РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.03.2020Справа № 910/550/20
За позовом Державного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва"

до Приватного підприємства "АНГАРА"

про стягнення 55 031,27 грн.

Суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Державне підприємство "Науково-дослідний інституту будівельного виробництва" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Приватного підприємства "АНГАРА" про стягнення 55 031,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №179-18 від 12.12.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 відкрито провадження у справі № 910/550/20 та призначено засідання на 14.02.2020.

В судове засіданні 14.02.2020 представник позивача з?явився, надав свої усні пояснення по суті позовної заяви.

В судове засіданні 14.02.2020 представник відповідача не з?явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 14.02.2020 відкладено розгляд справи на 13.03.2020.

В судове засідання 13.03.2020 представник позивача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 13.03.2020 представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

Між Державним підприємством «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва», як виконавцем та Приватним підприємством «АНГАРА», як замовником 12.12.2018 року укладено договір №179-18.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору ПП «АНГАРА» доручило, а ДП «НДІБВ» зобов`язалося за плату виконати роботи з обстеження житлової будівлі по вул. Лютеранській, 25 у Печерському районі м. Києва.

Вартість робіт відповідно до п. 2.1 договору та протоколу узгодження договірної ціни (додаток №1 до договору) становить 65 294,78 грн., у т.ч. ПДВ 10 882,46 грн.

Умовами договору встановлено, що розрахунок за виконані роботи здійснюється з фінансовим платежем у розмірі 30% від вартості робіт, що має бути перерахований не пізніше 5 робочих днів після підписання договору (п. 2.2 договору).

Інша частина коштів, а саме 70 % від вартості робіт, має бути виплачена у порядку, визначеному пунктами 3.3, 3.4, 3.5 договору.

Зокрема, відповідно до п. 3.3 договору після закінчення роботи виконавець надає замовникові акт здачі-приймання результатів виконаних робіт.

Замовник протягом 5 робочих днів з дня отримання акту здачі-приймання виконаних робіт та відповідної документації, у тому числі шляхом надання на електронну адресу замовника, передає виконавцеві оформлений акт здачі-приймання роботи або надає обґрунтовану відмову (п. 3.4 договору).

Після підписання акту здачі-приймання роботи замовник протягом 5 робочих днів сплачує виконавцеві вартість виконаних робіт за договірною ціною відповідно до п.п. 2.1 та 2.2 (п. 3.5 договору).

Позивач зазначив, що виконав взяті на себе зобов`язання за договором та передав виконану роботу разом з актом здачі-приймання, що підтверджується накладною від 04.03.2019 №46.

ПП «АНГАРА» прийняло виконану роботу без будь-яких застережень, про що свідчить підпис директора на акті здачі-приймання від 29.03.2019.

Однак, відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань та до цього часу не перерахував кошти у розмірі 45 294,78 грн. на рахунок позивача.

Відповідно до п.п. 4.1.1, 4.1.3 договору замовник зобов`язується проводити своєчасне приймання та оплату виконаних робіт відповідно до пунктів 2.1, 2.2 та 3.1-3.7 договору; не пізніше 5-го дня з дати підписання акту здачі-приймання виконаної роботи здійснити оплату виконавцеві її вартості за договірною ціною.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за надані послуги підлягає задоволенню, в розмірі 45294.78 грн.

З огляду на прострочення відповідачем оплати за надані послуги, позивачем заявлено також позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 815,38 грн., 3% річних в розмірі 1042,30 грн. та пені в розмірі 7878,81 грн.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з пунктом 6.2 договору у разі порушення термінів оплати більш ніж на 5 робочих днів замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язань.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 7878,81 грн. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов`язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних з простроченої суми та інфляційних, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 1042,30 грн. - 3% річних та 815,38 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати на судовий збір покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Стягнути із Приватного підприємства «АНГАРА» (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 25, кВ. 9, ідентифікаційний код 32047008) на користь Державного підприємства «Науково-дослідний інституту будівельного виробництва» (03110, м. Київ, пр.-т. Червонозоряний, буд. 51, ідентифікаційний код 38283024) заборгованість у розмірі 45294 ( сорок п`ять тисяч двісті дев`яносто чотири ) грн. 78 коп., інфляційні втрати в розмірі 815 (вісімсот п`ятнадцять) грн. 38 коп, 3% річних в розмірі 1042 (тисяча сорок дві) грн. 30 коп., пеню в розмірі 7878 (сім тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 81 коп., судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

3. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17.03.2020

Суддя В.І. Мельник