ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2020 р. м. Київ Справа № 911/394/20

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Кушнірчука Віталія Зіновійовича (Київська обл., Києво-Святошинський район, м.Боярка)

до Дочірнього підприємства "Рітейл центр" (Київська обл., м. Ірпінь)

про стягнення 64465,92 грн

без виклику учасників процесу

Фізична особа-підприємець Кушнірчук Віталій Зіновійович (далі - позивач) подав до суду позов про стягнення з Дочірнього підприємства "Рітейл центр" (далі - відповідач) 64465,92 грн, з яких 55942,04 грн основного боргу, 7093,14 грн пені, 703,49 грн 3% річних та 727,25 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов трьох договорів про переведення боргу №w696 від 16.02.2015, №v1490 від 16.02.2015 та №1А_307 від 22.04.2016 в частині виконання зобов`язання щодо оплати боргу.

Ухвалою від 19.02.2020 Господарський суд Київської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі. Справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників провадження. Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 1 ст. 251 ГПК України - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та доказів відправки копії відповіді на відзив відповідачу у строк, визначений судом згідно з вимог ч. 4 ст. 166 ГПК України, - до 23.03.2020 (включно), а відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 06.04.2020 (включно).

Суд встановив, що згідно з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення у справі № 911/394/20 відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами 24.02.2020, однак у наданий судом строк та станом на 23.03.2020 відповідач не скористався своїми процесуальними правами щодо подання до суду клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін чи заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, відповідачем не було подано до суду відзиву на позовну заяву чи будь-яких клопотань та заяв по суті справи чи з процесуальних питань.

Оскільки в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У відповідності до ч. 6 ст. 233 ГПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з позовної заяви 16.02.2015 між Фізичною особою-підприємцем Кушнірчуком Віталієм Зіновійовичем (далі - кредитор) та Дочірнім підприємством "Рітейл центр" (далі - новий боржник) за участю Дочірнього підприємства "Фуршет регіон" (далі - первісний боржник) було укладено два договори про переведення боргу №w696 та №v1490.

22.04.2016 між Фізичною особою-підприємцем Кушнірчуком Віталієм Зіновійовичем (далі - кредитор) та Дочірнім підприємством "Рітейл центр" (далі - новий боржник) за участю Товариства з обмеженою відповідальністю "Еффіус груп" (далі - первісний боржник) було укладено договір про переведення боргу №1А_307.

За умовами укладених договорів первісні боржники перевели на нового боржника борг у загальній сумі по трьох договорах у розмірі 55942,04 грн, однак новий боржник не здійснив оплату за договорами переведення боргу перед кредитором, що стало підставою для звернення останнього до суду про стягнення боргу в примусовому порядку.

При цьому, у зв`язку з неналежним виконанням новим боржником умов договорів, кредитором було додатково заявлено позовні вимоги про стягнення з нового боржника, окрім суми основного боргу, також 727,25 грн втрат від інфляції за період з 05.09.2019 по 31.12.2020, 703,49 грн 3 % річних та 7093,14 грн пені, нарахованих за аналогічний період.

Проаналізувавши умови укладених між сторонами договорів та дослідивши надані до суду в обгрунтування позовних вимог докази, судом приймається до уваги таке.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ґрунтуються на укладених між сторонами договорах про переведення боргу №w696 та №v1490 від 16.02.2015, №1А_307 від 22.04.2016, які по суті є правочинами, на підставі яких виникли зобов`язання, де замінюються боржники. Причому самі по собі зобов`язання (як і кредитор у ньому) не змінюються - змінюються тільки боржники. Інакше кажучи, на підставі цих правочинів у первісних боржників зобов`язання припиняються, а новий боржник вступає в зобов`язання і зобов`язаний виконати борг перед кредитором.

Приписами ст. 520 ЦК України визначено, що боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 522 ЦК України новий боржник у зобов`язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

Обґрунтовуючи заявлені в суді вимоги, кредитор посилається на невиконання новим боржником грошових зобов`язань щодо оплати боргу, що виникли на підставі укладених між сторонами договорів, за відсутності заперечень щодо підстав їх виникнення та заявлених до стягнення сум.

Судом встановлено, що за змістом укладених між сторонами договорів кредитор надав свою згоду для заміни первісного боржника новим боржником стосовно договору №w696 від 16.02.2015 у відношенні основного зобов`язання, яке виникло на підставі договору №ФР002285 від 23.05.2012, на суму боргу у розмірі 32502,48 грн; стосовно договору №v1490 від 16.02.2015 у відношенні основного зобов`язання, яке виникло на підставі договору №ФЦ008574 від 21.02.2012, на суму боргу у розмірі 19282,44 грн; стосовно договору №1А_307 від 22.04.2016 у відношенні основного зобов`язання, яке виникло на підставі договору №ЭГ017511 від 01.06.2013, на суму боргу у розмірі 4157,12 грн.

Згідно з умов укладених договорів про переведення боргу, новий боржник прийняв на себе зобов`язання сплатити кредитору суму боргу на умовах, передбачених основними договорами, а первісні боржники зобов`язалися в порядку, в строки та на умовах, передбачених договорами про переведення боргу, відшкодувати понесені новим боржником витрати по сплаті його боргу перед кредитором.

Тобто сторони погодили, що порядок та строки виконання новим боржником грошових зобов`язань перед кредитором на суму 32502,48 грн визначаються умовами договору №ФР002285 від 23.05.2012, порядок та строки виконання новим боржником грошових зобов`язань перед кредитором на суму 19282,44 грн визначаються умовами договору №ФЦ008574 від 21.02.2012, а порядок та строки виконання новим боржником грошових зобов`язань перед кредитором на суму 4157,12 грн визначаються умовами договору №ЭГ017511 від 01.06.2013.

Договори про переведення боргу №w696 та №v1490 від 16.02.2015, №1А_307 від 22.04.2016 лише засвідчують факт зміни сторони в зобов`язальних відносинах по сплаті боргу, який, в свою чергу, виник на підставі основних договорів, які і є визначальними для суду при оцінці фактів прострочення виконання новим боржником грошових зобов`язань перед кредитором на загальну суму 55942,04 грн.

Приписами ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, але не виключно, такими засобами як письмові, речові і електронні докази.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 ГПК України). Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ст. 80 ГПК України).

Слід зазначити, що предметом позову в даній справі є вимога кредитора про стягнення з нового боржника грошових коштів на загальну суму 55942,04 грн.

При цьому, предметом доказування, в даному випадку, є коло обставин, які підтверджують підстави заявленого позову, тобто які вказують на існування договірних відносин між кредитором та первісними боржниками по сплаті боргу, а вже потім підтверджують зміну боржників у зобов`язанні.

Натомість кредитор при зверненні до суду з даним позовом не подав в обґрунтування суми виникнення боргу, який заявлений до стягнення у даній справі, основних договорів, з яких би вбачався порядок та строки виконання новим боржником грошових зобов`язань перед кредитором по укладених останнім з первісними боржниками договорах.

Тобто кредитор в обґрунтування позовних вимог не подав суду належних та допустимих доказів, необхідних для правильного вирішення справи по суті, тобто ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі про стягнення з нового боржника на його користь 64465,92 грн, з яких 55942,04 грн основного боргу, 7093,14 грн пені, 703,49 грн 3% річних та 727,25 грн інфляційних втрат.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними, оскільки документально непідтверджені, що є підставою для відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-80, 129, 236- 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Кушнірчука Віталія Зіновійовича до Дочірнього підприємства "Рітейл центр" про стягнення 64465,92 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Суддя В.М. Антонова