ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" березня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3788/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглядаючи справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМРЕЗЕРВ-ЛЬВІВ"; (вул. Городоцька, 174 А,Львів,79022) до відповідача: Державне підприємство "Одеський авіаційний завод" (просп.Небесної Сотні,буд.32-А,Одеса,Одеська область,65121)

про стягнення 15077,62 грн.;

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ХІМРЕЗЕРВ-ЛЬВІВ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства "Одеський авіаційний завод", в якому просить господарський суд: про стягнення 15077,62 грн., з яких 14226грн. - основна заборгованість, пеню у розмірі 718,32грн. та 3% річних в розмірі 133,30грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору поставки №269/МТЗ-19 від 30.07.2019р..

Ухвалою суду від 20.01.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "17" лютого 2020 р.

13.02.2020р. відповідач надав відзив на позов в якому просить закрити провадження в частині стягнення основної заборгованості на суму 14226грн. з підстав оплати. Крім того, відповідач позовні вимоги в частині стягнення пені та 3% річних визнав частково, просить відмовити в частині стягнення пені в розмірі 59,64грн. та в частині стягнення 3% річних в розмірі 10,53грн.

Ухвалою суду від 08.01.2020 року закрито підготовче провадження у справі № 916/3468/18 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "20" січня 2020 р.

17.01.2020р. представник відповідача (адвокат Радєв М.Г.) звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи обгрунтовуючи ти, що між відповідачем та адвокатським обєднанням було укладено договір про надання правової допомоги.

17.02.2020р. у судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про перерву, про що було відображено в протоколі судового засідання, суд ухвалою суду від 18.02.2020р. повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "ХІМРЕЗЕРВ-ЛЬВІВ" про дату та час судового засідання.

Представники сторін в судове засіданні 16.03.2020р. не з`явились.

Ухвалою суду від 16.03.2020р. закрито провадження по справі в частині стягнення основної заборгованості на суму 14226грн.

У судовому засіданні 16.03.2020р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

30 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімрезерв- Львів» з однієї сторони (надалі - Продавець, Позивач) та Державним підприємством «Одеський авіаційний завод» з іншої сторони (надалі Покупець, Відповідач) укладено Договір поставки № 269/МТЗ-19, за яким Продавець зобов`язався передати, а Покупець прийняти та оплатити хімічні рідини. Конкретна кількість Товару, його номенклатура та вартість, визначаються на підставі тендерних пропозицій та вказується у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору. (Копія Договору додається).

Згідно Специфікації № 1, що є Додатком до договору поставки Продавцем поставлено товар «Розчинник 646 (бп) розфасовка не більше 30 л» у кількості 500 літрів на загальну суму 14 226 (чотирнадцять тисяч двісті двадцять шість) грн. 00 коп,

Згідно п.2.1 Договору поставки від 30.07.2019 року № 269/МТЗ-19 поставка товару Покупцю здійснюється «Новою поштою»,

Відповідно п.2.2. Договору поставки від 30,07*2019 року № 269/МТЗ-19 термін поставки Товару визначається на підставі тендерних пропозицій, які рахуються від дати підписання Сторонами специфікації, де буде визначено його найменування, номенклатура, кількість та ціна, яка склалася на підставі тендерних пропозицій, на умовах, заявлених Покупцем в тендерних пропозиціях щодо сплати постачаємого Товару.

Згідно п.2.4. Договору поставки від 30.07,2019 року № 269/МТЗ-19 датою поставки товару за кількістю є дата підписання накладної щодо приймання Товару Покупцем. Датою приймання Товару за якістю є дата проходження Товаром вхідного контролю на підприємстві Покупця, тобто за відсутності зауважень до якості продукції та супровідної документації,

Продавцем товар поставлено згідно умов Договору поставки від 30.07,2019 року № 269/МТЗ-19. Зокрема, згідно положень Видаткової накладної № 1762 від 05 серпня 2019 року, підписаної Сторонами, товар поставлено 05 серпня 2019 року.

Відповідно до п. 4.2 Договору поставки від 30.07,2019 року № 269/МТЗ-19 оплата за Договором здійснюється на умовах, визначених тендерними пропозиціями, у розмірі 100 % вартості постачаємого Товару на протязі 10 банківських днів, після проходження Товаром вхідного контролю, який здійснюється на підприємстві Покупця, за відсутності зауважень до якості продукції та супровідної документації,

Станом на день підписання Видаткової накладної № 1762 від 05 серпня 2019 року жодних зауважень до якості продукції та супровідної документації не надійшло, а отже товар прийнято Покупцем згідно умов Договору поставки.

Позивач стверджує, що Покупець не сплатив вчасно кошти за поставлений товар, чим порушив умови Договору поставки від 30.07.2019 року № 269/МТЗ-19. Термін сплати коштів за Договором поставки від 30,07,2019 року № 269/МТЗ-19 наступив 15 серпня 2019 року. Станом на 10 грудня 2019 року заборгованість Покупця за Договором поставки від 30.07.2019р. № 269/МТЗ-19 складає 15 077 гри. 62 коп.

01 листопада 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімрезерв- Львів» подано до Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» направлено претензію про виконання умов Договору поставки № 269УМТЗ-19 з проханням терміново погасити заборгованість за договором Поставки. Копія претензії додається.

Проте відповідач свої грошові зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару виконав 05.02.2020р. тому ухвалою суду від 16.03.2020р. судом закрито провадження по справі в цій частині.

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімрезерв- Львів», позивач звернувся до суду з позовною заявою за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача з поставлений товар у розмірі 14226грн., яка платіжним дорученням №127 від 05.02.2020р. відповідачем погашена тому ухвалою суду від 16.03.2020р. судом закрито провадження по справі в цій частині.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача за Договором 133,30 грн. 3% річних та 718,32грн. - пені.

Згідно ст.625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно п.2.4. Договору поставки від 30.07,2019 року № 269/МТЗ-19 датою поставки товару за кількістю є дата підписання накладної щодо приймання Товару Покупцем. Датою приймання Товару за якістю є дата проходження Товаром вхідного контролю на підприємстві Покупця, тобто за відсутності зауважень до якості продукції та супровідної документації,

Відповідно до п. 4.2 Договору поставки від 30.07,2019 року № 269/МТЗ-19 оплата за Договором здійснюється на умовах, визначених тендерними пропозиціями, у розмірі 100 % вартості постачаємого Товару на протязі 10 банківських днів, після проходження Товаром вхідного контролю, який здійснюється на підприємстві Покупця, за відсутності зауважень до якості продукції та супровідної документації,

Так, згідно з п. 6.3. Договору передбачено, що за порушення строків оплати Товарів з Покупця стягується пеня у розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, товар пройшов вхідний контроль на підприємстві Відповідача 12.08.2019р., про що свідчить складський штамп Відповідача на видатковій накладній №1762 від 05.08.19, який (штамп) і містить дату оприбуткування, а також штамп про дату проходження Товаром вхідного контролю

Отже, строк на оплату 10 банківських днів з дня проходження Товаром вхідного контролю на підприємстві Покупця (12.08.2019р.) сплив 27.08.19р., з огляду на наявність державного свята 24.08.19р. та вихідних днів.

Таким чином, початок прострочки виконання зобов`язання з оплати Відповідачем є 30.08.2019р., а не з 15.08.19, як вказує Позивач.

Наданий позивачем розрахунок пені та 3% річних, на думку суду, здійснений не належним чином, тому суд, перевіривши розрахунки, що додані до позовної заяви, враховуючи приписи законодавства, за допомогою системи „Ліга-Закон, зроблено власний розрахунок пені та 3% річних, згідно з яким загальна сума яка підлягає стягненню в межах даного позову, складає: пеня 645,43грн., 3% річних - 120,43грн.:

Розмір договірної пені - облікова ставка НБУ

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
1422630.08.2019 - 05.09.2019717.0000 %46.38
1422606.09.2019 - 24.10.20194916.5000 %315,11
1422625.10.2019 - 10.12.20194715.5000 %283,94
645,43

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
1422630.08.2019 - 10.12.20191033 %120.43

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов в частині стягнення пені та 3% річних задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" (просп.Небесної Сотні,буд.32-А,Одеса,Одеська область,65121, код 07756801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМРЕЗЕРВ-ЛЬВІВ" (вул. Городоцька, 174 А,Львів, 79022, ) 645,43грн. (шістсот сорок п`ять грн.) 43 коп. - пеню, 120,43 грн. (сто двадцять грн.) 43 коп. 3% річних, витрати по сплаті судового збору у розмірі 104,89 (сто чотири грн.) 89 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст складено 23 березня 2020 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов