ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 рокуСправа № 912/3967/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу №912/3967/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "INTER CARS UKRAINE", 29009, м. Хмельницький, вул. Толстого, 1/1

до: Фізичної особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 5 372,33 грн

без виклику сторін (судове засідання не проводилось).

Товариство з обмеженою відповідальністю "INTER CARS UKRAINE" (далі - ТОВ "INTER CARS UKRAINE", позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою, яка містить вимоги до фізичної особи ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1. , відповідач) про стягнення 5 372,33 грн заборгованості, з яких: 3 789,05 грн основного боргу та 730,33 грн пені, 240,85 грн інфляційних, 612,10 грн - 15% річних, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору поставки № U43589 від 08.11.2018 в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару.

Господарським судом враховано, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у реєстрі наявний запис від 18.09.2019 № 2001001 про припинення підприємницької діяльності Фізичною особою-підприємцем Моторним Володимиром Миколайовичем.

При вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви до розгляду, на підставі вимог п. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, господарським судом враховано висновки щодо застосування норм права, що викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року в справі № 910/8729/18 та від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17.

Зокрема, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, права та обов`язки за яким у ОСОБА_1. із втратою ним статусу фізичної особи - підприємця не припинились.

Враховуючи вищевикладене, суд ухвалою від 27.01.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 912/3967/19, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), постановив розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження 24.02.2020, встановив відповідачу та позивачу строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

Суд враховує, що відповідач належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду справи № 912/3967/19, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 40).

Частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З підстав наведеного, суд здійснює розгляд справи за наявними у справі матеріалами та за відсутності відзиву відповідача.

24.02.2020 суд розпочав розгляд справи по суті.

16.03.2020 на адресу суду від позивача надійшла заява, у якій повідомлено про сплату 20.02.2020 відповідачем 1 115,00 грн в рахунок погашення заборгованості.

20.03.2020 суд продовжив розгляд справи по суті.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши докази у справі та письмові пояснення, викладені у позові, судом встановлено наступні обставини.

08.11.2018 між ТОВ "INTER CARS UKRAINE" (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1. (Покупець) укладено договір поставки №43589 (далі-Договір, а.с. 7-8), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався, використовуючи послуги третьої особи (яка є комерційним посередником, тобто надає послуги (сприяє) в укладенні Постачальником угод поставки: просуває від імені Постачальника товар; узгоджує та оформлює партії поставки, комплектує та відповідає за їх доставку), передати Покупцю у встановлений строк замовлені ним запасні частини до автомобілів, автохімію, масла, супутні товари для автотранспорту тощо (далі-товар) окремими партіями, а Покупець зобов`язується прийняти товар для здійснення підприємницької діяльності та сплачувати його. Асортимент (номенклатура), ціна та кількість товару остаточно погоджується сторонами у накладних, які є специфікаціями у розумінні ст. 266 ГК України та складають його невід`ємну частину (п. 1.1 Договору).

Договір набуває чинності з дня його належного підписання сторонами та діє до 31.12.2018 року. Якщо жодна зі сторін за три тижні до цього терміну письмово не підтвердить намір припинити договір, то строк договору продовжується на тих самих умовах до 31 грудня кожного наступного року (п. 2.1 Договору).

Ціна одиниці виміру товару, що вказана в реєстрі цін Постачальника є ринковою. Вартість товару вказується в гривнях в рахунку на оплату або видатковій накладній та відповідає рівню звичайних цін (п. 4.1 Договору).

Покупець у будь-який визначений законодавством спосіб сплачує повну ціну товару на вказаних у рахунку /накладній умовах, або

попередньої оплати - відповідно до рахунку Постачальника, при цьому перебіг строку поставки починається з наступного після надходження суми передплати на банківський рахунок Постачальника;

товарного кредиту з відстроченням платежу протягом 10 календарних днів після приймання такої партії від Постачальна (п. 5.1, пп. 51.1, 5.1.2 Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору Постачальник поставляє товар окремими партіями в строк до 5 робочих днів від дня попередньої оплати або підтвердження замовлення на умовах ESW (франко-склад) будь-якої філії Постачальника або СРТ (перевезення оплачене до) Покупця в м.Кропивницький відповідно до Міжнародних правил "Інкотермс-2010". Конкретні умови поставки кожної партії товару вказується у видатковій накладній.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

На виконання умов договору Постачальник здійснив поставку товару - автомобільні товари на загальну суму 4077,12 грн, що підтверджується видатковими накладними №UAUК1_180037931 від 28.11.2018 на суму 2 531,32 грн та №UAUО1_180038936 від 06.12.2018 на суму 1 545,80 грн (а.с. 9-10). Вказані видаткові підписано повноважними представниками сторін.

За твердженням позивача, відповідачем грошові кошти сплачено частково та з порушенням строків, що є порушенням умов Договору поставки. За розрахунком позивача загальна заборгованість за отриманий товар станом на день подання позову становила 3 789,05 грн.

Відповідачем вказане під час розгляду справи не спростовано, доказів оплати до суду не надано.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті отриманого товару позивач звернувся з позовом у даній справі.

Розглядаючи позовні вимоги господарський суд враховує положення статті 67 Господарського кодексу України, відповідно до якої відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

За договором поставки, згідно приписів ст. 265 Господарського кодексу України, одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно положень ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 193, 202 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, позивач свої обов`язки за Договором виконав належним чином, здійснивши поставку обумовленого Товару відповідачеві, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати Товару не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 3 789,05 грн.

Враховуючи умови Договору № U43589 від 08.11.2018 та загальні норми цивільного законодавства, строк оплати за поставлений товар є таким, що настав.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови Договору поставки № U43589 від 08.11.2018, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 3 789,05 грн є обґрунтованими.

Разом з цим, 16.03.2020 на адресу суду надійшла заява позивача, у якій повідомлено, що після подання позовної заяви, відповідач здійснив перерахування грошових коштів у розмірі 1 115,00 грн, які позивачем зараховано на погашення основного боргу.

Позивач підтверджує, що станом на 11.03.2020 сума основного боргу становить 2674,05 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене та наявні докази, суд дійшов до висновку про закриття провадження у справі № 912/3967/19 в частині стягнення 1 115,00 грн основного боргу.

Суд роз`яснює, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається (ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню частково на суму 2 674,05 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені в розмірі 730,33 грн, 240,85 грн інфляційних та 612,10 грн - 15% річних господарський суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Згідно з ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторонами погоджено, що у разі несвоєчасної оплати товару, Покупець сплачує Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період від простроченої суми, а також проценти (ч. 5 ст. 694 ЦК України) на прострочену суму в розмірі 15% річних (п. 10.6 Договору).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 3-4), нарахування пені, процентів за користування чужими грошовими коштами та інфляційних проведено за кожною накладною окремо, виходячи із фактичної суми заборгованості, що існувала на відповідну дату та за фактичний період заборгованості.

Разом з цим, при перевірці судом правильності нарахування позивачем пені, встановлено, що останнім визначено неправильний період нарахування.

Згідно правил ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Останнім днем для сплати заборгованості відповідно до накладної №UAUК1_180037931 від 28.11.2018 на суму 2 531,32 грн є 08.12.2018, що припадає на вихідний день (субота). Отже, останнім днем строку для оплати є 10.12.2018 (понеділок), а тому прострочення виконання зобов`язання починається з 11.12.2018.

Останнім днем для сплати заборгованості відповідно до накладної №UAUО1_180038936 від 06.12.2018 на суму 1 545,80 грн є 16.12.2018, що припадає на вихідний день (неділя). Отже, останнім днем строку для оплати є 17.12.2018 (понеділок), а тому прострочення виконання зобов`язання починається з 18.12.2018.

Крім того, суд враховує, що згідно накладної №UAUК1_180037931 від 28.11.2018 товар поставлено на суму 2 531,32 грн, згідно накладної №UAUО1_180038936 від 06.12.2018 - на суму 1 545,80 грн, тоді як позивач здійснює нарахування пені та інфляції на суми 2531,00 грн та 1545,00 грн відповідно.

В даному випадку, суд не виходячи за межі позовних вимог здійснює власний розрахунок пені з урахуванням сум, які зазначено позивачем.

Таким чином, суд здійснивши власний розрахунок пені,суд встановив:

- пеня, яка підлягає стягненню за накладною №UAUК1_180037931 від 28.11.2018 за період з 11.12.2018 по 09.06.2019 на суму боргу 2 531,00 грн становить 448,72 грн;

- пеня, яка підлягає стягненню за накладною №UAUО1_180038936 від 06.12.2018 за період з 18.12.2018 по 17.06.2019 на суму боргу 1 545,00 грн становить 275,09 грн.

Всього пеня, яка підлягає стягненню становить 723,81 грн. У задоволенні пені в іншій суд відмовляє у зв`язку з неправильним розрахунком позивача.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат (а.с. 3), суд враховує, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Таким чином, оскільки за накладною №UAUО1_180038936 від 06.12.2018 строк плати встановлено 16.12.2018, то для інфляційних втрат правильним буде період нарахування з січня 2019 року.

Крім того, при розрахунку інфляційних суд враховує, що 20.08.2019 відповідачем частково оплачено борг у розмірі 288,07 грн. Згідно пояснень позивача, які містяться в матеріалах справи (а.с. 35), останнім зазначено, що сума 288,07 грн зарахована позивачем на погашення боргу за поставлений товар згідно накладної №UAUК1_180037931 від 28.11.2018. В той же час при розрахунку позивач вказану оплату відносить в рахунок накладної №UAUО1_180038936 від 06.12.2018, що є неправильним з огляду на пояснення позивача та період виникнення боргу.

Господарський суд, зробивши власний розрахунок з урахуванням зазначеної позивачем проплати, згідно пояснень позивача, наводить власний розрахунок інфляційних.

За видатковою накладною №UAUК1_180037931 від 28.11.2018:

- за період грудень 2018 по серпень 2019 на суму боргу 2 531,00 грн інфляційні становлять 89,52 грн;

- за період вересень 2019 по листопад 2019 на суму боргу 2 243,25 грн (2531,32 грн вартість поставленого товару згідно накладної - 288,07 грн оплата 20.08.2019) інфляційні становлять 33,79 грн,

а всього в сумі 123,31 грн.

За видатковою накладною №UAUО1_180038936 від 06.12.2018 (в межах розрахунку позивача):

- за період січень 2019 - липень 2019 на суму боргу 1 545,00 грн інфляційні становлять 46,72 грн:

- за період серпень 2019 - листопад 2019 на суму на суму боргу 1257,00 грн (сума, на яку нараховує позивач згідно розрахунку) інфляційні становлять 15,11 грн, що є більше ніж розраховано позивачем, а тому суд задовольняє інфляційні в цій частині в сумі 15,08 грн,

а всього за вказаною накладною інфляційні, які підлягають стягненню становлять 61,80 грн.

Враховуючи викладене, інфляційні втрати, які підлягають стягненню з відповідача становлять 185,11 грн. У задоволенні інфляційних в іншій суд відмовляє у зв`язку з неправильним розрахунком позивача.

Судом також перевірено розрахунок процентів за прострочення виконання зобов`язання.

Так, судом встановлено, що позивач здійснює вказані нарахування за кожною накладною окремо, що не суперечить положенням законодавства з моменту виникнення зобов`язання по день подання позову з урахування здійсненої відповідачем проплати 20.08.2019 в сумі 288,07 грн.

Суд вважає за необхідне здійснити власний розрахунок процентів, з урахуванням правильного періоду початку прострочення за кожною накладною та з урахуванням здійсненої відповідачем проплати, яка віднесена позивачем в рахунок погашення боргу за накладною №UAUК1_180037931 від 28.11.2018.

Таким чином, правильним є наступний розрахунок процентів:

За видатковою накладною №UAUК1_180037931 від 28.11.2018

за період з 11.12.2018 по 19.08.2019 на суму боргу 2 531,32 грн (кількість днів прострочення 252) 15% становлять 262,15 грн;

за період з 20.08.2019 по 20.12.2019 на суму боргу 2 243,25 грн (2531,32 грн - 288,07 грн оплата 20.08.2019, кількість днів прострочення 123) 15% становлять 113,39 грн,

а всього в загальному розмірі становить 375,54 грн.

За видатковою накладною №UAUО1_180038936 від 06.12.2018 (в межах розрахунку позивача):

- за період з 18.12.2018 по 20.08.2019 на суму боргу 1 545,80 грн (кількість днів прострочення 246) 15% становлять 156,27 грн;

- за період з 21.08.2019 по 20.12.2019 на суму боргу 1257,00 грн (кількість днів прострочення 122) 15% становлять 63,02 грн,

а всього в загальному розмірі становить 219,29 грн.

Всього 15 % річних становлять 594,83 грн.

З підстав наведеного позовні вимоги позивача в частині стягнення 15% річних підлягають частковому задоволенню на суму 594,83 грн. У задоволенні позову в іншій частини суд відмовляє у зв`язку з неправильним розрахунком позивача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ "INTER CARS UKRAINE" про стягнення заборгованості з фізичної особи ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню в сумі 2 674,05 грн основного боргу, 723,81 грн пені, 185,11 грн інфляційних втрат та 594,83 грн 15% річних (ст. 694 ЦКУ). У задоволені позовних вимог в іншій частині господарський суд відмовляє.

При вирішені питання щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору, який позивач просить стягнути з відповідача, суд зазначає наступне.

Судовий збір в частині позовних вимог, по яким закрито провадження у справі, підлягає поверненню позивачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" за надходження до суду відповідного клопотання позивача. Сума судового збору, що підлягає поверненню позивачу, становить 398,69 грн.

В іншій частині судового збору суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 126, 129, 221, 231, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "INTER CARS UKRAINE" (29009, м. Хмельницький, вул. Толстого, 1/1, ідентифікаційний код 30865632) 2 674,05 грн основного боргу, 723,81 грн пені, 185,11 грн інфляційних втрат та 594,83 грн 15% річних, а також 1 493,87 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині стягнення 1 115,00 грн основного боргу закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

У задоволенні позову в інші частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії ухвали надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "INTER CARS UKRAINE" за адресою: 29009, м. Хмельницький, вул. Толстого, 1/1 та за адресою: 07400, м. Бровари, вул. Гагаріна. 23, кв. 79 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 20.03.2020.

Суддя В.В.Тимошевська