УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

13.03.2020справа №910/15257/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Атаманюка Віктора Михайловича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; далі - Підприємець) про забезпечення позову

у справі №910/15257/19

за позовом Підприємця

до товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранс Логістика» (02081, м. Київ, вул. Урлівська, 23 Г, приміщення 245; ідентифікаційний код 40239765),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Дистрибуція-Центр» (03142, м. Київ, проспект Академіка Палладіна, буд. 44, корпус 8; ідентифікаційний код 36263797) та

товариство з обмеженою відповідальністю «Таймфіш» (01004, м. Київ, вул. Шовковична, буд. 46/48; ідентифікаційний код 40232356),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25; ідентифікаційний код 23510137),

про стягнення 317 466 грн.,

без виклику представників учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

Підприємець звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранс Логістика» (далі - ТОВ «Агротранс Логістика») 317 466 грн. збитків, завданих при перевезенні вантажу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у справі ТОВ «Дистрибуція-Центр» та ТОВ «Таймфіш» як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.03.2020 залучено до участі у справі приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Підприємець 12.03.2020 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках відповідача, в межах суми позовних вимог - 317 466 грн.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною четвертою статті 137 ГПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини першої статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» (далі - Постанова №16) у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заяву мотивовано тим, що: відповідач понад рік не надав належної відповіді на заявлену до нього претензію та висував до позивача зауваження та вимоги; відповідач вчиняє дії, спрямовані на затягування процесу, зокрема, не надав відповідні документи своєчасно на вимогу суду, заявляє про відмову розглядати будь-які питання щодо випадку, який розцінюється як страховий, через укладення відповідачем договору страхування з третьою особою з наявністю в такому договорі всупереч законодавству умов, які забороняють відповідачу без згоди третьої особи вести будь-які дії щодо фактів, що підпадають під страховий випадок; у свою чергу, страховик висуває щодо відповідача постійно різні вимоги та заперечення, які однозначно свідчать про небажання страховика проводити страхове відшкодування в добровільному порядку; невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду, а також забезпечити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Разом з тим, абзацом першим пункту 3 Постанови №16 встановлено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до абзаців другого і третього пункту 3 Постанови №16 достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, вимоги заяви Підприємця задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не обґрунтовано та документально не підтверджено, що грошові кошти у сумі 317 466 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, можуть зменшитися або зникнути на момент виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Згідно з частиною шостою статті 160 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 137, 138, 139, 140, 234 та 235 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Атаманюка Віктора Михайловича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про забезпечення позову у справі №910/15257/19.

Ухвала набрала законної сили 13.03.2020 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва.

Суддя О.В. Марченко