УХВАЛА

18 березня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/3880/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Львова Б. Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги державного підприємства «Південна залізниця» (далі - Підприємство)

на рішення господарського суду міста Києва від 19.06.2019

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2020

зі справи № 910/3880/19

за позовом Підприємства

до Антимонопольного комітету України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна адміністрація залізничного транспорту України,

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2020 (згідно з відміткою канцелярії касаційного суду) Підприємство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою від 28.02.2020, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 19.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2020, а справу передати на новий розгляд до місцевого суду.

За результатами розгляду матеріалів поданої скарги касаційний суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; Кодекс) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу першого частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі Підприємство зазначає, що суди попередніх інстанцій всупереч правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду, неправильно застосували частину першу статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон) і не застосували статтю 4 ГПК України, а також не встановили конкретних обставин справи, у зв`язку з чим рішення суперечать правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду.

Водночас передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України підстави (підстав) у касаційній скарзі скаржник не зазначив.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки у касаційній скарзі скаржник не зазначив, з якої саме підстави (підстав), передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу, подано скаргу, відповідно до частини другої статті 292 ГПК України Верховний Суд залишає її без руху.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державного підприємства «Південна залізниця» на рішення господарського суду міста Києва від 19.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2020 зі справи 910/3880/19 залишити без руху.

2. Надати державному підприємству «Південна залізниця» строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Документи про усунення недоліків надсилати на адресу: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити державному підприємству «Південна залізниця», що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Б. Львов