СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2020 р. Справа № 917/824/19

Cхідний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (доповідача): судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідачів: Стойка О.В. Попков Д.О., Пушай В.І. Склярук С.І. Не з`явився; Не з`явились;
розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м. Кременчук,

Полтавська область

на рішення господарського суду Полтавської області
від03.10.2019 року
у справі№917/824/19 (суддя Мацко О.С.)
за позовом до відповідачів: про Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" м. Чорноморськ, Одеська область 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтера Строй", м. Кременчук, Полтавська область 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Будекспрессервіс", м. Кременчук, Полтавська область 3. ОСОБА_2 , м.Кременчук, Полтавська область 4. ОСОБА_1 , м.Кременчук, Полтавська область стягнення 692 125, 72 грн.
В С Т А Н ОВ И В:

У травні 2019 року до господарського суду звернулось Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" (далі - Позивач) з позовом до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтера Строй" (далі - Відповідач 1), 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Будекспрессервіс" (далі - Відповідач 2), 3. ОСОБА_2 (далі - Відповідач 3) та ОСОБА_1 (далі - Відповідач 4) про стягнення 692 125,72 грн., з яких 495 806,00 грн. - основна заборгованість за Кредитним Договором № 00432/Р6 від 04.04.2018 року, 68 613,65 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, 122 097,12 грн. - пеня за неповернення кредиту, 5 608,95 грн. - пеня за несплату відсотків за користування кредитними коштами.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.01.2019 позовні вимоги - задоволені частково: стягнуто в солідарному порядку з Відповідачів на користь Позивача грошові кошти у розмірі 681 319,72 грн., з яких 485 000,00 грн. - основний борг, 68 613,65грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, 122 097,12 грн. - пеня за неповернення кредиту, 5 608,95 грн. - пеня за несплату відсотків за користування кредитними коштами. В частині стягнення суми основного боргу у розмірі 10806,00 грн. провадження у справі закрито. Вирішено розподіл сум судового збору та стягнуто по 2 595,47грн. з кожного Відповідача.

Відповідач 4, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства та дійшов помилкового висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення грошових коштів по відношенню до Відповідача 4, оскільки кредитором не було пред`явлено вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, що є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням.. Заявник зазначає, що наведені висновки суду першої інстанції суперечать судовій практиці Верховного Суду, що викладена у постановах Верховного Суду України по справах №6-170цс13 від 17.09.2014р. та №6-53цс14 від 17.09.2014р., №6-2662-цс15 від 20.04.2016р., №6-623цс17 від 06.09.2017р.

У відзиві на апеляційну скаргу Позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги Відповідача 4 щодо шестимісячного строку поруки, оскільки строк дії поруки складає 120 місяців, а за відсутності встановленого строку - три роки з дня настання строку (терміну) виконання зобов`язання.

Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

Учасники справи у судове засідання 16.03.2020року не з`явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Колегія суддів прийшла до висновку про можливість закінчення розгляду справи у відсутності учасників справи, які не скористались своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін - виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- укладення 04.04.2018 між Позивачем (Банк) та Відповідачем 1 (Позичальник) кредитного Договору 00432/Р6, у відповідності до умов якого Банк надає Позичальнику грошові кошти у вигляді поновлюваної кредитної лінії з лімітом заборгованості 500 000,00 грн., з урахуванням умов п.п. 3.2.2.1, 3.2.2.2 цього договору, а Позичальник зобов`язувався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути Банку кредит, сплатити за користування кредитом 21,0% річних, комісії, пені і штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов цього договору;

- укладення 04.04.2018 між Позивачем (Кредитор) та Відповідачами (Поручитель) у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним Договором №МСБ-27 від 20.09.2013, Договорів поруки №01247-СР6 від 04.04.2018 р., № 01246-СР6 від 04.04.2018 р. та № 01245-СР6 від 04.04.2018 р. (а.с. 16-18), предметом яких є надання поруки Поручителями перед Кредитором (Позивачем) за виконання Відповідачем 1 (Боржником) зобов`язань за кредитним Договором № 00432/Р6 від 04.04.2018 р. із всіма додатковими угодами до нього в повному обсязі;

- надання Позивачем Відповідачу-1 грошових коштів за кредитним Договором № 00432/Р6 від 04.04.2018, що підтверджується меморіальними ордерами № 74 від 05.04.2018р. та № 1 від 14.06.2018р. на загальну суму 1 000 000,00гривень. (а.с. 20,22).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на неналежне виконання Відповідачем 1 своїх зобов`язань в частині своєчасного повернення в добровільному порядку грошових коштів за кредитним Договором, у зв`язку з чим просив суд стягнути солідарно з Відповідачів заборгованість у розмірі 692 125,72 грн., з яких 495 806,00 грн. - основна заборгованість за кредитним договором № 00432/Р6 від 04.04.2018 року, 68 613,65 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, 122 097,12 грн. - пеня за неповернення кредиту, 5 608,95 грн. - пеня за несплату відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідач 1 в суді першої інстанції повідомляв про часткову сплату основної заборгованості за кредитним Договором № 00432/Р6 від 04.04.2018 року, надавши на підтвердження зазначеної обставини платіжне доручення № 219 від 02.10.2019 року на суму 10 806,00 грн., факт сплати даної частини заборгованості Позивач підтверджував.

Відповідач 3 в суді першої інстанції визнавав заявлену Позивачем суму заборгованості за кредитним Договором № 00432/Р6 від 04.04.2018 р.

Відповідачі 2, 4 у суді першої інстанції не скористались правом на подання відзиву на позов.

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог до Відповідачів. Підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині стягнення суми основної заборгованості у розмірі 10 806,00грн. стала оплата Відповідачем 1 цієї суми під час розгляду справи.

Підставою оскарження судового рішення Відповідач 4 визначає помилковість висновку суду про наявність правовідносин між нею та Позивачем за Договором поруки через сплив шестимісячного строку, визначеного ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України. Інших доводів заявник не наводить.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими з огляду на наступне.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч.1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1 ,2 ст. 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

У пункті 5.1. укладеного Договору поруки між Позивачем та Відповідачем 4 сторони визначили строк дії Договору протягом 120 місяців з дати набуття чинності, при цьому строку поруки сторони не встановили.

Частиною першою 598 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до положень частин першої та четвертої ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом строку дії від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Положення, зазначені в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України дають підстави для висновку, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постановах від 01.03.2018р. у справі №910/7109/17, від 06.03.2018р. у справі №910/1408/15-г, від 03.04..2018р. у справі №914/1353/16, від 26.02.2019р. у справі №926/2154/16.

Разом з тим, у зазначених справах розглядалися випадки, що регулювалися старою редакцією норми ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, тоді як редакція цієї норми за законом від 03.07.2018р. передбачає трирічний строк поруки, замість шестимісячного.

Скаржник вважає, що строк поруки за спірним Договором припинився, проте конкретної дати в апеляційній скарзі не зазначає. Разом з тим, слідуючи логіці заявника, такий строк мав припинитися в січні 2019року, але норма ст. 559 Цивільного кодексу України в редакції до 03.07.2018р., що передбачала шестимісячний строк поруки, на цей час вже не діяла, отже і підстави вважати припиненими зобов`язання поруки саме на підставі недіючої норми закону - відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами основного кредитного Договору, Відповідач 1 зобов`язується повернути Позивачу кредит не пізніше 03.04.2019р., при цьому, Відповідач 1 зобов`язується кожні 90 (дев`яносто) календарних днів фактичного безперервного користування кредитними коштами, з дати отримання першого траншу за Кредитом за цим договором (періоди) здійснювати повне погашення заборгованості за отриманими грошовими коштами за Кредитом, кінцевий термін/строк погашення Кредиту встановлюється у день закінчення відповідного періоду, у якому повинно було здійснено чергове повне погашення (п.п. 1.3.,2.4. Договору).

Встановлено, що перший транш за кредитом Відповідач 1 отримав 05.04.2018р. (а.с. 20 т.1), отже 90-й день строку його погашення спливав 04.07.2018р., отже саме з цієї дати починався строк дії поруки, протягом якого Позивач мав звернутися до Відповідача 4, як Поручителя з вимогою про виконання порушеного зобов`язання.

Дійсно, за вимогами ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України відповідний строк на момент укладення Договору становив шість місяців, проте за змістом редакції цієї норми за Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" від 03.07.2018р., такий строк складає три роки.

Позивач звернувся з вимогою до Відповідача 4 - 05.03.2019р. (вимога від 28.02.2019р. направлена на адреси Відповідачів 05.03.2019 а.с. 24), тобто в межах строку, визначеного Договором поруки, а з позовом Позивач звернувся у червні 2019року, тобто з дотриманням встановленого в ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України трирічного строку поруки.

За таких підстав, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про солідарне стягнення з Відповідачів на користь Позивача грошових коштів у розмірі 681 319,72 грн., з яких 485 000,00 грн. - основний борг, 68 613,65 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, 122 097,12 грн. - пеня за неповернення кредиту, 5 608,95 грн. - пеня за несплату відсотків за користування кредитними коштами.

В іншій частині рішення господарського суду не оскаржується.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судова колегія не вбачає.

Враховуючи наведене вище, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Полтавської області від 03.10.2019р. у справі № 917/824/19 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Відповідача 4.

Також, у зв`язку з наданням відстрочки сплати судового збору ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2020р., колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Відповідача 4 на користь державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 15 572,82грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м. Кременчук, Полтавська область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 03.10.2019 у справі № 917/1369/17 - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на ОСОБА_1 , м. Кременчук, Полтавська область.

Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги на користь Державного Бюджету України (Отримувач коштів УК Шевченкі/мХар Шевченківс/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37999654 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО)899998, Рахунок отримувача UA2020003 Код класифікації доходів бюджету 22030101, Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Східний апеляційний господарський суд (назва суду, де розглядається справа) у сумі 15 572,82 грн.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ та повідомити Державну судову адміністрацію України про стягнення судового збору в дохід Державного Бюджету України.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 20.03.2020

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай