ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2020 р. Справа№ 911/563/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Пашкіної С.А.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Кучерявий С.В.

відповідача - Бовкун В.І.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Калити Анатолія Федоровича

на рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2018 р. (повне рішення складено 20.06.2018 р.) (суддя - Лутак Т.В.)

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 р. (повний текст складено 20.09.2018 р.) (судді - Дідиченко М.А., Смірнова Л.Г., Кропивна Л.В.)

у справі № 911/563/18

за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк"

до Фізичної особи-підприємця Калити Анатолія Федоровича

про стягнення заборгованості у розмірі 730117,66 грн

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця Калити Анатолія Федоровича про стягнення 730117,66 грн заборгованості за кредитним договором № 98/2013 від 21.06.2013 р. та договором застави транспортного засобу від 21.06.2013 р., з яких: 17184,00 грн - поточна заборгованість по кредиту, 268016,45 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 3933,99 грн - поточна заборгованість по процентах, 185907,89 грн - прострочена заборгованість по процентах, 61868,40 грн - заборгованість по неустойці (пені) за несвоєчасну сплату кредиту, 56719,41 грн - заборгованість по неустойці (пені) за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, 50199,03 грн - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту, 44265,99 грн - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим процентам та 42022,50 грн - штраф за невиконання п. 3.3.11 договору застави транспортного засобу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за його користування, а також за договором застави щодо забезпечення страхування предмету застави.

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.06.2018 р. у справі № 911/563/18 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 17184,00 грн поточної заборгованості по кредиту, 268016,45 простроченої заборгованості по кредиту, 3933,99 грн поточної заборгованості по процентах за користування кредитом, 185907,89 грн простроченої заборгованості по процентах за користування кредитом, 61868,40 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту, 56719,41 грн пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, 44437,81 грн інфляційних втрат за несвоєчасне повернення кредиту, 39380,25 грн інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом та 42022,50 грн штрафу, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача 44437,81 грн інфляційних втрат за несвоєчасне повернення кредиту, 39380,25 грн інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача 49193,44 грн інфляційних втрат за несвоєчасне повернення кредиту та 43487,63 грн інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 р. апеляційну скаргу задоволено частково, рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2018 р. у справі № 911/563/18 змінено в частині стягнення інфляційних втрат за несвоєчасне повернення кредиту та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

Фізична особа-підприємець Калита Анатолій Федорович звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2018 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 р. у справі № 911/563/18.

Ухвалою Верховного Суду від 06.12.2019 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Калити Анатолія Федоровича на рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2018 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 р. у справі № 911/563/18.

Касаційним судом зазначено, що, зважаючи на положення статей 254, 272 ГПК України, особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, може звернутися з відповідною апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції і після закінчення апеляційного розгляду справи. Отже, у суду касаційної інстанції відсутні процесуально-правові підстави для прийняття до провадження касаційної скарги без перегляду його вимог в апеляційному порядку, тому у прийнятті такої касаційної скарги слід відмовити.

09.01.2020 р. Фізична особа-підприємець Калита Анатолій Федорович звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2018 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 р. у справі № 911/563/18, просить їх скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Окрім цього відповідачем у тексті апеляційної скарги викладено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2018 р. та постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 р. у справі № 911/563/18 до закінчення їх перегляду в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що під час розгляду справи судами не було належним чином повідомлено відповідача про розгляд даної справи, що позбавило його конституційного права на захист. Також відповідач вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду. До то ж, скаржник посилається на те, що суди обох інстанцій не врахували, що відповідач був позбавлений можливості оплачувати кредит, оскільки позивач не повідомив його на який рахунок він повинен сплачувати кредит у зв`язку з припиненням функціонування відділень АТ «Укргазбанк» на території АР Крим.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2020 р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Калити Анатолія Федоровича у справі № 911/563/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Андрієнко В.В.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 272 ГПК України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, Фізична особа-підприємець Калита Анатолій Федорович не був присутній під час її розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій, оскільки зареєстрований в Автономній Республіці Крим. При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача є відмінними від вже розглянутих доводів позивача під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Калити Анатолія Федоровича, зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2018 р. та постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 р. у справі № 911/563/18 та призначено справу до розгляду на 25.02.2020 р.

У судовому засіданні 25.02.2020 р. було оголошено перерву до 12.03.2020 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

21.06.2013 р. між Публічним акціонерним товариством акціонерного банку "Укргазбанк" та Фізичною особою-підприємцем Калитою Анатолієм Федоровичем (далі - позичальник) було укладено кредитний договір № 98/2013 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк на умовах цього договору надає позичальнику кредит у сумі 343680,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, встановленого в п. 1.3 цього договору, в розмірі 19,3 % річних.

Згідно з п. 1.2 договору цільове використання (мета) кредиту: для придбання транспортного засобу.

Як передбачено п. 1.3 договору, кредит надається з 21.06.2013 р. по 20.06.2018 р.; позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі у строки (терміни) та у сумі, які зазначені в графіку погашення кредиту (додаток № 1 до цього договору).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що кредитні кошти надаються банком позичальнику шляхом оплати в межах сум та відповідно до строків, визначених у п. 1.3 цього договору, розрахункових документів відповідача безпосередньо з позичкового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у відділенні № 331/11 АБ "Укргазбанк", код банку 320478.

У відповідності до п. 3.2 договору повернення кредиту відповідач здійснює на рахунок № НОМЕР_2 у відділенні № 331/11 АБ "Укргазбанк", код банку 320478, відповідно до графіку погашення кредиту, який наведено в додатку № 1 до цього договору. У разі ненадходження платежів від позичальника у встановлені цим договором строки, суми непогашених у строк платежів визнаються простроченими та наступного банківського дня перераховуються на рахунки простроченої заборгованості.

Згідно з п. 3.3 договору нарахування процентів по договору здійснюється на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному в п. 1.1 цього договору. При розрахунку процентів використовується метод "факт/факт", виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, враховуючи перший день та не враховуючи останній день користування кредитними коштами. Проценти нараховуються позивачем щомісячно, не пізніше останнього банківського дня місяця, за період з дати надання кредиту по останній календарний день місяця, в якому наданий кредит, та надалі з першого дня по останній день місяця, в день повного погашення заборгованості по кредиту, в день повного дострокового погашення заборгованості по кредиту, в день дострокового розірвання цього договору, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.3 цього договору, за період з першого календарного дня місяця, в якому відбувається погашення кредиту, по день, що передує дню погашення кредиту.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що проценти сплачуються позичальником щомісячно не пізніше 5-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитом, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.3 цього договору, в день повного погашення заборгованості по кредиту, в день повного дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у відділенні № 331/11 АБ "Укргазбанк", код банку 320478.

Відповідно до п. 3.7 договору за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 24,3% річних. Нарахування процентів за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), здійснюється на суму фактичного щоденного залишку простроченої заборгованості по кредиту, виходячи з процентної ставки, зазначеної а першому абзаці цього пункту договору. Проценти нараховуються позивачем щомісячно не пізніше останнього банківського дня місяця за період з дати виникнення простроченої заборгованості по останній календарний день місяця, в якому виникла така заборгованість (або до дня погашення простроченої заборгованості), та надалі з першого дня по останній календарний день, в якому існує така прострочена заборгованість, та з першого календарного дня місяця до дня погашення простроченої заборгованості в місяці, в якому відбулось таке погашення.

Якщо позивачем застосовані до відповідача штрафні санкції у вигляді пені, остання розраховується позивачем з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені по дату припинення цих обставин включно (п. 3.8 договору).

Згідно з п. 5.2.2 договору позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати плату за кредит на умовах і в порядку, передбачених цим договором, а також суми передбаченої цим договором неустойки.

Відповідно до п. 5.2.9 договору позичальник зобов`язався на вимогу банку достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти, комісії та можливі штрафні санкції у випадку, передбачених цим договором та/або договорами забезпечення.

Пунктом 5.2.15 договору передбачено, що позичальник зобов`язався одночасно з укладенням цього договору здійснити укладення договору(ів) страхування відповідача від нещасного випадку та заставного майна, що передається в заставу (іпотеку), у відповідності до вимог позивача та надати позивачу копію(ї) укладеного(их) договору(ів) страхування та доказів сплати страхових платежів, які підтверджують дію договору(ів) страхування на строк, не менший, ніж один рік.

Згідно з п. 5.2.16 договору позичальник зобов`язався здійснювати страхування заставного майна та відповідача від нещасного випадку на весь строк кредитування. При цьому у випадку укладення договору страхування терміном на 1 рік, забезпечити укладення наступних договорів страхування заставного майна таким чином, щоб страхове покриття за договорами страхування було безперервним та діяло протягом усього терміну користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 5.2.17 договору позичальник зобов`язався забезпечувати чинність договорів страхування, визначених у п. 5.2.16 цього договору, зокрема забезпечити вчасну сплату всіх чергових платежів, на строк не менший, ніж той, в межах якого відповідач виконає всі зобов`язання за цим договором та забезпечувати надання позивачу доказів таких сплат.

Згідно з п. 6.3 договору за порушення визначених в цьому договорі строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами та/або комісій позичальник зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (пеню), яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України сторони домовляються, що розрахунок пені за прострочення виконання зобов`язань (щодо строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами) припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.9 договору передбачено, що строк позовної давності (крім вимог про стягнення неустойки) за цим договором становить три роки у відповідності до чинного законодавства України. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені).

Відповідно до п. 9.13 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Додатком № 1 до кредитного договору № 98/2013 від 21.06.2013 р. сторони визначили графік погашення кредиту.

21.06.2013 р. між Публічним акціонерним товариством акціонерного банку "Укргазбанк" (далі - заставодержатель) та Фізичною особою-підприємцем Калитою Анатолієм Федоровичем (далі - заставодавець) було укладено договір застави транспортного засобу (далі - договір застави).

Відповідно п. 2.1 договору застави предметом застави є транспортний засіб марки ATAMAN, моделі А-09214, тип Автобус-D, 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_4 (далі - предмет застави).

Згідно з п. 2.2 договору застави за згодою сторін предмет застави оцінено в 431600,00 грн (з ПДВ) та визначено сторонами його справедливою (ринковою) вартістю (далі - заставна вартість).

Як передбачено п. 3.3.11 договору застави, заставодавець зобов`язаний одночасно з укладенням цього договору здійснити страхування предмету застави за власний рахунок у акредитованій позивачем страховій компанії та виконувати всі умови кредитного та цього договору при здійсненні страхування. Відповідач зобов`язаний здійснювати страхування предмету застави на весь строк кредитування. При цьому у випадку укладення договору страхування терміном на 1 рік, забезпечити укладання наступних договорів страхування предмету застави таким чином, щоб страхове покриття за договорами страхування було безперервним та діяло протягом усього терміну користування кредитними коштами. Заставодавець зобов`язаний вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування, за яким застраховано предмет застави, зокрема вчасно сплачувати всі чергові страхові платежі, та не пізніше, ніж за 10 календарних днів до граничного строку сплати страхових платежів, визначеного договором страхування, надати позивачу докази такої сплати.

Згідно з п. 4.3 договору застави за кожний випадок невиконання чи неналежного виконання п. 3.3.11 цього договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф. Розмір штрафу встановлюється залежно від строку, протягом якого заставодавець порушував вимоги п. 3.3.11 цього договору та становить 1,5% від загальної вартості предмета застави, визначеної в п. 2.2 цього договору, який збільшується на 0,75 процентних пункти щомісячно наростаючим підсумком починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за місяцем порушення (у т.ч. враховуючи місяць, у якому будуть виконані зобов`язання зі страхування). При цьому, сплата штрафу не звільняє заставодавця від виконання своїх зобов`язань за вказаними пунктами.

Цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання зобов`язань, забезпечених заставою за цим договором (п. 7.1 договору застави).

На виконання умов кредитного договору № 98/2013 від 21.06.2013 р. позивач надав відповідачу кредит у розмірі 343680,00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками по рахунку № НОМЕР_1 .

Однак відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом виконав частково, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість перед позивачем.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором.

Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що оскільки відповідач у встановлений договором строк не здійснив повернення кредиту та не сплатив проценти за його користування, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 17184,00 грн поточної заборгованості по кредиту, 268016,45 грн простроченої заборгованості по кредиту, 3933,99 грн поточної заборгованості по процентах за користування кредитом та 185907,89 грн простроченої заборгованості по процентах за користування кредитом, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату кредиту за період з 22.03.2017 р. по 22.03.2018 р. у розмірі 61868,40 грн, та пеню за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за період з 22.03.2017 р. по 21.03.2018 р. у розмірі 56719,41 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 3.8 договору у випадку, якщо позивачем застосовані до відповідача штрафні санкції у вигляді пені, остання розраховується позивачем з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені по дату припинення цих обставин включно.

Відповідно до п. 6.3 договору за порушення визначених в цьому договорі строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами та/або комісій відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (пеню), яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня. У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України сторони домовляються, що розрахунок пені за прострочення виконання зобов`язань (щодо строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами) припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статті 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та ч. 2 ст. 343 ГК України обмежують граничний розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ.

Отже, розмір пені не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 61868,40 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 22.03.2017 р. по 22.03.2018 р. та 56719,41 грн пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за період з 22.03.2017 р. по 21.03.2018 р., є обґрунтованими, розмір їх перевірений судом, відповідає вимогам чинного законодавства та умовам укладеного договору.

За неналежне виконання умов кредитного договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 44265,99 грн інфляційних втрат.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається з розрахунку позивача, інфляційні втрати з простроченої суми сплати кредиту за період з 22.03.2015 р. по 23.03.2018 р. складають 50199,03 грн, а інфляційні втрати з простроченої суми сплати процентів за користування кредитом за період з 22.03.2015 р. по 21.03.2018 р. складають 44265, 99 грн.

Здійснивши перерахунок розміру інфляційних втрат, судом було встановлено, що позивачем при їх нарахуванні було неправильно визначено сукупний (середній) індекс інфляції за певні періоди прострочення платежу.

Колегія суддів погоджується з перерахунком, здійсненим місцевим судом, відповідно до якого, інфляційні втрати підлягають частковому задоволенню, а саме: 44437,81 грн - інфляційні втрати з простроченої суми сплати кредиту та 39380,25 грн - інфляційні втрати з простроченої суми сплати процентів за користування кредитом.

Також, на підставі п. 4.3 договору застави позивач просив суд стягнути з відповідача штраф за невиконання ним протягом останніх трьох років зобов`язань, визначених у пунктах 5.2.15 - 5.2.17 кредитного договору та п. 3.3.11 договору застави, який за розрахунком позивача складає 42022, 50 грн.

Відповідно до п. 4.3 договору застави за кожний випадок невиконання чи неналежного виконання п. 3.3.11 цього договору відповідач сплачує на користь позивача штраф. Розмір штрафу встановлюється залежно від строку, протягом якого відповідач порушував вимоги п. 3.3.11 цього договору та становить 1,5 % від загальної вартості предмета застави, визначеної в п. 2.2 цього договору, який збільшується на 0,75 процентних пункти щомісячно наростаючим підсумком починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за місяцем порушення (у т.ч. враховуючи місяць, у якому будуть виконані зобов`язання зі страхування).

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як передбачено 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, відповідно до якого вимога позивача про стягнення з відповідача 42022,50 грн штрафу є обґрунтованою, арифметично правильною та такою, що підлягає задоволенню.

Посилання скаржника на те, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду, колегія вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Виходячи зі змісту позовних вимог, позивач нарахував та просив стягнути заборгованість відповідача за кредитним договором за період з 22.03.2015 р. по 21.03.2018 р.

З матеріалів справи вбачається, що з даним позовом Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Укргазбанк» звернулось до Господарського суду Київської області у березні 2018 року, тобто у межах строку позовної давності.

Стосовно доводів скаржника про те, що суди обох інстанцій не врахували, що відповідач був позбавлений можливості оплачувати кредит, оскільки позивач не повідомив його на який рахунок він повинен сплачувати кредит у зв`язку з припиненням функціонування відділень АТ «Укргазбанк» на території АР Крим після 20.02.2014 р., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із виписок по рахункам № НОМЕР_2 , № НОМЕР_1 , № НОМЕР_5 за період з 21.06.2013 р. по 21.03.2018 р. відповідач здійснював платежі на користь позивача за укладеним кредитним договором після 20.02.2014 р., зокрема 03.03.3014 р. року у сумі 10500,00 грн та 04.04.2014 р. у сумі 10529,00 грн.

Умовами п. п. 5.1, 5.2 кредитного договору передбачено обов`язок відповідача використовувати кредит за цільовим призначенням і у встановлені п. 1.3 цього договору строки, повернути отриману суму кредиту; своєчасно сплачувати плату за кредит на умовах і в порядку, передбачених цим договором, а також суми, передбаченої цим договором неустойки.

В той же час, зазначення в тексті кредитного договору відділення № 331/11 АБ «Укргазбанк» не зобов`язує відповідача здійснювати платежі по кредиту тільки в цьому відділенні позивача. Умовами кредитного договору не заборонено відповідачу здійснити платежі по кредиту в будь-якому відділенні позивача, розташованих на неокупованій частині території України, і не тільки у відділеннях позивача, а і в інших банківських установах.

Відповідачем не надано доказів відмови йому у прийняті платежів по кредиту на умовах кредитного договору в інших відділеннях позивача або в інших банківських установах, розташованих на неокупованій частині території України.

Крім того, з дати початку тимчасової окупації РФ території АР Крим та до теперішнього часу перетин громадян адміністративного кордону між материковою частиною України та тимчасово окупованою РФ територією АР Крим не припинявся. Протягом цього часу відповідач мав змогу перебувати на материковій частині України без обмеження у часі та місці.

Вбачається, що в розділі кредитного договору «Адреси і банківські реквізити сторін» зазначено адресу реєстрації позивача - 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, а також поштову адресу позивача - 01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, 39.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач звертався за вказаними адресами з питань порядку обслуговування кредитної заборгованості після 20.02.2014 р.

Таким чином, відповідачем не доведено вжиття ним усіх залежних від нього заходів належного виконання зобов`язання та неможливості запобігти збиткам позивача. Окупація АР Крим Російською Федерацією та пов`язана із цим неможливість відповідачем здійснювати платежі на умовах кредитного договору тільки в відділенні АБ «Укргазбанк» № 331/11 не мають ознак надзвичайності чи невідворотності для виконання обов`язку за кредитним договором.

Інші аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2018 р. та постанова Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 р. у справі № 911/563/18 прийняті з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Калити Анатолія Федоровича не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання, а також витрати скаржника на професійну правничу допомогу покладаються на останнього.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Калити Анатолія Федоровича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2018 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 р. залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2018 р. та постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 р. у справі № 911/563/18.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Калиту Анатолія Федоровича.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 19.03.2020 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

С.А. Пашкіна