ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2020 р. Справа№ 44/610-б-43/145

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Копитової О.С.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання: Ковган О.І.
за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 10.03.2020

розглянувши матеріали апеляційної скарги (в режимі відеоконференції) Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська птахофабрика»
на рішенняГосподарського суду міста Києва від 30.10.2019
у справі№44/610-Б-43/145
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська птахофабрика»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Орендастрой»; Приватного підприємства «Евро-Вет»; Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області; Приватного підприємства «Нива-В.Ш.»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Укрспецреалізація»; Головного територіального управління юстиції у Черкаській області
провизнання недійсними прилюдних торгів
за позовом третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»
доПриватного підприємства «Нива-В.Ш.»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Укрспецреалізація»; Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднання БТІ»;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Приватне підприємство «Евро-Вет»
провизнання недійсними прилюдних торгів в межах справи №44/610-б-43/145
за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Константа-Агро»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська птахофабрика»
про банкрутство

ВСТАНОВИВ

У квітні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаська птахофабрика" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Україна", Приватного підприємства "Артбудінвест", Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, Приватного підприємства "Нива-В.Ш.", Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецреалізація", в якому просило: визнати недійсними прилюдні торги, що відбулися 17.11.2011, 18.11.2011 та 29.12.2011, по реалізації об`єктів нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська птахофабрика"; скасувати протоколи проведення прилюдних торгів з реалізації вказаного нерухомого майна; скасувати акти державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про реалізацію нерухомого майна від 23.11.2011, від 24.11.2011 та відповідні свідоцтва про право власності на реалізовані об`єкти нерухомого майна; визнати недійсними прилюдні торги з реалізації рухомого майна ТОВ "Черкаська птахофабрика", які були проведені у виконавчому проваджені ВП № 26117062; скасувати протоколи проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна відповідно до переліку, наведеного у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 17.05.2010 № 1296 (т. 1, а.с. 6-15). Позовна заява підписана ліквідатором ТОВ "Черкаська птахофабрика". Позовні вимоги мотивовані посиланням на порушення під час вчинення вказаних вище дій вимог ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Заявою від 17.04.2012 позивач збільшив позовні вимоги та просив скасувати акти державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про реалізацію нерухомого майна від 11.01.2011; визнати недійсними аукціони від 17.02.2012 та від 24.02.2012 з реалізації арештованого рухомого майна ТОВ "Черкаська птахофабрика", які були проведені у ході виконавчого провадження ВП № 26117062, та скасувати відповідні протоколи проведення аукціонів з реалізації рухомого майна.

Справа була неодноразово предметом розгляду судами різних інстанцій.

За результатами останього перегляду, рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 відмовлено у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Черкаська птахофабрика", яке просило визнати недійсними прилюдні торги, що відбулися 17.11.2011, 18.11.2011 та 29.12.2011 по реалізації об`єктів нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська птахофабрика", що оформлені протоколами Філії 24 Приватного підприємства "Нива-В.Ш.", протоколами Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Укрспецреалізація"; визнати недійсними прилюдні торги з реалізації об`єктів нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська птахофабрика", які відбулись 17.02.2012 та 24.02.2012 у ході виконавчого провадження ВП №26117062, що оформлені відповідними протоколами, як такі, що відбулись з порушенням вимог чинного законодавства, а саме статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Закону України "Про виконавче провадження".

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаська птахофабрика" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 у справі №44/610-Б-43/145, в якій просить скасувати його та винести нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права, зазначено, що відчудження яке відбулось на торгах було вже після порушення справи про банкрутство, що свідчить про порушення мараторію на задоволення вимог кредиторів. Також зазначено, що майно продано ДВС після відкриття ліквідаційної процедури без відома ліквідатора.

12.02.2020 від Арбітражного керуючого надійшов відзив, в якому зазначено, що у випадках перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сумм а також у разі стягнення на заставне майно виконавче провадження не підлягає обов`язковому зупиненню.

Представники сторін, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, направленням на адреси місцезнаходження учасників справи копій ухвали суду.

Крім того, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд скарги, так як сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, учасниками якої вони є, а часткова неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Черкаської області від 04.02.2019 підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у квітні 2012 Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаська птахофабрика" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Україна", Приватного підприємства "Артбудінвест", Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, Приватного підприємства "Нива-В.Ш.", Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецреалізація", в якому просило: визнати недійсними прилюдні торги, що відбулися 17.11.2011, 18.11.2011 та 29.12.2011, по реалізації об`єктів нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська птахофабрика"; скасувати протоколи проведення прилюдних торгів з реалізації вказаного нерухомого майна; скасувати акти державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про реалізацію нерухомого майна від 23.11.2011, від 24.11.2011 та відповідні свідоцтва про право власності на реалізовані об`єкти нерухомого майна; визнати недійсними прилюдні торги з реалізації рухомого майна ТОВ "Черкаська птахофабрика", які були проведені у виконавчому проваджені ВП№26117062; скасувати протоколи проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна відповідно до переліку, наведеного у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 17.05.2010 №1296. Позовна заява підписана ліквідатором ТОВ "Черкаська птахофабрика". Позовні вимоги мотивовані посиланням на порушення під час вчинення вказаних вище дій вимог ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Заявою від 17.04.2012 позивач збільшив позовні вимоги та просив скасувати акти державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про реалізацію нерухомого майна від 11.01.2011; визнати недійсними аукціони від 17.02.2012 та від 24.02.2012 з реалізації арештованого рухомого майна ТОВ "Черкаська птахофабрика", які були проведені у ході виконавчого провадження ВП № 26117062, та скасувати відповідні протоколи проведення аукціонів з реалізації рухомого майна.

Отже, предметом розгляду спору за останім переглядом у справі залишись первісні позовні вимоги про визнання недійсними прилюдних торгів, які відбулись 17.11.2011, 18.11.2011 та 29.12.2011 з реалізації об`єктів нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська птахофабрика", що оформлені протоколами Філії 24 Приватного підприємства "Нива-В.Ш.", протоколами Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Укрспецреалізація"; визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації рухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська птахофабрика", які відбулись 17.02.2012 та 24.02.2012 у ході виконавчого провадження ВП № 26117062, що оформленні відповідними протоколами, як такі, що відбулись з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: статті 12 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ЗУ "Про виконавче провадження.

За результатами останього перегляду, рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 в позові відмовлено повністю.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив із системного аналізу норм пункту 8 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" та частини 4 статті 12 Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у їх взаємозв`язку суд прийшов до висновку, що коли відбулось відчуження спірного майна з публічних торгів в ході здійснення виконавчого провадження по зверненню стягнення на предмет застави, діяло законодавство про виконавче провадження, яке дозволяло реалізацію майна в ході виконавчого провадження по зверненню стягнення на предмет застави, незалежно від порушення справи про банкрутство відносно боржника та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника. Отже, звернення стягнення на заставлене майно ТОВ "Черкаська птахофабрика" та подальша реалізація цього майна на торгах після порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника є правомірною та законною.

Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, але з інших мотивів.

21.10.19 р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 21.10.2019 №2597-VIII.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень, з дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України " Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 441). Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386) втрачає чинність через один рік з дня введення в дію цього.

У випадках колізії нормативних приписів Закону та співвідносних норм інших законів судам слід керуватися роз`ясненнями Конституційного Суду України (далі-КСУ), викладеними в пункті 3 мотивувальної частини його Рішення від 3 жовтня 1997 р. N 4-зп про набуття чинності Конституції України. У цьому Рішенні КСУ роз`яснено: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше". Відповідні роз`яснення КСУ слід застосовувати і до інших законів, приписи яких інакше, ніж Закон, мають протягом визначеного в них строку регулювати окремі питання.

За відсутності суперечностей у змісті норм судам слід застосовувати положення Закону в системному взаємозв`язку з приписами інших законів.

Судом попередньої інстанції встановлено, що між Закритим акціонерним товариством "Банк НРБ", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Дочірній банк Сбербанку Росії" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкаська птахофабрика" було укладено іпотечні договори від 16.03.2007 року та від 25.04.2007 року з предметом іпотеки за даними договорами та договір застави від 25.04.2007 року, предметом застави за яким є основні засоби (обладнання та інші основні засоби ІІ та ІІІ груп балансу), які належать заставодавцю на праві власності згідно переліку в додатку № 1 до договору застави.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2009 порушено провадження у справі №44/610-б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська птахофабрика".

Зазначеною ухвалою судом введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; заборонено посадовим особам боржника або власнику його майна чи уповноваженому ним органу або іншим особам вчиняти певні дії щодо майнових активів боржника; введено процедуру розпорядження майном боржника.

Постановою господарського суду міста Києва від 20.12.2011 року у справі № 44/610-б-43/145 Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаська птахофабрика" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Апеляційний господарський суд проаналізувавши матеріали справи та доводи скаржника, вважає не вірним мотив обґрунтування рішення суду першої інстанції, що вказані прилюдні торги є такими, що відбулись без порушенням вимог чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника), а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах.

Враховуючи, що судова процедура банкрутства регулюється спеціальним законом, положення пункту 8 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» слід застосовувати у нормативному поєднанні з положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

За визначенням термінів, встановлених у статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Статтею 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлені наслідки дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Так, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, а також не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов`язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів).

Вказана норма Закону не встановлює, що дія мораторію не поширюється за вимогами на звернення стягнення на заставлене майно.

За цих обставин колегія суддів вважає, що виконавчі провадження № 26292523, № 26117062 та № 29986475 мали бути зупинені державним виконавцем.

Натомість матеріали справи свідчать, що продаж майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська птахофабрика» на прилюдних торгах, що було проведено 17.11.2011, 18.11.2011, 29.12.2011 відбулись під час дії мораторію та прямої заборони на відчуження будь-яких активів боржника.

За таких обставин, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що права позивача за захистом яких він звернувся до суду порушено відповідачами.

Суд апеляційної інстанції з урахуванням вказівок у постановах Вищого господарського суду України від 09.10.2012 та від 23.12.2013 у справі №5011-3/4062-2012-11/462-2012 (44/610-б-43/145), де чітко наголошено, що при новому розгляді справи судам необхідно розглянути заяви відповідача-1 та відповідача-4 про застосування строку позовної давності у відповідності до норм чинного законодавства, з`ясувати, чи є встановлений ст.48 Закону України "Про іпотеку" строк спеціальним присічним, чи підлягає він поновленню з поважних причин, з врахуванням дат проведення прилюдних торгів. Разом з тим, колегія суддів касаційної інстанції зазначено, що ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що прилюдні торги проводились Державним виконавцем відповдіно до норм ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, прилюдні торги відбулись поза межами процедири банкрутства.

Як зазначено судами та з матеріалів справи вбачається, відповідач-1, відповідач-4 та третя особа звернулись до господарського суду із заявами про застосування строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна.

Згідно п. 3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" передбачений статтею 48 Закону України "Про іпотеку" тримісячний строк для оскарження в суді прилюдних торгів строк є присічним та за своєю правовою природою є спеціальною (скороченою) позовною давністю стосовно відповідних позовних вимог осіб, зазначених у цій нормі (іпотекодержателя, іпотекодавця, боржника, іншого учасника прилюдних торгів).

Для спірних відносин застосовується спеціальна позовна давність тривалістю у три місяці.

Отже, встановлений нормами ст. 258 ЦК України строки, це строки в межах яких іпотекодавець здійснюючи власні активні дії може реалізувати своє суб`єктивне право.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За змістом наведених норм, якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України).

Тому, вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску позовної давності у спірних правовідносинах, суд, з огляду на положення статті 13 ЦК України ("Межі здійснення цивільних прав"), має враховувати добросовісність поведінки як позивача (заявника), так і відповідача протягом всього періоду з моменту виникнення права на захист порушеного права (права на позов) і до моменту звернення з позовом, зважаючи на характер спірних правовідносин між сторонами, особливості їх нормативного регулювання: надані сторонам права та покладені на них обов`язки тощо.

Згідно п. 3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" передбачений статтею 48 Закону України "Про іпотеку" тримісячний строк для оскарження в суді прилюдних торгів за своєю правовою природою є спеціальною (скороченою) позовною давністю стосовно відповідних позовних вимог осіб, зазначених у цій нормі (іпотекодержателя, іпотекодавця, боржника, іншого учасника прилюдних торгів).

Як вбачається з матеріалів справи, заявою від 23.04.2012 ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії», ТОВ «Ресурс-Україна» від 24.04.2012 від 05.11.2012 та ПАТ «НИВА-В.Ш.» просили про застосування строку позовної давності та про відмову у позові з цих підстав.

Внаслідок того, що позивач з позовними вимогами звернувся 02.04.2012 про визнання недійсними прилюдних торгів, що відбулись в листопаді 2011 року, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що визначений у ст. 48 Закону України "Про іпотеку" строк є пропущений, а причини його пропуску не є аргументованими та не може бути відновлений для звернення з позовом до суду.

Пунктом 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" встановлено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, оскільки право та охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду порушено відповідачами, то в позові слід відмовити саме з підстав спливу позовної давності.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Проніна та інші проти України" від 18.07.2006 зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може прийматись як вимоги подавати детальну відповідь на кожний аргумент.

У рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" (заява № 8269/02) від 23.07.2009, Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише з підстав порушення незначних правил при розгляді та задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" за заявами № 22083/93, №22095/93; пункт 570 рішення від 20.09.2011 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" за заявою №14902/04).

Таким чином, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів викладених вище.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275 Господарського процесуального кодексу України, Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська птахофабрика» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 30.10.2019 залишити без змін.

Матеріали справи №44/610-Б-43/145 направити до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді О.С. Копитова

Б.В. Отрюх

повний текст виготовлено 16.03.2020