено, що з роботодавця утримуються: сума виплаченого забез-печення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

В апеляційній скарзі Управління посилається на неможливість застосування вказаної нор-ми, оскільки Відповідач не вчинив протиправного діяння. У постанові Апеляційного суду Житомир-ської області не встановлено порушення трудового законодавства, а звільнення працівника відбу-лось не з вини Управління.

Проте, як вбачається з постанови Апеляційного суду Житомирської області від 06.08.2018р., залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 29.11. 2018 року, у справі №292/50/18, суд встановив недотримання Управлінням строку попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення, тому апеляційну скаргу задовольнив частково, змінивши дату звільнення ОСОБА_1 з 29.12.2017р. на 20.02.2018р.

Таким чином, апелянтом не спростовано того факту, що рішенням встановлено порушення 2-місячного строку повідомлення, який повинен передувати звільненню та ОСОБА_1 була попереджена лише 20 грудня 2017 року.

Враховуючи дії роботодавця щодо неналежного повідомлення працівника про звільнення, - запис у трудовій книжці про звільнення ОСОБА_1 29.12.2017р. є недійсним. Тому на момент подання заяви про надання статусу безробітного, остання, враховуючи рішення Апеляційного суду Житомирської області, на яке посилається Відповідач, перебувала в трудових відносинах з Відпо-відачем до 20.02. 2018 року.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її циві-льного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішень-нями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальними правовими підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є наявність складу цивільного правопорушення, необхідними елементами якого є: - протиправна поведінка (дії чи бездіяльність) особи; - шкідливий результат такої поведінки (шкода); - причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою і вина.

Наявність всіх чотирьох складових правопорушення є необхідною вимогою для притягнення до відповідальності, якщо інше не встановлено законом. За відсутності хоча б одного з цих еле-ментів цивільна відповідальність не настає.

На переконання суду, факт зміни дати звільнення працівника через неналежне повідомлен-ня у даному випадку підтверджує наявність протиправних дій та вини Управління.

Таким чином, через неправомірні дії Управління, які полягали в недодержанні строку звіль-нення працівника після повідомлення про скорочення чисельності штату працівників, 25.01.2018р. ОСОБА_1 безпідставно надано статус безробітного та виплачено допомогу у сумі 19 832 грн. 97 коп., чим завдано шкоду Житомирському обласному центру зайнятості в особі Пулинської район-ної філії Житомирського обласного центру зайнятості у зазначеному розмірі, тому суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню, тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін.

Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпо-середньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарсько-го суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 34, 86, 129, 232, 233, 240, 270, 275, 276, 282, 284, 286 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування Украї-ни у Житомирській області на рішення господарського суду Житомирської області від 26.11.2019 року у справі №906/840/19 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підля-гає.

3. Матеріали справи №906/840/19 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.