РІШЕННЯ

10 березня 2020 року Справа № 913/18/20

Провадження №13/913/18/20

Господарський суд Луганської області у складі судді Яресько Б.В.

секретар судового засідання Гулевич В.В.

розглянувши у судовому засіданні у загального позовного провадження справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання", м. Луганськ

до відповідача Комунальне підприємство «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне Луганської області

про стягнення 1 810 113 грн 04 коп.

за участю представників учасників справи:

від позивача - Григор`єв О.М., довіреність №3 від 02.01.2020;

від відповідача - Кільяченкова І.В., довіреність від 09.01.2020 №20/56; Вавіліна А.О., довіреність від 10.03.2020 №20/488.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь 1810113 грн. 04 коп. До початку розгляду справи по суті позивач збільшив розмір позовних вимог та просить стягнути 1822821 грн. 46 коп., з яких: 1426173 грн. 62 коп. заборгованість за спожиту активну електричну енергію за період з листопада 2018 р. по грудень 2018 р.; 227203 грн. 46 коп. інфляційні нарахування; 169444 грн. 38 коп. 3% річних та судовий збір.

Позиції учасників справи:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 01.03.2013 р. було укладено договір №71-2 про постачання електричної енергії, за умовами якого постачальник постачає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електричних установок споживача з загальною дозволеною потужністю 4063,0 кВт, величини якої по кожному об`єкту зазначені у додатку до договору "Відомості про розрахункові засоби обліку електричної енергії Споживача", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору.

Згідно п. 9 додатку «Порядок розрахунків» до договору остаточний розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, за перетікання реактивної електричної енергії, пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків відповідач здійснює на підставі наданих постачальником рахунків протягом 5 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання.

В зв`язку зі сплатою в неповному обсязі виставлених рахунків за спожиту активну електроенергію за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 1 426 173 грн 62 коп. за період з листопада 2018 року по грудень 2018 року. Крім того позивач просить стягнути нараховані відповідно до ст.. 625 Цивільного Кодексу України 227203 грн. 46 коп. інфляційні нарахування та 169444 грн. 38 коп. 3% річних.

Відповідач позов визнає в частини основного боргу, проти стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних заперечує, посилаючись на те, що положенням Закону України від 13.01.2015 р. №85-8 "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Також, відповідач посилається на те, що рішенням Господарського суду Луганської області від 10.04.2018 р. у справі №913/992/17 позивачем здійснено стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3% річних за період з квітня 2017 по листопад 2017 року, рішенням від 19.02.2018 р. у справі №913/452/18 позивачем здійснено стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3% річних за період з грудня 2017 по вересень 2018 року, в зв`язку з чим відповідач вважає розрахунок інфляційних нарахувань таким, що не відповідає дійсності.

Процесуальні дії у справі

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи від 03.01.2020 позовну заяву передано на розгляд судді Яресько Б.В.

Ухвалою від 08.01.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 03.02.2020 р. суд прийняв збільшення розміру позовних вимог та оголосив перерву в підготовчому провадженні на 17.02.2020 р.

Ухвалою від 17.02.2020 р. суд закрив підготовче провадження у справі та призначив її до судового розгляду по суті на 10.03.2020 р.

За клопотаннями учасників розгляд справи 10.03.2020 р. відбувся в режимі відео конференції

10.03.2020 р. у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

01.03.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання (постачальник, позивач по справі) та Комунальним підприємством Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради (споживач, відповідач по справі) було укладено договір про постачання електричної енергії №71-2, за умовами п.1.1 якого постачальник постачає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електричних установок споживача з загальною дозволеною потужністю 4063,0 кВт, величини якої по кожному об`єкту зазначені у додатку до договору Відомості про розрахункові засоби обліку електричної енергії споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пп.2.3.4 п.2.3 договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії за діючими роздрібними тарифами, встановленими відповідно до Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та здійснювати інші платежі згідно з умовами додатку Порядок розрахунків .

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність у порядку, визначеному чинним законодавством України (п.4.1 договору).

Відповідно до п. 9.3. договору він набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2013. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до п.8 додатку «Порядок розрахунків» розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію; за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності; за перетікання реактивної електроенергії; оплату сум на відшкодування збитків; оплату пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків споживач здійснює на підставі наданих постачальником рахунків протягом 5 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання. Розрахунок за необліковану електроенергію споживач здійснює на підставі наданого постачальником рахунку протягом 30 календарних днів, починаючи з наступного дня після його отримання. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточні рахунки постачальника.

Як вбачається з наданих позивачем рахунків та актів прийняття-передачі товарної продукції позивач здійснював постачання електричної енергії відповідачу у період з травня 2017 по грудень 2018 р.

Заборгованість за період з червня 2016 року по серпень 2016 року та з квітня 2017 року по листопад 2017 року в сумі 5 786 706, 58 грн. була стягнута відповідно до рішенням Господарського суду Луганської області від 10.04.2018 р. у справі №913/992/17

Заборгованість за період грудень 2017 року, квітень липень 2018 року в сумі 1686530 грн 57 коп. була стягнута рішенням Господарського суду Луганської області від 19.02.2018 р. у справі №913/452/18.

Позивач просить суд стягнути 1426173 грн. 62 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію за період з листопада 2018 р. по грудень 2018 р., та 227203 грн. 46 коп. інфляційні нарахування по листопад 2019 р.; 169444 грн. 38 коп. 3% річних нарахованих на загальну суму боргу з листопада 2018 р. по 01.01.2020 р. включно.

Відповідачем визнано факт не оплати ним електричної енергії спожитої у листопаді-грудні 2018 р. на суму 1426173 грн. 62 коп.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Згідно з ст. 263 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У відповідності до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", - Споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Позиція суду

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час розгляду справи судом встановлений факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за спожиту електричну енергію у листопаді-грудні 2018 р. на суму 1426173 грн. 62 коп.

Відповідач заперечує проти стягнення з нього інфляційних втрат та 3% річних посилаючись на те, що положенням Закону України від 13.01.2015 р. №85-8 "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Також, відповідач посилається на те, що рішенням Господарського суду Луганської області від 10.04.2018 р. у справі №913/992/17 позивачем здійснено стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3% річних за період з квітня 2017 по листопад 2017 року, рішенням від 19.02.2018 р. у справі №913/452/18 позивачем здійснено стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3% річних за період з грудня 2017 по вересень 2018 року, в зв`язку з чим відповідач вважає розрахунок інфляційних нарахувань таким, що не відповідає дійсності.

Зазначені доводи відповідача судом відхиляються, оскільки Законом України від 13.01.2015 р. №85-8 "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій, і відповідно він не застосовується до нарахувань передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що по справам № 913/992/17 та № 913/452/18 з відповідача на користь позивача були стягнути втрати від інфляції та 3% річних за інший період ніж заявлений по цій справі № 913/18/20.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, який складено арифметично вірно, прийшов до висновку про його обґрунтованість та наявність підстав для стягнення 227203 грн. 46 коп. інфляційні нарахування; 169444 грн. 38 коп. 3% річних.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 27342 грн. 32 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства Рубіжанське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради (вул. Менделєєва, 49, м. Рубіжне, Луганська область, 93000, ідентифікаційний код 32026192) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (квартал Гайового, 35 А, м. Луганськ, 91021, ідентифікаційний код 20077720) на п/р UA НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» МФО 304665 код 31443937 заборгованість за спожиту активну електроенергію 1426173 грн. 62 коп., інфляційні нарахування 227203 грн. 46 коп., 3% річних 169444 грн. 38 коп., судовий збір 27342 грн. 32 коп.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 березня 2020 р.

Суддя Б.В.Яресько