ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.03.2020 Справа № 905/1988/19

Господарський суд Донецької області у складі

судді Фурсової С.М.

при секретарі судового засідання Корецькій А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтезоіл» (49051, місто Дніпро, вулиця Богдана Хмельницького, будинок №10; )

до Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (85307, Донецька область, місто Покровськ, вулиця Захисників України, будинок №2; )

про стягнення 2 032 587,32 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: Заборський О.В. (адвокат, ордер серія АН №1005861)

від відповідача: Захаров О.С. (адвокат, ордер серія АН №1006502)

С У Т Ь С П О Р У

Товариство з обмеженою відповідальністю «Синтезоіл» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор», відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості у розмірі 2 032 587,32 гривень, з яких: 2 006 556,32 гривень заборгованість, 26 031,00 гривень 3% річних.

Позов обґрунтований тим, що відповідачем не виконано умови договору купівлі-продажу товарів №165/2018 від 06.06.2018 та №242/2018 від 18.09.2018 в частині оплати товару, що був поставлений позивачем.

Ухвалою суду від 15.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/1988/19, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28.11.2019 та встановлено строк позивачу, відповідачу для надання суду доказів, заяв по суті справи та з процесуальних питань.

Ухвалою суду від 28.11.2019 відкладено підготовче засідання на 17.12.2019; продовжено сторонам у справі строк для подання заяв по суті справи, доказів у справі; позивачу запропоновано надати суду рахунки з доказами їх направлення відповідачу та документи, що підтверджують повноваження осіб, які підписали видаткові та товарно-транспортні накладні.

Від відповідача 13.12.2019 надійшов відзив на позовну заяву за змістом якого останній, зокрема, просив витребувати у позивача певні документи.

За результатами підготовчого засідання 17.12.2019 судом продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 13.02.2020, відкладено підготовче засідання на 21.01.2020. У задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів відмовлено через невідповідність вимогам, визначеним ст..81 ГПК України. Позивачу та відповідачу продовжено строк для подання до суду заяв по суті справи та з процесуальних питань. Позивачу запропоновано надати до суду:

- рахунки на оплату, на які містяться посилання у видаткових накладних з доказами їх направлення/вручення відповідачу;

- довіреності на осіб, які здійснювали приймання товару згідно видаткових накладних;

- докази направлення/вручення відповідачу паспортів якості товару (сертифікатів) у відповідності до п.п.4.2. договору купівлі-продажу товарів №165/2018 від 06.06.2018 та №242/2018 від 18.09.2018;

- пояснення з приводу відсутності у видаткових накладних та товарно-транспортних накладних посилань на відповідні договори.

Також, вказаною ухвалою запропоновано сторонам здійснити звірку взаємних розрахунків по основній заборгованості, яка є предметом спору у даній справі, окремо за кожним договором купівлі-продажу товарів №165/2018 від 06.06.2018 та №242/2018 від 18.09.2018. Обов`язок по складанню акту звірки та направленню його відповідачеві покладено на позивача, про що постановлена відповідна ухвала.

Листом від 28.12.2019 сторін у справі повідомлено, що у зв`язку з перебуванням судді Фурсової С.М. з 20.01.2020 по 24.01.2020 на навчанні в Національній школі суддів України, підготовче засідання, призначене на 21.01.2020 о 14:00 год., відбудеться 27.01.2020 о 14:00год.

Від представника позивача 13.01.2020 надійшла відповідь на відзив.

Через канцелярію суду 24.01.2020 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 27.01.2020 відкладено підготовче засідання на 06.02.2020 та встановлено позивачу строк для подання до суду пояснень по суті спору з урахуванням доводів відповідача викладених у запереченнях на відповідь на відзив.

На адресу суду 03.02.2020 від представника позивача надійшла заява про зміну підстав позову, в якій останній просить суд виключити з підстав позову договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №165/2018 від 06.06.2018, який було укладено між позивачем та відповідачем.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Оскільки заяву подано з додержанням вимог ГПК України, судом прийнято зміну підстав позову. В подальшому розгляд справи вирішено здійснювати з урахуванням даної заяви.

Ухвалою суду від 06.02.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 24.02.2020.

У судовому засіданні 24.02.2020 оголошено перерву перед судовими дебатами до 03.03.2020 об 11:00 год.

У судовому засіданні 03.03.2020 представник позивача наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

18 вересня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Синтезоіл» (Постачальник) та Дочірнім підприємством «Донецький облавтодор», відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (Покупець) укладено Договір купівлі - продажу (Поставки) товарів (з доставкою) №242/2018 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору Постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступні товари - пічне паливо або його аналоги (далі Товар).

Згідно з пунктом 1.2. договору кількість Товару, що підлягає поставці згідно умов цього договору становить 400 т. Кількість товару є орієнтовною, остаточна кількість Товару, що підлягає поставці за цим договором визначається відповідно до заявок Покупця, оформлених згідно вимог цього договору. Покупець на свій розсуд, керуючись власними господарськими потребами визначає загальну кількість заявок на поставку Товару та не зобов`язаний замовляти Товар на всю суму, визначену сторонами як ціна договору.

Обсяги придбання Товарів можуть бути зменшені залежно від поточних потреб Замовника (п.1.3. договору).

За умовами п.2.1. договору Постачальник повинен поставити Покупцю Товар (товари), якість яких відповідає умовам (вимогам) ТУ У 20.1-1:2017 або аналог (вказати конкретний нормативний документ на певний товар).

Постачальник повинен підтвердити якість Товару (товарів) супровідними документами, а саме:

- паспорт якості Товару від виробника;

- сертифікат відповідності, виданий органом оцінки відповідності, що акредитований у Національному агентстві з акредитації України (якщо товар входить до переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації в Україні, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 №28);

- сертифікат відповідності (якщо товар входить до переліку дорожньо-будівельних матеріалів, що сертифікуються, визначеного наказом Укравтодору від 21.01.2015 №7);

- інші підтверджуючі документи, які визначені у нормативних документах, що регламентують технічні вимоги до Товару (п.2.2. договору).

Ціна цього договору згідно п.3.1. договору становить 6 400 000,00 гривень, у тому числі ПДВ 1066666,67 гривень, що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості Товару та послуг з його перевезення.

Загальна вартість Товару за цим договором складається із вартості кожної партії Товару поставленої в межах строку дії цього договору (п.3.2. договору).

Ціна одиниці виміру Товару становить 15 340 гривень за одну тону з ПДВ (п. 3.5. договору).

Відповідно до п. 3.6. договору в редакції Додаткової угоди від №1 від 26.12.2018 ціна за 1 тн/км при перевезенні його транспортом Постачальника становить 2,40 гривень з урахуванням ПДВ.

Розрахунки за поставлений Товар проводяться шляхом: оплати Покупцем рахунку Постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у п.4.2. договору, проте у будь-якому випадку після отримання Покупцем повного розрахунку від Замовника на відповідні цілі (п.4.1. договору).

Рахунок приймається до оплати при отриманні Товару та всіх документів, що підтверджують належну якість Товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ Покупця, який безпосередньо отримав партію Товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду Товару Постачальник має зареєструвати податкову накладну в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством строки. У разі неподання зазначених цим пунктом Договору документів (у тому числі електронних) Постачальник зобов`язується відшкодувати спричинені Покупцю збитки (витрати) (п.4.2. договору).

За умовами п.4.3. договору сторони свідчать, що Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий Товар на протязі 30-60 банківських днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначений в п.п. 4.1., 4.2. цього договору. У випадку затримки Постачальником передачі повного пакету документів, визначених договором цінним листом з описом вкладення Покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання Постачальником взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до п.п. 5.4.-5.5. договору після передачі Товару та виконання обов`язку з поставки уповноважена Покупцем особа підписує видаткові накладні на отриманий товар і передає їх Постачальнику. Обов`язок з поставки є виконаним в момент передачі Товару та надання документів, зазначених в п.4.2. договору.

Датою передачі Товару від Продавця Покупцю, вважається дата підписання видаткової накладної на Товар, що засвідчує реальне отримання товару за кількістю та якістю матеріально-відповідальними (уповноваженими) особами, які визначені сторонами та виконання Постачальником умов договору.

Пунктом 6.2.4. договору визначено право Покупця повернути рахунок Постачальнику без здійснення оплати в разі неналежного оформлення документів, зазначених у п.4.2. розділу IV цього договору (відсутність печатки, підписів тощо).

Відповідно до п. 10.1. договору в редакції Додаткової угоди від №1 від 26.12.2018 договір вважається укладеним до 31.12.2019 включно.

Договір підписано уповноваженими представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Відповідач, в свою чергу, заперечив отримання від позивача повного пакету товаросупроводжувальних документів у відповідності до п.п4.1., 4.2. договору, у зв`язку з чим вважає, що момент оплати не настав, а тому відсутні підстави для нарахування 3% річних. Крім того, відповідач посилається на недоведеність позивачем здійснених поставок саме в межах договору №242/2018 від 18.09.2018.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до статей 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.

За результатами оцінки наявних у справі доказів суд дійшов висновку про наступне.

Щодо стягнення заборгованості за поставлений товар в розмірі 2 006 556,32 гривень.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки товару, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Поставка палива рідкого промислового та надання автотранспортних послуг на загальну суму 2 052 790,71 гривень підтверджується видатковими накладними, які підписані та скріплені печатками сторін, а саме:

№02311 від 23.11.18 на суму 422 151,05 гривень;

№01203 від 12.03.19 на суму 261 406,56;

№01303 від 13.03.19 на суму 326 251,81 гривень;

№02903 від 29.03.19 на суму 258 468,88 гривень;

№ 03003 від 30.03.19 на суму 228 181,70 гривень;

№01004 від 10.04.19 на суму 277 704,53 гривень;

№01104 від 11.04.19 на суму 278 826,18 гривень.

Вказані видаткові накладні на відпуск Товару підписані обома сторонами без зауважень та заперечень, а також скріплені печатками підприємств.

Поставки здійснювались на підставі відповідних Заявок відповідача.

До видаткових накладних сторонами були підписані товарно-транспортні накладні, що підтверджують надання автотранспортних послуг.

Відповідач факт поставки у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву не заперечував, ним заперечувався лише довід позивача, що поставка здійснювалась саме в межах договору №242/2018 від 18.09.2018.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін.

За приписами ст.ст. 73,74,76 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст.78 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Видаткова накладна №02311 від 23.11.18 з боку відповідача підписана Кокойло О.М. на підставі довіреності, матеріали справи містять Довіреність №793 від 12.11.2018 видану на вказану особу на отримання цінностей за договором №242/2018 від 18.09.2018, дійсну до 30.11.2018 (т.1, а.с. 179);

Видаткова накладна №01203 від 12.03.19 з боку відповідача підписана Сербіним Ф.Ж. на підставі довіреності №112 від 06.03.2019, матеріали справи містять Довіреність №112 від 06.03.2019 видану на вказану особу на отримання цінностей за договором №242/2018 від 18.09.2018, дійсну до 31.03.2019 (т.1, а.с. 188);

Видаткова накладна №01303 від 13.03.19 з боку відповідача підписана Кокойло О.М. на підставі довіреності №113 від 06.03.2019, матеріали справи містять Довіреність №113 від 06.03.2019 видану на вказану особу на отримання цінностей за договором №242/2018 від 18.09.2018, дійсну до 31.03.2019 (т.1, а.с. 195);

Видаткова накладна №02903 від 29.03.19 з боку відповідача підписана Гриненко О.В. на підставі довіреності №130 від 25.03.2019, матеріали справи містять Довіреність №130 від 25.03.2019 видану на вказану особу на отримання цінностей за договором №242/2018 від 18.09.2018, дійсну до 31.03.2019 (т.1, а.с. 202);

Видаткова накладна № 03003 від 30.03.19 з боку відповідача підписана Сербіним Ф.Ж. на підставі довіреності №112 від 06.03.2019, матеріали справи містять Довіреність №112 від 06.03.2019 видану на вказану особу на отримання цінностей за договором №242/2018 від 18.09.2018, дійсну до 31.03.2019 (т.1, а.с. 211);

Видаткова накладна №01004 від 10.04.19 з боку відповідача підписана Сербіним Ф.Ж. на підставі довіреності №160 від 05.04.2019, матеріали справи містять Довіреність №160 від 05.04.2019 видану на вказану особу на отримання цінностей за договором №242/2018 від 18.09.2018, дійсну до 30.04.2019 (т.1, а.с. 220);

Видаткова накладна №01104 від 11.04.19 з боку відповідача підписана Кокойло О.М. на підставі довіреності №161 від 05.04.2019, матеріали справи містять Довіреність №161 від 05.04.2019 видану на вказану особу на отримання цінностей за договором №242/2018 від 18.09.2018, дійсну до 30.04.2019 (т.1, а.с. 220).

Отже, на переконання суду, більш вірогідним є той факт, що поставка за видатковими накладними №02311 від 23.11.18, №01203 від 12.03.19, №01303 від 13.03.19, №02903 від 29.03.19, № 03003 від 30.03.19, №01004 від 10.04.19, №01104 від 11.04.19 здійснювалась в межах договору №242/2018 від 18.09.2018.

У відповідності до п.4.3. договору сторони свідчать, що Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий Товар на протязі 30-60 банківських днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначений в п.п. 4.1., 4.2. цього договору.

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами договору №242/2018 від 18.09.2018 передбачено право Покупця не оплачувати товар до моменту отримання повного пакету документів, визначених договором цінним листом з описом вкладення (п.4.3. договору).

У випадку затримки Постачальником передачі повного пакету документів, визначених договором цінним листом з описом вкладення Покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання Постачальником взятих на себе зобов`язань.

Рахунок приймається до оплати при отриманні Товару та всіх документів, що підтверджують належну якість Товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ Покупця, який безпосередньо отримав партію Товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду Товару Постачальник має зареєструвати податкову накладну в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством строки. У разі неподання зазначених цим пунктом Договору документів (у тому числі електронних) Постачальник зобов`язується відшкодувати спричинені Покупцю збитки (витрати) (п.4.2. договору).

У товарно-транспортних накладних зазначено супровідні документи на вантаж: видаткова накладна.

З викладеного вбачається, що позивачем на виконання п.4.1. договору не було направлено відповідачу одночасно з вантажем рахунку на оплату, документів, що підтверджують належну якість Товару (сертифікат або паспорт якості). Також позивачем не надано доказів направлення їх цінним листом з описом вкладення після фактичної поставки.

Відповідно до ст.662 ЦК України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначено вище за умовами п.4.3. договору товаросупровідні документи повинні надаватись покупцю одночасно з продукцією або мають бути надіслані цінним листом з описом вкладення.

Відповідно до п.п. 5.4.-5.5. договору після передачі Товару та виконання обов`язку з поставки уповноважена Покупцем особа підписує видаткові накладні на отриманий товар і передає їх Постачальнику. Обов`язок з поставки є виконаним в момент передачі Товару та надання документів, зазначених в п.4.2. договору.

Датою передачі Товару від Продавця Покупцю, вважається дата підписання видаткової накладної на Товар, що засвідчує реальне отримання товару за кількістю та якістю матеріально-відповідальними (уповноваженими) особами, які визначені сторонами та виконання Постачальником умов договору.

Згідно з п.12 Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості» від 15.06.1965 №П-6 приймання продукції по кількості здійснюється за транспортними та супровідними документами (рахунком фактурі, специфікації, опису, упакувальним ярликам та інш.) відправника (виробника). Відсутність зазначених документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції і в акті вказується, які документи відсутні.

Згідно з п.14 Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості» від 25.04.1966 №П-7 приймання продукції по якості і комплектності здійснюється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними й особливими умовами постачання, іншими обов`язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність, що поставляється продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення по якості, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Тобто, відсутність передачі товаросупровідної документації має оформлюватися відповідним актом.

Проте, відповідач від поставленого товару не відмовився, при отриманні товару відповідачем жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобов`язань з поставки товару, в тому числі щодо неналежної якості та неналежної комплектності не подавалось.

Тобто, товар був поставлений постачальником та прийнятий належним чином відповідачем без застережень щодо недоліків за кількістю, якістю та відсутності необхідних товаросупровідних документів.

Матеріали справи і не містять відповідного акту, доказів звернення відповідача до позивача з вимогою про направлення оригіналів відповідних документів, або будь-яких інших свідчень неможливості використання отриманого товару у своїй господарській діяльності без вказаних документів.

Виходячи з аналізу положень статей 509, 712 ЦК України та частини 1 статті 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), що здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності чи в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналіз приписів статті 655, частини 1 статті 697 ЦК України дозволяє дійти висновку, що обов`язком продавця є передання товару у власність покупцеві, який у свою чергу зобов`язується сплатити за товар певну грошову суму. Отже, правовідносини купівлі-продажу зумовлюють перехід права власності на товар від продавця до покупця в момент передання товару покупцеві; при цьому, законодавцем визначено можливість збереження товару за продавцем до оплати товару або настання інших обставин, якщо про таке сторони домовилися при укладенні договору купівлі-продажу.

Сторонами в договірному порядку не погоджено збереження за продавцем (постачальником) права власності на переданий покупцеві товар до оплати товару або настання інших обставин.

Відтак, обов`язок відповідача-покупця оплатити вартість поставленого йому позивачем товару виникає в силу закону (статей 655, 692, 712 ЦК України, частини 1 статті 265 ГК України) та не залежить від факту виставлення позивачем-постачальником рахунку-фактури на оплату відповідачем-покупцем вартості здійсненої поставки товару.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 29.09.2009 у справі №37/405 про те, що ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України, а відсутність рахунку-фактури не звільняє покупця від обов`язку з оплати поставленого товару. Від зазначеної правової позиції не відступив Верховний Суд при прийнятті рішень у справах №923/712/17 (Постанова від 22.05.2018) та №925/2028/15 (постанова від 21.01.2019), а також не знайшов підстав для відступлення Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду при розгляді справи №918/537/18 (постанова від 02.07.2019).

Підсумовуючи викладене, суд не погоджується з доводами відповідача про передчасність звернення позивача до суду та відсутність у нього обов`язку з оплати поставленого товару виходячи виключно з погодженої сторонами в договорі вимоги щодо виставлення позивачем рахунку на оплату та товаросупровідних документів, як передумови для здійснення покупцем оплати за придбаний товар, так як обов`язок покупця провести оплату за придбаний товар виникає в силу закону (статті 655, 692 ЦК України).

Суд зазначає, що відповідно до статей 525, 526, 627, 629 ЦК України, зобов`язання може виникнути на підставі договору, який є обов`язковим до виконання сторонами на погоджених ними умовах, виходячи з принципу свободи договору, із врахуванням законодавчо встановленої заборони односторонньої відмови від зобов`язання за договором.

Відповідач за поставлений товар не розрахувався, доказів зворотного суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 2 006 556,32 гривень підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних в розмірі 26 031,00 гривень.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами п.4.3. договору сторони свідчать, що Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий Товар на протязі 30-60 банківських днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначений в п.п. 4.1., 4.2. цього договору. У випадку затримки Постачальником передачі повного пакету документів, визначених договором цінним листом з описом вкладення Покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання Постачальником взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на вимоги статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку позовних вимог та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Як слідує з поданого заявником розрахунку 3% річних, обчислення здійснено на суму поставленого товару починаючи з першого дня, який слідує за 60-м банківським днем.

Однак, оплата проводиться протягом 30-60 банківських днів з моменту отримання, зокрема, рахунку на оплату.

Позивачем на підтвердження здійснення відправлення відповідачу рахунків на оплату надано скрін-шоти з електронної пошти.

Суд зауважує, що між позивачем та відповідачем не укладено договору про застосування електронного документообігу, а позивач надсилав свої інформаційні повідомлення без дотримання вимог стосовно наявності обов`язкових реквізитів електронного документу та без завірення його своїм електронним підписом.

Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.

Така позиція суду узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду висловленою у постановах від 11.06.2019 у справі №904/2882/18, від 24.09.2019 у справі №922/1151/18, від 28.12.2019 у справі № 922/788/19.

А, отже, надані відповідачем скрін-шоти листів не є належними письмовими електронними доказами.

Однак, судом не може бути не взятий до уваги той факт, що такі рахунки направлялись не в день фактичної поставки вантажу, а в інші дати.

Враховуючи вищезазначене та зважаючи на те, що суд не вбачає за можливе в силу положень пунктів 4.1.-4.3. договору визначити конкретні дати виникнення у відповідача обов`язку з оплати, що є необхідним для визначення періоду прострочення та перевірки правильності здійснення позивачем розрахунку 3 % річних.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 26 031,00 гривень 3% річних, оскільки вони не підтвердженні належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами та є необґрунтованими.

Щодо розподілу судових витрат.

У позовній заяві позивачем заявлено про компенсацію йому витрат на правничу допомогу в розмірі 35 000,00 гривень.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В той же час, позивачем не надано до суду детального опису отриманих послуг здійснених адвокатом, необхідних для правничої допомоги, із зазначенням які саме послуги були надані позивачу, зокрема, які саме процесуальні документи були складені адвокатом, скільки часу було витрачено адвокатом для їх складання, кількість судових засідань в яких приймав участь адвокат, які документи були подані та отримані від імені Замовника адвокатом та чи пов`язані такі послуги з розглядом цієї справи тощо.

Також, до закінчення судових дебатів позивачем не було здійснено відповідної заяви щодо неможливості подати докази фактичного понесення витрат або про намір їх подати.

Отже, заявлені позивачем до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 35 000,00 гривень є недоведеними та непідтвердженими належними доказами, а розподілу підлягають лише фактично понесені витрати зі сплати судового збору.

За положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 185, 191, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтезоіл» до Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор», відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення 2 032 587,32 гривень, з яких: 2 006 556,32 гривень заборгованість, 26 031,00 гривень 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (85307, Донецька область, місто Покровськ, вулиця Захисників України, будинок №2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтезоіл» (49051, місто Дніпро, вулиця Богдана Хмельницького, будинок №10; ) 2 006 556,32 гривень заборгованості, а також 30 098,35 гривень судового збору.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 26 031,00 гривень 3% річних відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 03.03.2020 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.03.2020.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Синтезоіл» (49051, місто Дніпро, вулиця Богдана Хмельницького, будинок №10; )

Відповідач: Дочірнє підприємство «Донецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (85307, Донецька область, місто Покровськ, вулиця Захисників України, будинок №2; )

Суддя С.М. Фурсова