ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2020 м. Дніпро Справа № 908/1438/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),
суддів Широбокової Л.П., Кощеєва І.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.10.2019 (повний текст складений 01.11.2019, суддя Науменко А.О.) у справі №908/1438/19
за позовом: Військової частини НОМЕР_1 , м. Вінниця
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", м. Запоріжжя
про стягнення 7 470 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" на свою користь 7 470 грн. 40 коп. пені.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.10.2019 у справі №908/1438/19 позов задоволено: з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" на користь Військової частини НОМЕР_1 стягнуто 7 470 грн. 40 коп. пені та 1921 грн. судового збору.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю № 68/18 від 04.05.2018 в частині своєчасної поставки товару за актом №268 від 31.07.2018 на 29 днів.
Місцевим господарським судом відхилені посилання відповідача про неотримання повідомлення про готовність до виконання умов договору №350/129/138/624/пс від 07.05.2018, оскільки в матеріалах справи містяться докази направлення позивачем на адресу відповідача повідомлення про готовність до виконання умов договору №350/129/138/624/пс від 07.05.2018 з супровідним листом №350/124/394/пс від 08.05.2018.
Також місцевим господарським судом відхилені доводи відповідача про те, що позовна заява та додані до неї документи підписані неуповноваженими особами, а додатки до позову не засвідчені у встановленому порядку, оскільки командир військової частини НОМЕР_1 , який підписав позовну заяву, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є керівником військової частини НОМЕР_1 та уповноважений представляти юридичну особу без довіреності. Військова частина НОМЕР_2 , командир якої засвідчив додатки до позову, є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_1 , на підтвердження чого позивач надав відповідну довідку.
Крім того, сам факт поставки товару відповідачем у місце поставки, що визначено у повідомленні замовника (смт. Новоівницьке, Житомирська область, військова частина НОМЕР_3 ), яке є відмінним від адреси Військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України), свідчить про обізнаність відповідача щодо готовності замовника до виконання умов договору.
Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 30.10.2019 у справі №908/1438/19; судові витрати по справі, в тому числі й витрати на правничу допомогу, покласти на позивача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог, оскільки не надано належної оцінки доводам відповідача про неотримання повідомлення про готовність до поставки. Апелянт зазначає, що поставка була здійснена на свій ризик для економії площі складського приміщення, однак місцевий господарський суд помилково розцінив таку поставку як обізнаність відповідача щодо можливості та місця постачання товару.
Апелянт вважає, що місцевий господарський суд не врахував прострочення кредитора та положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України; проігнорував заяву відповідача про визнання наданих позивачем доказів недопустимими і неналежними, оскільки завірені неповноважною особою та допустив до участі у справі представників позивача, які не є адвокатами.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2019 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.10.2019 у справі №908/1438/19, розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.
27.12.2019 від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, рішення господарського суду просить залишити без змін.
Не погоджуючись із апеляційною скаргою, позивач посилався на узгодження строків поставки товару саме в специфікаціях, направлення вчасно повідомлення про готовність до поставки та безпідставність доводів апелянта про відсутність такого повідомлення, правильність визначення судом дати поставки відповідно до умов договору.
У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Подобєда І.М. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2020 визначено для розгляду справи №908/1438/19 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Широбокова Л.П., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.01.2020 справу №908/1438/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В (доповідача), суддів: Кощеєва І.М., Широбокової Л.П.
Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)
Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 04.05.2018 між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (постачальник) укладений договір про закупівлю №68/18, відповідно до пункту 1.2 якого постачальник зобов`язується поставити замовникові товар у кількості та у строки, визначені у специфікації товару (додаток № 1 до договору), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.
Пунктом 1.1 договору визначено найменування товару: електронне обладнання (код за ДК 021:20-6. Електронне обладнання): лот №7 прилади МИ-29В.
Згідно з пунктом 3.1 договору сума договору становить 257600,00 грн., у тому числі ПДВ (20%) у розмірі 42933,33 грн.
Пунктом 5.1 договору визначено строк постачання товару: згідно зі специфікацією товару (додаток № 1 до договору). Товар постачається силами (засобами) постачальника після відправлення замовником постачальнику повідомлення про готовність до виконання умов договору. Замовник у повідомленні визначає обсяги поставки товару та конкретне місце постачання (вантажоотримувача замовника). Замовник може надавати повідомлення на поставку як повного обсягу товару, так і на партію товару.
Згідно з пунктом 5.4 договору датою виконання зобов`язань постачальника з постачання товару є дата затвердження замовником (командиром військової частини НОМЕР_1 ) акту прийому поставленого товару (форма додаток № 3 до договору).
Замовник затверджує акт прийому поставленого товару (форма додаток № 3 до договору) при наявності акта приймання-передачі (форма додаток № 22 до наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440).
Відповідно до пунктом 10.1 цей договір набирає чинності з моменту підписання його двома сторонами. Термін дії договору включно до 31 грудня 2018 року, а в частині гарантійних зобов`язань до повного їх виконання.
04.05.2018 сторони підписали специфікацію до договору, в якій погодили поставку такого товару: прилади МИ-29В в кількості 8 одиниць; термін постачання товару: включно до 01.07.2018 за письмовим повідомленням замовника; вартість товару за одиницю 32200,00 грн., загальна 257600,00 грн. (з ПДВ).
31.07.2018 ТВО командира Військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_1 , затверджено акт приймання-передачі № 268, який свідчить про поставку відповідачем товару (Магнетрон МИ-29В 8 одиниць) на загальну суму 257600,00 грн.
Військова частина НОМЕР_1 посилається на несвоєчасну поставку Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" товару Магнетрон МИ-29В у кількості 8 одиниць на загальну суму 257600,00 грн. за актом приймання-передачі № 268 від 31.07.2018, у зв`язку з чим просить стягнути пеню, проти чого заперечує Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", що і є причиною виникнення спору.
Предметом спору є стягнення пені у сумі 7 470,40 грн. за порушення строків поставки товару Магнетрон МИ-29В у кількості 8 одиниць на загальну суму 257600,00 грн. за актом приймання-передачі № 268 від 31.07.2018.
Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.
Згідно з частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до пункту 7.2 договору за порушення строків (термінів) постачання товару або заміни його на якісний понад строки, зазначені у пунктах 2.2, 2.3, та 5.1 цього договору, постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення постачання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.
Штрафні санкції до постачальника за порушення строків (термінів) поставки товару не застосовуються з моменту затвердження без претензій акту приймання-передачі (форма-додаток 22, до наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440).
Сторонами у специфікації визначено граничний термін поставки товару: включно до 01.07.2018 за письмовим повідомленням замовника.
Доказів поставки товару у термін, визначений сторонами у договорі, як і доказів зміни сторонами граничного строку поставки, відповідач не надав.
Моментом виконання зобов`язань постачальника з постачання товару сторони у пункті 5.4 договору визначили дату затвердження замовником акту прийому поставленого товару.
Акт прийому поставленого товару № 268 замовником затверджено 31.07.2018.
Отже, зважаючи на визначений сторонами у договорі момент виконання зобов`язань з поставки товару, апеляційний господарський суд погоджується з доводами позивача про прострочення відповідачем зобов`язання з поставки товару за актом № 268 на 29 днів.
Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня у сумі 7 470,40 грн. за прострочення поставки товару на 29 днів.
Виходячи зі змісту норм статті 614 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 218 Господарського кодексу України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, Цивільний кодекс України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Боржник звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15.08.2018 у справі №910/11049/17 та в постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 у справі №6-170цс12.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" заперечує факт прострочення поставки товару, посилаючись на неотримання від Військової частини НОМЕР_1 повідомлення про готовність замовника до виконання договору.
На спростування таких доводів відповідача Військовою частиною НОМЕР_1 надано до матеріалів справи повідомлення про готовність до виконання умов договору №350/129/138/624/пс від 07.05.2018, яке підписано тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 . Позивач зазначив, що позивач як сторона договору вправі виконувати умови договору як безпосередньо, так і через свого представника. Відповідно до довідки позивача військова частина НОМЕР_4 є структурним підрозділом (управлінням, відділом) військової частини НОМЕР_1 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України).
Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що повідомлення про готовність до виконання умов договору №350/129/138/624/пс від 07.05.2018 було надіслано відповідачу з супровідним листом №350/124/394/пс від 08.05.2018. В повідомленні зазначено місце поставки товару: смт. Новоівницьке, Житомирська область, склад вантажоотримувача замовника, військова частина НОМЕР_3 .
Відповідач, у свою чергу зазначає, що повідомлення про готовність до виконання договору від замовника не отримував, у зв`язку з чим, постачальник 25.06.2018 звернувся до замовника листом за вих. № 216 із пропозицією переглянути термін поставки товару, повідомити про готовність до виконання договору та визначити місце поставки.
При цьому, належних доказів направлення відповідачем листа щодо договору № 68/18 на адресу позивача (в описі вкладення відсутній лист з датою 25.06.2018) не надано. Відповідач повідомив суду, що в описі вкладення допущено технічну описку при зазначенні дати листа, а саме: помилково вказано 05 місяць замість 06 місяця, однак вказані доводи не підтверджуються будь-якими доказами.
Місцевий господарський суд дослідив надані позивачем оригінали документів, зокрема, докази направлення кореспонденції позивачем на адресу відповідача, згідно яких, встановлено, що військова частина НОМЕР_1 надіслала відповідачу повідомлення про готовність до виконання умов договору №350/129/138/624/пс від 07.05.2018 з супровідним листом №350/124/394/пс від 08.05.2018.
Як зазначено у рішенні місцевим господарським судом, сам факт поставки товару відповідачем у місце поставки, яке визначено у повідомленні замовника (смт. Новоівницьке, Житомирська область, військова частина НОМЕР_3 ) і є відмінним від адреси Військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України), свідчить про обізнаність відповідача щодо готовності замовника до виконання умов договору.
Так, в акті приймання-передачі № 268 від 31.07.2018 зазначено, що товар доставлено вантажоодержувачу в/ч НОМЕР_3 , с. Новоівницьке.
Перевіривши розрахунок позивача, місцевим господарським судом встановлено, що пеню за період прострочення виконання зобов`язання розраховано позивачем правильно, тому позовні вимоги задоволені у повному обсязі.
Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що судом не надано належної оцінки доводам відповідача про неотримання повідомлення про готовність до поставки. Апелянт зазначає, що поставка була здійснена на свій ризик для економії площі складського приміщення, однак місцевий господарський суд помилково розцінив таку поставку як обізнаність відповідача щодо можливості та місця постачання товару.
Апеляційний господарський суд відхиляє вказані доводи апелянта, оскільки як встановлено та підтверджено матеріалами справи, Військова частина НОМЕР_1 надіслала відповідачу повідомлення про готовність до виконання умов договору №350/129/138/624/пс від 07.05.2018 з супровідним листом №350/124/394/пс від 08.05.2018, оригінали яких оглянуті місцевим господарським судом у судовому засіданні, тому за наявності належних доказів направлення такого повідомлення, обов`язок позивача є виконаним. Неотримання відповідачем за своєю адресою такого повідомлення не звільняє його від виконання умов договору.
Крім того слід зазначити, що договором не встановлені строки такого повідомлення та строки постачання товару не залежать від строків отримання повідомлення та відповідач сам зазначає, що звернувся до позивача 25.06.2018 за отриманням інформації щодо можливості поставки та, як правильно зазначив місцевий господарський суд, постачання товару було здійснено саме за тими реквізитами, що були вказані у повідомленні позивача.
Також місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо дати постачання товару, яка оформлена відповідно до умов договору актом приймання-передачі. Вказаний акт підписаний обома сторонами 31.07.2018, інших дат на цьому акті відповідачем не зазначено.
Доводи апелянта про те, що позовна заява та додані до неї документи підписані не уповноваженими особами, а додатки до позову не засвідчені у встановленому порядку, відхиляються апеляційним господарським судом.
Так, командир Військової частини НОМЕР_1 , який підписав позовну заяву, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником військової частини НОМЕР_1 та уповноважений представляти юридичну особу без довіреності. Військова частина НОМЕР_2 , командир якої засвідчив додатки до позову, є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_1 , на підтвердження чого позивач надав відповідну довідку. Оригінали всіх доданих до позову документів, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оглянуті місцевим господарським судом у судовому засіданні та прийняті як належні докази. Тому доводи апелянта щодо неналежності та недопустимості доказів є безпідставними.
Повідомлення про готовність до виконання умов договору за договором за вихідним №350/129/138/624ПС від 07.05.2018 було відправлено разом із примірниками оригіналів договорів (копія супровідного листа від 08.05.2019 міститься в матеріалах справи). У матеріалах справи є витяг з журналу вихідної кореспонденції про направлення повідомлення відповідачеві. Отримання оригіналів договорів відповідачем не заперечується. Договори і письмове повідомлення направлялися на адресу Відповідача одним пакунком з переліком вмісту та кількістю сторінок. Місце поставки товару за договором було визначено у письмовому повідомленні, а тому відповідач знав про місце поставки товару та строки поставки. Позивач зазначає, що дана адреса не повідомлялася відповідачу ніяким способом крім, як в повідомлені, а тому сама поставка товару в смт. Новоівницьке Житомирської області, військова частина НОМЕР_3 , свідчить, що повідомлення ним було отримане.
Не ґрунтуються на положеннях процесуального закону і доводи апелянта щодо допуск судом до участі у справі неналежного представника позивача, оскільки відповідно до частини 2 статті 58 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справ у малозначних спорах представником може бути особа, яка досягла 18 років та має цивільну процесуальну дієздатність.
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.
Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та витрати на оплату правничої допомоги покладаються на апелянта.
З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.10.2019 у справі №908/1438/19 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.10.2019 у справі №908/1438/19 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка".
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 17.03.2020.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І. М. Кощеєв