ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
10.03.2020р. Справа №905/42/19
за позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ
до відповідача: Комунального підприємства «Покровськтепломережа», м.Покровськ
про стягнення 16362981,59 грн
Суддя: Паляниця Ю.О.
Секретар судового засідання: Клименко Ю.О.
У засіданні брали участь:
від стягувача (позивача): не з`явився
від боржника (відповідача, заявника): не з`явився
Рішенням господарського суду Донецької області від 13.11.2019р. по справі №905/42/19 позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Покровськтепломережа» про стягнення 16362981,59 грн задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг 6026658,20 грн, 3% річних 537121,36 грн, інфляційні втрати 2184106,66 грн, а також судовий збір в сумі 176064,51 грн. Провадження по справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 6003076,91 грн закрито. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Повернуто Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з Державного бюджету України судовий збір в сумі 45199,94 грн, сплачений на підставі платіжного доручення №6011325 від 19.12.2018р.

Комунальне підприємство «Покровськтепломережа» звернулось до господарського суду з заявою №11-2298 від 05.12.2019р. про розстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2019р. по справі №905/42/19 в сумі 8923950,73 грн, в тому числі: основний борг 6026658,20 грн, 3% річних 537121,36 грн, інфляційні втрати 2184106,66 грн, судовий збір 176064,51 грн, на дванадцять місяців рівними частками, починаючи з 01.12.2019р.

Ухвалою господарського суду від 10.12.2019р. повідомлено сторони, що розгляд заяви відбудеться 19.12.2019р.

Ухвалою суду від 19.12.2019р. зупинено провадження з розгляду заяви №11-2298 від 05.12.2019р. Комунального підприємства «Покровськтепломережа» про розстрочку виконання рішення суду у справі №905/42/19 до закінчення апеляційного провадження та повернення матеріалів справи на адресу господарського суду Донецької області.

17.02.2020р. на адресу суду, у зв`язку із закінченням апеляційного провадження, повернулись матеріали справи №905/42/19, зі змісту яких вбачається, що постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2020р. рішення місцевого суду залишено без змін.

18.02.2020р. на виконання рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2019р. було видано відповідні накази.

Ухвалою суду від 27.02.2020р. поновлено провадження з розгляду заяви №11-2298 від 05.12.2019р. Комунального підприємства «Покровськтепломережа» у справі №905/42/19 та повідомлено сторони, що розгляд вказаної заяви відбудеться 10.03.2020р.

Представники сторін у судове засідання 10.03.2020р. не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

З урахуванням того, що розгляд заяв про розстрочку виконання рішення обмежений десятиденним строком, а відсутність учасників розгляду заяви не є перешкодою для вирішення відповідного питання, суд розглядає по суті заяву №11-2298 від 05.12.2019р. Комунального підприємства «Покровськтепломережа» у судовому засіданні 10.03.2020р. та зазначає про наступне:

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами ст.ст.18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009р., виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. по справі №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012р. по справі №11-рп/2012).

Виходячи з того, що згідно із ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005р. по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України судове рішення по справі №905/42/19, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

В обґрунтування клопотання про розстрочку виконання рішення, відповідач посилається на підстави понесення значних збитків, недостатність тарифів, неможливість здійснення господарської діяльності у повному, належному обсязі, значну заборгованість контрагентів та населення, що на думку заявника, свідчить про неможливість своєчасного та повного виконання ним своїх зобов`язань. Відтак, надання розстрочки підприємству, яке здійснює господарську діяльність у вищевказаних умовах, строком на 1 рік є вкрай необхідним заходом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з зазначеною нормою, надання заявникові відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як вбачається з вищевказаної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.ч.3, 4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження свого клопотання відповідачем представлено до матеріалів справи договори про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ №29/1/1730-РЗ від 02.11.2018р. (договір купівлі-продажу (постачання) природного газу №4290/16-БО-6 від 15.12.2015р.), №29/2/1730-РЗ від 02.11.2018р. (договір купівлі-продажу (постачання) природного газу №1227/15-КП-6 від 15.12.2014р.); лист №390/02.2-35/909 від 30.01.2018р. ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області, у відповідності до якого виконавчою службою повідомлено про перебування на виконанні наказу господарського суду Донецької області №905/1472/17 від 04.09.2017р., боржником за яким є Комунальне підприємство «Покровськтепломережа»; витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень; план подолання наслідків важкої фінансової ситуації №03/2272 від 04.12.2019р.; акт звіряння розрахунків між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством «Покровськтепломережа», за змістом якого у відповідача станом на 30.09.2019р. обліковується заборгованість, зокрема, за договором №4833/1617-БО-6 від 27.10.2016р. в розмірі 5911020,22 грн; платіжні доручення на загальну суму 1044163,26 грн (т.2 а.с.34 47), які свідчать про сплату грошових коштів за договором №4833/1617-БО-6 від 27.10.2016р. у листопаді грудні 2019 року.

При цьому, наведений відповідачем у заяві про розстрочку виконання рішення перелік обставин, а саме: складне фінансове становище, недостатність тарифів, неможливість здійснення господарської діяльності у повному, належному обсязі, значна заборгованість контрагентів та населення не є тими обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідач, як юридична особа, що здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик, враховуючи принципи, закріплені в ст.6 Цивільного кодексу України, взяв на себе відповідні зобов`язання (прийняти природний газ та здійснити своєчасний/повний розрахунок з постачальником), і об`єктивно усвідомлював усі можливі ризики ведення господарської діяльності та виконання зобов`язань за договором.

Згідно з положеннями ст.42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (п.1, абз.4 ст.44 Господарського кодексу України).

Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 19.02.2018р. у справі №910/15430/16, від 27.04.2018р. у справі №910/313/17 та від 02.05.2018р. у справі №910/3816/16.

Водночас, у запереченнях на заяву про розстрочку виконання рішення стягувач зазначав про наступне: наведені боржником у заяві обставини, а саме загроза банкрутства, збиткова діяльність підприємства, наявність відкритих виконавчих проваджень, не є тими виключними обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим; ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін; відсутність доказів на підтвердження ускладненості виконання рішення тощо.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.86 вказаного нормативно-правового акту суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що під час розгляду заяви відповідача судом не встановлено наявності суттєвих причин та доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для розстрочки виконання рішення суду.

За таких обставин, враховуючи все вищенаведене, з огляду на те, що вимоги заявника позбавлені належного доказового обґрунтування та правових підстав, суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача №11-2298 від 05.12.2019р. про розстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2019р. по справі №905/42/19 на 12 місяців.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.234, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви №11-2298 від 05.12.2019р. Комунального підприємства «Покровськтепломережа» про розстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2019р. по справі №905/42/19 в сумі 8923950,73 грн, в тому числі: основний борг 6026658,20 грн, 3% річних 537121,36 грн, інфляційні втрати 2184106,66 грн, судовий збір 176064,51 грн, на дванадцять місяців рівними частками, починаючи з 01.12.2019р.

Вступну та резолютивну частини ухвали складено та підписано 10.03.2020р.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.03.2020р.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.О.Паляниця