ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3530/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Солдатовій М.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, м. Ізюм Харківської області
до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, м.Харків , Фізичної особи ОСОБА_1 , с.Кіндрашівка Харківської області , Фермерського господарства "Ранг", с.Кіндрашівка Харківської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні другого відповідача - Фермерського господарства "Приоскільне", с.Кіндрашівка Харківської області
про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, суборенди земельної ділянки, скасування їх державної реєстрації та повернення земельної ділянки
за участю представників:

від прокуратури: не з`явився

від першого відповідача: Щербак Т.М., довіреність №32-20-0.14-5/62-20 від 03.01.20

від другого відповідача: не з`явився

від третього відповідача: ОСОБА_2 , рішення засновника від 12.12.17

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області (надалі - прокурор) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області (надалі - перший відповідач), Фізичної особи ОСОБА_1 (надалі - другий відповідач), Фермерського господарства "Ранг" (надалі - третій відповідач), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгемагенства у Харківській області "Про передачу в оренду земельної ділянки" від 26.09.2014 № 2310-СГ;

- визнати недійсним, укладений 21.11.2014 між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 14,2449 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки;

- визнати недійсним, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством "Ранг" договір суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 14,2449 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області та скасувати державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки;

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 14,2449 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, кадастровий номер :02:000:0611 вартістю 304411,07грн. державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

На підтвердження позовних вимог прокурор зазначає, що наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області від 26.09.2014 №2310-СГ було прийнято з порушенням вимог земельного законодавства, у зв`язку з чим надання у користування (оренду) ОСОБА_3 , а в подальшому в суборенду ФГ "Ранг" земельної ділянки відбулося незаконно. Так, ОСОБА_1 при зверненні з заявою про надання в оренду земельної ділянки не було підтверджено наявності в нього необхідної матеріально-технічної бази для обробітку такої площі землі (найманих працівників, сільськогосподарської техніки тощо). Головне управління Держземагентства у Харківській області не пересвідчилося в дійсності волевиявлення гр. ОСОБА_1 на створення фермерського господарства з метою вироблення товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації для отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства, не перевірив, чи матиме можливість фермерське господарство, створене заявником, обробляти орендовані землі, чи буде досягнута законна мета оренди земельних ділянок, тобто чи насправді виникли та існують законні сподівання на здійснення майнового права - оренду землі, чи є такі сподівання практичними в своїй реалізації. Зі змісту положень Закону України "Про фермерське господарство" встановлено, що останній передбачає особисту участь засновників фермерського господарства (голови) та членів у веденні фермерського господарства з метою реалізації їх ініціатив у сфері товарного сільськогосподарського виробництва, проте ОСОБА_1 06.01.2017 передав земельну ділянку в суборенду ФГ "Ранг". Отже, дії другого відповідача були спрямовані для отримання ФГ "Ранг" в користування земельної ділянки за спрощеною процедурою, а саме без проведення земельних торгів (аукціону), що передбачені ст.ст.124, 134 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на той час). Другий відповідач не мав жодних намірів на створення фермерського господарства та використання земель за призначенням. Також прокурор вказує на те, що не дивлячись на те, що 09 вересня 2016 року ОСОБА_1 зареєстроване ФГ "Приоскільне" дії з передачі земельних ділянок в суборенду були здійснені ОСОБА_1 як фізичною особою, що є порушенням вимог ст. 14 Закону України "Про фермерське господарство", оскільки лише фермерське господарство, як юридична особа може передавати земельні ділянку в суборенду. Проте, вищевказаний факт залишено поза увагою першим відповідачем при наданні ОСОБА_1 згоди на передачу спірної землі в суборенду, у зв`язку з чим, договір суборенди є недійсним та підлягає скасуванню. Факт відсутності наміру ОСОБА_1 використовувати земельну ділянку для ведення фермерського господарства, на думку позивача, підтверджується інформацією ГУ ДФС у Харківській області, відповідно до якої ОСОБА_1 декларації з земельного податку за 2014-2017 роки до Салтівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області не подавав, а отже фактично до використання земельних ділянок не приступав. Таким чином прокурор вважає, що наявність рішення уповноваженого органу про надання земельної ділянки є обов`язковою передумовою укладення договору оренди землі, що перебуває у державній і комунальній власності. Визнання недійсним рішення, на підставі якого укладено договір оренди землі, є підставою для визнання недійсним такого договору. Також, оскільки оспорюваний правочин укладено на підставі наказу ГУ Держземагенства у Харківській області, що підлягає визнанню недійсними, то договір оренди землі та договір суборенди, в силу вимог ст.ст. 203, 215, 216, 228 Цивільного кодексу України, також підлягають визнанню недійсними. Крім того, прокурором у позові заявлено клопотання про визнання поважними причин пропуску позовної давності та про поновлення строку звернення до суду. При цьому, прокурор посилається на те, що він не є учасником спірних правовідносин, а з документів, які наявні в загальному доступі, в тому числі даних публічної кадастрової карти України на офіційному веб-сайті зазначені вище порушення законодавства не вбачаються. Такі порушення, що свідчать про незаконність надання ОСОБА_1 земельних ділянок для ведення фермерського господарства та, в подальшому, їх передача в суборенду ФГ "Ранг" прокурором виявлено лише за результатами опрацювання листа ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 11.10.2017 №10-20-14-14673/0/19-17 та доданих до нього документів, які Ізюмська місцева прокуратура отримала 26.10.2017.

Ухвалою від 05.11.2019 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.12.2019.

21 листопада 2019 року від Головного управління Держгеокадастру в Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позву заперечив та просив у його задоволенні відмовити. При цьому перший відповідач зазначив, що прокурор при зверненні з позовом: не обґрунтував належним чином наявність в нього підстав для представництва в суді інтересів держави; пропустив строк позовної давності при зверненні з даним позовом; не довів факту порушення, не визнання або оспорювання відповідачами законних інтересів держави, а також не довів нікчемність правочину.

У підготовчому засіданні 03.12.2019 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, а також оголошено перерву до 14.01.2020.

14 січня 2020 року від третього відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного суду судових рішень у справі №912/2385/18.

У підготовчому засіданні 14.01.2020 судом оголошено перерву до 16.01.2020.

Ухвалою від 14.01.2020 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні другого відповідача - Фермерське господарство "Приоскільне" (надалі - третя особа).

У підготовчому засіданні 16.01.2020 судом розглянуто клопотання третього відповідача про зупинення провадження у справі та у його задоволенні відмовлено, оскільки у даній справі №922/3530/19 прокурор звернувся до суду з позовом самостійно, в той час як у справі №912/2385/18 позов подано в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Отже, справу №912/2385/18 не можна вважати справою у подібних правовідносинах в розумінні п.7 ч.1 ст.228 ГПК України.

Також, у підготовчому засіданні 16.01.2020 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 03.02.2020.

У судовому засіданні 03.02.2020 судом оголошено перерву до 26.02.2020.

Ухвалою від17.02.2020 судове засідання призначено на 04.03.2020.

В судове засідання 04.03.2020 представник прокуратури не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце засідання був повідомлений належним чином.

Представники першого та третього відповідачів у даному судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, з підстав, викладених у відзиві першого відповідача.

Другий відповідач та третя особа своїх представників у судове засідання не направили, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час і місце засідання були повідомлені належним чином.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 ГПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників прокуратури, другого відповідача та третьої особи.

У судовому засіданні 04.03.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

11 вересня 2014 року гр. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагентства у Харківській області із заявою про надання в оренду земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:0611), площею 14,2449га, розташовану за межами населеного пункту на території Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області для ведення фермерського господарства строком на 49 років.

До даної заяви ОСОБА_1 було додано копію витягу з Державного реєстру прав, копію паспорту та ідентифікаційного коду, копію документа про наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, інформацію про нормативну грошову оцінку.

Так, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - земельна ділянка кадастровий номер :02:000:0611, площею 14,2449га розташована за адресою Кіндрашівська сільська рада Купянського району Харківської області, форма власності державна, дата державної реєстрації 06.11.2013.

Згідно з дипломом ЦВ №668931 ОСОБА_1 з 1987 року по 1993 рік навчався в Харківському інституті механізації та електрифікації сільського господарства, за спеціальністю механізація сільського господарства.

Наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про надання в оренду земельної ділянки" від 26.09.2014 № 2310-СГ ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 14,2449га із кадастровим номером :02:000:0611, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, для ведення фермерського господарства, строком на 49 років.

На підставі вищевказаного наказу, 21.11.2014 між ГУ Держземагентства у Харківській області, як орендодавцем, та ОСОБА_1 , як орендарем, укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки (надалі - Договір оренди).

Даний Договір оренди був зареєстрований 06.05.2015 відповідно до діючого законодавства, про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Земельна ділянка передана ОСОБА_1 за актом приймання-передачі земельної ділянки за договором оренди землі.

16 травня 2016 року між ГУ Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі від 21.11.2014 №б/н, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 06.05.2015, відповідно до якої визначено розмір орендної плати в розмірі 12176,44грн. (4% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок).

Пунктом 32 Договору оренди передбачено право орендаря передавати в суборенду земельну ділянку або її частину без змін цільового призначення, за погодженням з орендодавцем.

В подальшому, 07.12.2016 ОСОБА_1 звернувся з заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо надання згоди на передачу в суборенду, у тому числі вищевказаної земельної ділянки.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області №14382-СГ від 13.12.2016 ОСОБА_1 надано згоду на передачу в суборенду вказаної земельної ділянки.

06 січня 2017 року між ОСОБА_1 , як орендарем, та ФГ "РАНГ", як суборендарем, укладено договір суборенди земельної ділянки (надалі - Договір суборенди), за умовами якого орендар передав суборендарю у строкове платне користування земельну ділянку площею 14,2449га із кадастровим номером :02:000:0611, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області.

Умови вказаного договору щодо строку суборенди та розміру плати за користування земельною ділянкою відповідають умовам Договору оренди землі від 21.11.2014.

Даний Договір суборенди був зареєстрований 30.03.2017 відповідно до діючого законодавства, про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Земельна ділянка передана у користування ФГ "Ранг" за актом приймання-передачі земельної ділянки за Договором суборенди землі.

Звертаючись з даним позовом, прокурор вказує, що наказ від 26.09.2014 №2310-СГ було прийнято Головним управлінням Держземагентства у Харківській області усупереч вимогам ст.ст. 122, 123, 124, 134, 150, 186, 186-1 Земельного кодексу України, ст.ст. 7, 8, 14 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції, що діяла на той час). На думку прокурора, ОСОБА_1 не мав наміру самостійно займатися обробітком земельних ділянок, а тому дії другого відповідача були спрямовані для отримання ФГ "Ранг" в користування земельної ділянки за спрощеною процедурою, а саме без проведення земельних торгів (аукціону), що передбачені ст.ст.124, 134 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на той час). У зв`язку з цим, прокурор просить: визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгемагенства у Харківській області "Про передачу в оренду земельної ділянки" від 26.09.2014 № 2310-СГ; визнати недійсним, укладений 21.11.2014 між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 14,2449 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки; визнати недійсним, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством "Ранг" договір суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 14,2449 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області та скасувати державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки; зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 14,2449 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, кадастровий номер :02:000:0611 вартістю 304411,07грн. державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 326 ЦК України встановлено, що від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом (ч.2 ст.84 ЗК України в редакції, що була чинною на момент видачі спірного наказу).

У відповідності до пункту "є-1" статті 15-1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин віднесено розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

На час видання спірного наказу органом виконавчої влади, що відповідно до закону мав право розпоряджатись земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності в межах Харківської області було Головне управління Держземагентства у Харківській області.

У відповідності до вимог ч.1-3 ст. 124 ЗК (в названій редакції) передача в земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 134 ЗК України (в названій редакції) не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Разом з тим, правовідносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України "Про фермерське господарство" є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України - загальним.

Отже, порядок передачі земельних ділянок в оренду громадянам для ведення фермерського господарства етапом на час видання спірних наказів був врегульований ст. 123 ЗК України, з урахуванням вимог Закону України "Про фермерське господарство".

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 Закону).

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом України "Про фермерське господарство".

Так, згідно статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. Уразі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 від 11.09.2014 про надання йому в оренду земельних ділянок, останнім зазначено, що фермерське господарство буде вестись ним одноосібно з можливим використанням найманих працівників. ОСОБА_1 повідомив, що право на безоплатне одержання земельних ділянок він не використав.

До вказаної заяви додано копії витягу з Державного реєстру прав, копія паспорту та ідентифікаційного коду, копія документу про наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства та інформацію про нормативну грошову оцінку.

При цьому суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про фермерське господарство" після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Отже, моменту державної реєстрації фермерського господарства передує факт одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації.

За таких обставин, на момент подання заяви про надання земельної ділянки в оренду відповідне фермерське господарство може не бути зареєстроване відповідним громадянином.

Зокрема у даному випадку ОСОБА_1 зареєстрував ФГ "Приоскільне" 09.09.2016, тобто вже після отримання земельних ділянок в оренду.

При цьому, слід зауважити, що земельним законодавством не встановлено норми щодо тривалості строку, протягом якого має бути зареєстроване фермерське господарство після отримання земельної ділянки в оренду.

Таким чином, заява, що була надана ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Харківській області для отримання земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, є такою, що відповідає вищевказаним вимогам. А тому підстави для відмови у наданні земельної ділянки ОСОБА_1 були відсутніми.

Прокурор у позові зазначає, що ОСОБА_1 не було обґрунтовано одержання землі такої значної площі, їх кількість.

Однак, вказані вимоги до заяви громадянина стосовно отримання земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства чинним законодавством не передбачені, у тому числі спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України "Про фермерське господарство", який не містить застережень щодо максимального чи мінімального розміру земельної ділянки, що може бути надана громадянину для ведення фермерського господарства, як і не містить обмежень щодо кількості таких ділянок.

Так, згідно ч.7 ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

При цьому, зміст цієї норми не свідчить про необхідність надання однієї земельної ділянки або земельних ділянок, що розташовані суміжно.

Прокурор вказує на те, що Головне управління Держземагентства у Харківській області повинно було пересвідчитись в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство, спроможності вести господарство такого виду.

Проте, жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов`язку Головного управління щодо проведення вищезазначених перевірок, не визначено порядку такої перевірки, підстав для відмови особі в задоволенні заяви за результатами перевірки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовну вимогу про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгемагенства у Харківській області "Про передачу в оренду земельної ділянки" від 26.09.2014 №2310-СГ необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі від 21.11.2014 та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, підставою для визнання договору недійсним може бути лише встановлення факту суперечності його змісту чинному законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, прокурор має довести які саме умови (пункти) договору оренди землі є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Втім, зі змісту позовної заяви вбачається, що вони фактично ґрунтуються на твердженні про незаконність наказу від 26.09.2014 №2310-СГ, а також на припущенні, що фактично ОСОБА_1 не мав на меті використання земельної ділянки для ведення фермерського господарства. Прокурор вважає, що дії другого відповідача були спрямовані для отримання ФГ "Ранг" в користування земельної ділянки за спрощеною процедурою, а саме без проведення земельних торгів (аукціону), що передбачені ст.ст.124, 134 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на той час).

Проте, як зазначалося вище, доводи про незаконність наказу Головного управління Держгемагенства у Харківській області "Про передачу в оренду земельної ділянки" від 26.09.2014 №2310-СГ не знайшли свого підтвердження.

Що ж до посилань прокурора на те, що ОСОБА_1 отримав земельну ділянку лише з метою передачі в суборенду ФГ "Ранг" суд зазначає, що вони фактично є припущеннями.

Слід зауважити, що Договір оренди земельної ділянки був укладений 21.11.2014, а Договір суборенди укладено лише на початку 2017 року.

Наявність такої значної різниці в часі ставить під сумнів припущення прокурора про наявність у ОСОБА_1 іншої мети, окрім ведення самостійного фермерського господарства на орендованій земельній ділянці.

З приводу відсутності у власності у ОСОБА_1 сільгосптехніки суд зазначає, що дана обставина не є перешкодою для оброблення земельної ділянки за допомогою найманих працівників та орендованої техніки.

Окрім того, слід зазначити, що в листі Заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області №142/2/9/20-40-13-05-15 від 08.12.2017 повідомлено, що ОСОБА_1 декларації з земельного податку за 2014-2017 роки до Салтівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області не подавав, а ФГ "Приоскільне" (створене Малим С.О.) з 09.09.2016 по 01.07.2017 знаходилося на спрощеній системі оподаткування та було платником є податку III групи, у зв`язку з чим звільнялося від сплати податку на майно (в частині земельного податку).

Таким чином, ані ОСОБА_1 , ані ФГ "Приоскільне" як платники єдиного податку, відповідно до ст.297 Податкового кодексу України, не повинні були подавати декларації з земельного податку.

Підсумовуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним укладеного 21.11.2014 між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 договору оренди землі.

І, оскльки вимога про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки є похідною від вимоги про визнання договору оренди землі недійсним, вона також не підлягає задоволенню.

Щодо вимог про визнання недійсним укладеного між ОСОБА_1 та ФГ "Ранг" договору суборенди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права суборенди земельної ділянки слід зазначити наступне.

Право гр. ОСОБА_1 на передачу земельної ділянки в суборенди за умови надання згоди орендодавцем було прямо передбачено п.32 Договору оренди землі.

Відповідно, суд вважає правомірними дії ОСОБА_1 , який звернувся до орендодавця з відповідною заявою від 07.12.2016.

Прокурором, окрім посилань на незаконність наказу Головного управління Держгемагенства у Харківській області від 26.09.2014 №2310-СГ, які були відхилені судом, не наводиться інших підстав, в розумінні ст.203 ЦК України, для визнання Договору суборенди від 06.01.2017 недійсним.

Суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" внесено зміни до ч.4 статті 122 Земельного кодексу України та із 01.01.2013 року центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Повноваженнями із передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 122 ЗКУ, у власність або у користування для всіх потреб перший відповідач наділений з 2013 року.

Так, до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області 07.12.2016 звернувся гр. ОСОБА_1 із заявою про надання згоди про передачу в суборенду вищезазначеної земельної ділянки. Після отримання від Головного управління Держгеокадастру у Харківській області погодження на передачу земельної ділянки в суборенду, оформленого наказом від 13.12.2016 №14382-СГ, між ОСОБА_1 та ФГ "Ранг" укладено договір суборенди вказаної земельної ділянки.

Згідно пункту 6 ст.93 Земельного кодексу України орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про оренду землі" умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватись умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі.

Після укладення договорів суборенди земельних ділянок право суборенди має бути зареєстровано відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як свідчать матеріали справи, вимоги вищевказаних законодавчих актів були дотримані при укладенні Договору суборенди земельної ділянки від 06.01.2017.

Таким чином, позов в частині визнання недійсним укладеного між ОСОБА_1 та ФГ "Ранг" договору суборенди земельної ділянки не підлягає задоволенню.

І, оскльки вимога про скасування державної реєстрації права суборенди земельної ділянки є похідною від вимоги про визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним, вона також має бути залишена без задоволення.

Також, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню позовну вимогу зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 14,2449га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, кадастровий номер :02:000:0611 вартістю 304411,07грн. державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, оскільки дана вимога є похідною від решти позовних вимог, які були визнані необґрунтованими судом при розгляді даної справи.

У зв`язку із викладеним, суд не розглядає заяву першого відповідача про застосування позовної давності, оскільки у задоволенні позову було відмовлено у зв`язку з його необґрунтованістю.

Також, суд не погоджується з доводами першого відповідача про те, що прокурор не обґрунтував належним чином наявність у нього підстав для представництва інтересів держави.

Так, оскільки у даному спорі прокурор оскаржує наказ органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, а також укладений ним договір оренди землі, вказаний орган не може бути визначений прокурором як позивач, і, відповідно, позов не може бути заявлений в інтересах держави саме в особі цього органу.

Отже, прокурор правомірно звернувся з даним позовом безпосередньо в інтересах держави, а також навів у позові відповідне обґрунтування підстав для звернення до суду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на прокуратуру.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області (64300, Харківська область, м.Ізюм, вул.Донця-Захаржевського, 4) до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області (вул.Космічна, буд.21, 8-9 поверх, м.Харків, 61145, код 39792822), Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) та Фермерського господарства "Ранг" (63720, Харківська область, Куп`янський район, с.Кіндрашівка, вул.Спортивна, буд.22, код 40816780), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні другого відповідача - Фермерського господарства "Приоскільне" (63720, Харківська область, Куп`янський район, с.Кіндрашівка, вул.Молодіжна, 11, код 40825016), про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, суборенди земельної ділянки, скасування їх державної реєстрації та повернення земельної ділянки - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "16" березня 2020 р.

Суддя М.В. Калантай