ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" березня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1657/19

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., за участю секретаря судового засідання Руденко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», м. Київ
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича Фірма «Будкомплекс» 2. ОСОБА_1
простягнення заборгованості
за участю представників:

позивача:не з`явились
відповідачів:Балановський Ф.В. паспорт
встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича Фірма «Будкомплекс» (далі перший відповідач), ОСОБА_1 (далі другий відповідач) про солідарне стягнення з відповідачів 701516,49 грн. заборгованості за кредитом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання першим відповідачем своїх зобов`язань за договором банківського обслуговування від 29.06.2017, укладеного між позивачем та першим відповідачем (надалі кредитний договір), щодо своєчасного повернення тіла кредиту у строки визначені договором, які (зобов`язання) забезпечені порукою з боку другого відповідача відповідно до умов договору поруки від 28.08.2017 № Р546942667, укладеного між позивачем та другим відповідачем (надалі договір поруки).

В процесі розгляду справи позивач подав до суду письмові пояснення від 20.02.2020, відповідно до яких зменшив розмір позовних вимог в частині заявленої до солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитом до 297874,43 грн., а також заявив додаткову вимогу про солідарне стягнення з відповідачів 4170,24 грн. заборгованості за відсотками. У вказаних письмових поясненнях позивач зазначає про часткове погашення заборгованості за кредитом.

Розглянувши подані письмові пояснення суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Разом з тим, в поданих письмових поясненнях крім зменшення розміру позовних вимог в частині заявленої до солідарного стягнення суми заборгованості за кредитом, позивачем заявлено окрему додаткову вимогу про солідарне стягнення з відповідачів 4170,24 грн. заборгованості за відсотками. У вказаній частині йдеться не про зміну кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві, а про заявлення додаткової вимоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відхилення поданих позивачем письмових пояснень від 20.02.2020 в частині заявленої позивачем додаткової вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 4170,24 грн. заборгованості за відсотками, оскільки заявлені додаткові вимоги не можуть бути предметом розгляду у даному позовному провадженні.

За вказаних обставин, в даному провадженні суд розглядає остаточні вимоги позивача в редакції письмових пояснень від 20.02.2020 в частині зменшення розміру позовних вимог, а саме про солідарне стягнення з відповідачів 297874,43 грн. заборгованості за кредитом.

В процесі розгляду справи між позивачем та першим відповідачем укладено додаткову угоду від 28.01.2020 № 1 до кредитного договору, якою сторони узгодили, що заборгованість по кредиту за договором на час підписання угоди складає 297874,43 грн., яку клієнт зобов`язується погасити до 01.08.2020 згідно графіку наведеного в додатку № 1 до цієї угоди, який є невід`ємною частиною цієї угоди, а саме: 25.02.2020 зобов`язався сплатити суму кредити в розмірі 47908,67 грн., 25.03.2020 48545,36 грн., 25.04.2020 49131,60 грн., 25.05.2020 50108,89 грн., 25.09.2020 50926,20 грн., 01.08.2020 51253,71 грн. відповідно.

Також між позивачем та другим відповідачем укладено додаткову угоду від 28.01.2020 № 1 до договору поруки, якою сторони угоди узгодили, що порука забезпечує належне виконання ВФ «Будкомплекс» зобов`язань за додатковою угодою від 28.01.2020 № 1 до кредитного договору, а саме здійснення платежів на погашення кредиту в розмірі 297874,43 грн. до 01.08.2020 та повернення кредиту у строки зазначені у графіку погашення кредиту, який є додатком 1 до додаткової угоди до кредитного договору.

На виконання зазначеної додаткової угоди від 28.01.2020 № 1 до кредитного договору відповідач сплатив перший платіж передбачений графіком погашення заборгованості, що підтверджується меморіальним ордером від 24.02.2020 № К0224ОWOF3, копія якого залучена до матеріалів справи.

Додатковою угодою від 28.01.2020 № 1 до кредитного договору сторони змінили строк погашення кредиту. Враховуючи зазначене та здійснену відповідачем сплату першого платежу за графіком погашення заборгованості за кредитом, відсутні прострочені платежі з погашення кредиту. Тобто строк повної сплати заборгованості за кредитом згідно з графіком погашення заборгованості за кредитом не настав.

На адресу суду від позивача надійшла заява від 10.03.2020, в якій він просить суд залишити позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича Фірма «Будкомплекс», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 42 та ст. 169 Господарського процесуального кодексу України передбачено право учасників справи подавати до суду заяви та клопотання, в яких викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду є правом позивача, при реалізації якого законодавцем не вимагається наведення позивачем наявності підстав такого звернення.

Одним із основних принципів господарського судочинства, закріплених у ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, є принцип диспозитивності.

Диспозитивність господарського судочинства передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 14 Господарського процесуального кодексу України).

Подавши вказану заяву про залишення позову без розгляду позивач по суті не зацікавлений в розгляді його позовних вимог до відповідачів після пред`явлення позову.

Враховуючи зазначене суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення вказаної заяви та вважає за можливе залишити позов без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала.

Керуючись п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 226, ст. 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Залишити позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича Фірма «Будкомплекс», ОСОБА_1 про солідарне стягнення з відповідачів 297874,43 грн. заборгованості за кредитом без розгляду.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 1 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя Ю.В. Подоляк