ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2020 р. м. Київ Справа № 911/2807/19

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

За первісним позовом Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", Дніпропетровська обл., м. Нікополь

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінкойл", Київська обл.,

м. Вишневе

про стягнення 3 105 964 грн. 20 коп.

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінкойл", Київська обл., м. Вишневе

до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", Дніпропетровська обл., м. Нікополь

про стягнення 9 848 825 грн. 88 коп.

Представники сторін:

позивача Трубаков Є.О.;

відповідача Магурський О.П.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача штрафу за прострочення поставки товару у розмірі 3 105 964 грн. 20 коп.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов договору поставки № 1903968 від 17.07.2019 року не дотримувався графіку постачання, у зв`язку з чим просить суд стягнути з останнього штраф.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) звернувся до суду з позовом про стягнення з позивача (відповідача за зустрічним позовом) 9 848 825 грн. 88 коп. заборгованості, з яких: 9 535 856 грн. 67 коп. борг; 267 918 грн. 27 коп. пеня; 25 738 грн. 62 коп. 3% річних; 19 312 грн. 32 коп. інфляційних втрат.

В обгрунтування зустрічного позову ТОВ "Лінкойл" посилається на те, що АТ "Нікопольський завод феросплавів" не виконав належним чином обов`язок по оплаті поставленого товару за договором поставки № 1903968 від 17.07.2019 року.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позову та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

10.01.2020 року відповідач за первісним позовом подав до загального відділу суду клопотання про зменшення суми штрафу до 300 000 грн. 00 коп., оскільки затримка відбулась внаслідок непередбачуваних дій перевізника товару, який є підприємством природньої монополії, просить при задоволенні зустрічного позову застосувати до позивача (за первісним позовом) вимоги ч. 10 ст. 238 ГПК України.

24.01.2020 року відповідач за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом) подав клопотання про зменшення розміру пені на 80 відсотків посилаючись на те, що згідно наказів голови правління було оголошено вимушений простій окремим працівникам заводу у період з листопада по грудень 2019 року та січень 2020 року у зв`язку з зниженням обсягу виробництва.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.07.2019 року між АТ "Нікопольський завод феросплавів" та ТОВ "Лінкойл" було укладено договір поставки № 1903968, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити вугільну продукцію, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах цього договору.

Відповідно до п. 3.2. договору умови та місце поставки згідно з Інкотермс 2010, термін, обсяг та графік поставки товару вказуються в додаткових угодах - специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що ціна на погоджений обсяг за певний період поставки товару вказується в додаткових угодах - специфікаціях до цього договору.

Згідно з п. 5.2. договору якщо інше не обумовлено в додаткових угодах - специфікаціях, визначених п. 3.2. оплата за товар проводиться згідно п. 5.1. протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати переходу права власності, але не раніше п`ятого банківського дня з дати отримання покупцем документів, зазначених у п. 3.6. цього договору.

Відповідно до п. 6.1. договору приймання Товару за кількістю здійснюється Покупцем згідно з фактичною кількістю ваги Товару, розрахованою як різниця між фактичною вагою поставленого Товару (брутто), визначеною на залізничних вагах Покупця за масою тари порожніх вагонів визначеної на залізничних вагах Постачальника та внесених до залізничної накладної, відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання продукції ВТП і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6 зі змінами і доповненнями.

При визначенні маси недостачі Товару Постачальник і Покупець керуються нормами недостачі, встановленими Правилами видачі вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644.

Норма недостачі (сума норми природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто) для Товару становить 1% від маси нетто, зазначеної в перевізних документах. У разі відвантаження на адресу Покупця Товару у вологому стані приймається допустиме значення, яке дорівнює 2,0%.

У разі відсутності недостачі приймання Товару за якістю і кількістю здійснюється Сторонами:

- за кількістю - згідно з вагою, вказаною в залізничних накладних;

- за якістю - згідно з посвідченням якості, виданим виробником і підтвердженим Звітом про інспектування Незалежним Експертом.

Пунктом 8.1. договору передбачено у випадку прострочення поставки Товару у строки, передбачені додатковими угодами - специфікаціями до цього Договору, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 20 % від вартості не поставленого в строк Товару або Товару, поставленого понад обсягу, зазначеного у відповідній додатковій угоді - специфікації, та неузгодженого Покупцем.

В обґрунтування заявленого позову АТ "Нікопольський завод феросплавів" посилається на те, що згідно умов Додаткової угоди №1 (Специфікація №1) від 17.07.2019 року до Договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 17.07.2019 року), Сторонами була погоджена поставка 5 000 тон (+- 5%) вугілля марки АСШ фр. (0-13) мм (далі - Товар) у термін липень-серпень 2019 року. Графік постачання: рівномірними партіями з 22.07 по 15.08 - 5 000 тон. (протокол розбіжностей до договору) за ціною еквівалентною 105,34 дол. CШA/toну вантажу без врахування ПДВ в національній валюті України (2 724,53 грн без ПДВ), на загальну суму 16 347 180,00 грн. з ПДВ (за курсом на день підписання Додаткової угоди Специфікації - 25,864142).

Свої зобов`язання за Договором та Додатковою угодою №1 (Специфікація №1) від 17.07.2019 року Відповідач не виконав.

Фактично за вказаний період поставки (липень-серпень 2019 року та за погодженим графіком постачання рівними партіями з 22.07 по 15.08.2019 року - 5 000 тон) за Додатковою угодою №1 (Специфікація №1) від 17.07.2019 року до Договору, Відповідачем не було відвантажено на адресу Позивача жодної тони Вугілля марки АСШ фр. (0-13) мм.

Кількість непоставленого товару за Додатковою угодою №1 (Специфікація №1) від 17.07.2019 до Договору складає: 5 000 т - 250 т (5% толеранс) = 4 750 тон

Поставку Товару Відповідач почав здійснювати з вересня 2019 року зі значним порушенням терміну поставки зазначеного у Додатковій угоді №1 (Специфікація №1) від 17.07.2019 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи залізничними накладними та актами приймання-передачі товару, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, що призвело до порушень графіку поставки товару на загальну суму 15 529 821 грн. 00 коп. з ПДВ.

З огляду на вищевикладені обставини та на підставі п. 8.1. договору позивач просить суд стягнути з відповідача 3 105 964 грн. 20 коп. штрафу.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Заперечення відповідача щодо того, що затримка поставки товару виникла не з вини постачальника, а у зв`язку з діями перевізника не приймаються судом до уваги, оскільки згідно умов договору обов`язок щодо дотримання графіку поставки покладено на постачальника, а не на перевізника. Крім того, суд звертає увагу на те, що господарські відносини між постачальником та перевізником не входять до предмету розгляду у даній справі.

Крім того, оскільки відповідач визнає поставку з пропуском строку, а п. 8.1. договору (згідно протоколу розбіжностей) узгоджений у редакції покупця, тому суд вважає, що позивач правомірно звернувся з даним позовом, підстав для зменшення штрафу суд не вбачає, оскільки відповідач не надав належних доказів на підтвердження неможливості своєчасної поставки товару, кожен суб`єкт господарювання здійснює свою діяльність на свій ризик, а макроекономічні процеси в державі впливають на всіх суб`єктів господарювання однаково, тому позовні вимоги за первісним позовом є обгрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Позивач (відповідач за первісним позовом), подав зустрічний позов про стягнення заборгованості, зазначивши, що АТ "Нікопольський завод феросплавів", належним чином не здійснював взяті на себе зобов`язання по оплаті поставленого товару.

В обгрунтування поданого позову позивач зазначає, що впродовж дії договору постачальник здійснив поставку 3371,2 тонн товару. Всі зауваження покупця щодо якісних показників та кількості постачальником враховані під час визначення вартості кожної партії поставки. Загалом поставлено товару на суму 9 961 473 грн. 28 коп. Поставлений товар на загальну суму покупцем прийнято, що підтверджується актами прийому-передачі, рахунками та залізничними накладними.

15.11.2019 року від відповідача надійшла часткова оплата поставленого за договором товару на суму 425 616 грн. 61 коп. Таким чином заборгованість за поставлений товар складає 9 535 856 грн. 67 коп.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст.ст. 691, 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Якщо ціну встановлено залежно від ваги товару, вона визначається за вагою нетто, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу. Якщо договором купівлі-продажу встановлено, що ціна товару підлягає зміні залежно від показників, що зумовлюють ціну товару (собівартість, затрати тощо), але при цьому не визначено способу її перегляду, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на момент передання товару. Якщо продавець прострочив виконання обов`язку щодо передання товару, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на день передання товару, встановлений у договорі, а якщо такий день не встановлений договором, - на день, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Положення цієї частини про визначення ціни товару застосовуються, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Після звернення позивача з позовом ним подана заява від 04.12.2019 року, яка свідчить про те, що у день подання зустрічного позову 26.11.2019 року банк, який обслуговує позивача зарахував кошти в розмірі 3 151 025 грн. 39 коп. про що було зазначено в ухвалі суду від 04.12.2019 року, тому залишок боргу складає 6 384 831 грн. 28 коп., які і просить стягнути з відповідача.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення пені в розмірі 267 918 грн. 27 коп., 3% річних в сумі 25 738 грн. 62 коп., інфляційні втрати в розмірі 19 312 грн. 32 коп.

Відповідач заперечує посилаючись на те, що згідно п. 3.6. договору, не пізніше 4-х банківських днів від дати звіту про якісні показники товару, затверджених незалежним експертом, постачальник надає покупцю поштою або іншим зручним способом такі документи: акт приймання-передачі товару; рахунок, оформлений відповідно до вимог п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку від 24.05.1995 року № 88 із змінами і доповненнями; сертифікат якості виробника із зазначенням у сертифікаті такої інформації; назва та код ЄДРПОУ підприємства-виробника; вид продукції, марка та клас крупності за розміром кусків із зазначенням позначення та назви нормативного документу; результати випробування об`єднаної проби; маса партії, номери вагонів; дата відвантаження; залізничну квитанцію із зазначенням відомостей про власника товару; номера договору та додаткової угоди-специфікації; інформації про стан товару - вологий або сухий.

Відповідно до п. 5.4. договору зазначено, якщо первинні документи згідно п. 3.6. пересилаються поштою (кур`єрською доставкою), моментом отримання їх покупцем є дата вручення поштової кореспонденції покупцю.

Позивач не додає до зустрічної позовної заяви докази, які б підтверджували надсилання на адресу відповідача документів зазначених у п. 3.6. договору. Крім того, від позивача не отримано оригінали сертифікатів якості виробника.

Оплата за товар проводиться згідно п. 5.1. протягом 30 календарних днів з дати переходу права власності, але не раніше п`ятого банківського дня з дати отримання покупцем документів, зазначених у п. 3.6. договору.

Відповідно до п. 3.8. договору (в редакції протоколу розбіжностей) зазначено, що у разі, якщо будь-який із документів не наданий покупцю, термін сплати заборгованості за поставку коксо-вугільної продукції відтерміновується без застосування до покупця будь-яких фінансових санкції, на період затримки в наданні таких документів, але не раніше п`ятого робочого дня з дати отримання документів.

Таким чином, ненадання постачальником покупцю документів свідчить про безпідставність позовних вимог, та є підставою для відмови у їх задоволенні.

Однак відповідач наголошує, що ним дотримано умови договору і він не відмовляється від оплати товару, але при належному виконанні позивачем п. 3.6. та п. 3.9. договору.

За таких обставин у зв`язку з відсутністю прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання позовні вимоги за зустрічним позовом щодо сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат є необгрунтованими та безпідставними, оскільки п. 8.9. договору від 17.07.19 року передбачено можливість стягнення з покупця пені лише у разі невиконання ним вимог п. 5.2. договору, які в повній мірі залежать від добросовісного виконання позивачем п. 3.6. договору із надання необхідних документів для проведення оплати.

Заслухавши пояснення представників сторін суд зазначає таке:

Згідно актів прийому-передачі товару, які підписані сторонами та отримані відповідачем вбачається, що покупець підтверджує, що підписаний цей акт прийому-передачі, він отримав всі супровідні документи до нього, а саме посвідчення якості, рахунок-фактуру, податкову накладну, залізничну квитанцію, тому суд вважає що останнім отримані всі необхідні документи для здійснення оплати, та частково проведена оплата за отриманий товар, підстав для відмови від оплати суд не вбачає, позовні вимоги в сумі 6 384 831 грн. 28 коп. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Доказів сплати заборгованості суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 25 738 грн. 62 коп. 3% річних та 19 312 грн. 32 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 16/587-22/430 від 31.08.2011 року та інформаційному листі ВГСУ № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 25 738 грн. 62 коп. 3% річних та 19 312 грн. 32 коп. інфляційних втрат., які нараховані позивачем відповідно до вимог закону.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 8.9. Договору у разі невиконання вимог щодо перерахування коштів згідно з п. 5.2 та пунктів цього розділу Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення від суми несплаченого Товару, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з оплати товару нараховано 267 918 грн. 27 коп. пені відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

Відповідач просить суд зменшити розмір пені до 80 відсотків обгрунтовуючи тим, що згідно ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Суд вважає, що даний випадок не є винятковим, позивач поставив відповідачу товар та не відмовляється від його недопоставки, а відповідач прийняв товар, тому суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені.

Що стосується заяви позивача відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України про нарахування відповідачу відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулює таке нарахування, то суд відмовляє в задоволенні заяви, оскільки вважає, що відповідач знаходиться у скрутному фінансовому становищі, про що свідчать накази голови правління щодо вимушеного простою, у зв`язку з неповним завантаженням виробничих потужностей і зменшенням обсягів робіт.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

При зверненні позивача до суду з зустрічним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 147 732 грн. 39 коп.

Як зазначено вище в день звернення з позовом до суду на адресу позивача надійшла сума в розмірі 3 105 964 грн. 20 коп., тому суд вважає, що внесена сума судового збору в більшому розмірі підлягає поверненню з Державного бюджету на підставі ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" в розмірі 47 265 грн. 39 коп.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги за первісним позовом в повному обсязі та покладає на відповідача судові витрати.

Також суд задовольняє частково позовні вимоги за зустрічним позовом, та покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 207, 236, 238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінкойл" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Жовтнева, буд. 31-А, код 41751028) на користь Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310, код 00186520) 3 105 964 (три мільйони сто пять тисяч девятсот шістдесят чотири) грн. 20 коп. штрафу, 46 589 (сорок шість тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 46 коп. судового збору.

Позовні вимоги за зустрічним задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310, код 00186520) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінкойл" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Жовтнева, буд. 31-А, код 41751028) - 6 384 831 (шість мільйонів триста вісімдесят чотири тисячі вісімсот тридцять одна) грн. 28 коп. боргу, 267 918 (двісті шістдесят сім тисяч дев`ятсот вісімнадцять) грн. 27 коп. пені, 25 738 (двадцять п`ять тисяч сімсот тридцять вісім) грн. 62 коп. 3% річних, 19 312 (дев`ятнадцять тисяч триста дванадцять) грн. 32 коп. інфляційних втрат, 100 467 (сто тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 00 коп. судового збору.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Лінкойл" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Жовтнева, буд. 31-А, код 41751028) 47 265 (сорок сім тисяч двісті шістдесят п`ять) грн. 39 коп. судового збору, сплаченого та перерахованого до Державного бюджету України згідно платіжного доручення № 1675 від 26.11.2019 року.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 23.03.2020 року.

Суддя Л.Я. Мальована