ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1226/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , секретар судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тервікнопласт"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефіт"

про стягнення грошових коштів в сумі 97160 грн 28 к та розірвання договору

за участю:

від позивача: Печений О.П., Бура Н.Є.

від відповідача: Фединяк Р.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тервікнопласт" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефіт" про стягнення грошових коштів в сумі 97160 грн 28 к та розірвання договору.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 18.11.2019 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.12.2019, за наслідками якого підготовче засідання відкладено на 26.12.19.

Ухвалою суду від 26.12.19 підготовче засідання відкладено на 10.01.2020, за наслідками якого продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, продовжено відповідачу строк на подання відзиву на позов до 20.01.2020 та відкладено підготовче засідання на 28.01.2020, за наслідками якого суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 20.02.20.

В судовому засіданні 20.02.20 оголошувалася перерва до 12.03.20.

Позиція позивача.

Позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві. Зокрема, вказує на те, що між сторонами у справі укладено договір №15091/18, за умовами п.1 якого продавець (Товариство з обмеженою відповідальністю "Рефіт") зобов"язався поставити, а покупець (Товариство з обмеженою відповідальністю "Тервікнопласт"), у свою чергу, - прийняти товар та оплатити його вартість в порядку і на умовах передбачених договором. Зазначає, що згідно видаткової накладної №2580 від 23.11.18 відповідачем поставлено позивачу роликовий ланцюг 083-1 Е4Р К2х1 в кількості 70м вартістю 97160,28грн. з ПДВ, яку позивачем сплачено згідно платіжного доручення №10105 від 26.09.18. Звертає увагу, що 20.02.20 працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Тервікнопласт" проведено експертизу якості роликового ланцюга 083-1 Е4Р К2х1, якою встановлено, що зазначений ланцюг не відповідає стандарту ISO 606 та замовленню Товариства з обмеженою відповідальністю "Тервікнопласт" та не може бути використаний на обладнанні підприємства, про що складено протокол №20/01/20. Вказує на те, що 25.02.20 та 24.06.16 позивачем на адресу відповідача направлено листи б/н та б/д щодо заміни товару на такий же товар належної якості та №264 щодо направлення представників відповідача для проведення експертизи та складання дефектного акта, однак відповідач не вчинив жодних дій щодо заміни неякісного ланцюга. Наведене, на думку позивача, є підставою для стягнення з відповідача вартості ланцюга та розірвання договору. Позовні вимоги обґрунтовує приписами ст.673, 655, 675, 678, 680, 708 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача.

Проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві вх.31021/19 від 21.01.20. Зокрема, вказує на те, що згідно з п.4.2 договору якість поставленого товару гарантується виробником. Звертає увагу, що відповідач не є виробником поставленого позивачу роликового ланцюга, та поставив позивачу товар у відповідності до прийнятих на себе зобов"язань. Вказує на відсутність відхилень роликового ланцюга 083-1 Е4Р К2х1 від стандартів ISO 606/DIN187. Зазначає, що протокол №20/01/20 в силу ст.76, 77 Цивільного кодексу України не є належним та допустимим доказом у справі. Після закінчення судових дебатів заявив усне клопотання про надання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

18.09.18 між сторонами у справі укладено договір №15091/18, за умовами п.1 якого продавець (Товариство з обмеженою відповідальністю "Рефіт") зобов"язався поставити, а покупець (Товариство з обмеженою відповідальністю "Тервікнопласт"), у свою чергу, - прийняти товар та оплатити його вартість в порядку і на умовах передбачених договором.

Зазначений договір викладено у формі єдиного документа, підписано сторонами та скріплено їх печатками.

Термін дії договору - до 31.12.18. Припинення терміну дії договору не звільняє жодну із сторін від виконання своїх обов"язків(п.91.договору).

Згідно з п.2.2 договору товар поставляється на умовах FCA м.Івано-Франківськ згідно ІНКОТЕРМС 2010.

Якість поставлених товарів гарантується виробником згідно його технічної документаціїї(п.4.2 договору). Покупець має право пред"являти претензії до продавця по якості та кількості товару протягом п"яти днів з моменту отримання товару, з обов"язковим наданням акту, складеного в узгодженій формі(п.5.3 договору). Продавець зобов"язаний надати з кожною партією товару рахунок-фактуру, податкову накладну, видаткову накладні(п.6.2 договору). У разі постачання неякісного товару продавець зобов"язується провести заміну товару на якісний в термін, який не повинен перевищувати шість тижнів з моменту отримання акту відповідно до п.5.3 договору.

На підставі рахунку на оплату №2740 від 18.09.18, згідно видаткової накладної №2580 від 23.11.18 відповідачем поставлено позивачу роликовий ланцюг 083-1 Е4Р К2х1 в кількості 70м вартістю 97160,28грн. з ПДВ, яку позивачем сплачено згідно платіжного доручення №10105 від 26.09.18.

20.02.20 працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Тервікнопласт" проведено експертизу якості роликового ланцюга 083-1 Е4Р К2х1, якою встановлено, що зазначений ланцюг не відповідає стандарту ISO 606 та замовленню Товариства з обмеженою відповідальністю "Тервікнопласт" та не може бути використаний на обладнанні підприємства, про що складено протокол №20/01/20.

25.02.20 та 24.06.16 позивачем на адресу відповідача направлено листи б/н та б/д щодо заміни товару на такий же товар належної якості та №264 щодо направлення представників відповідача для проведення експертизи та складання дефектного акта.

У відповідь на лист №264 відповідач повідомив позивача про відсутність відхилень роликового ланцюга 083-1 Е4Р К2х1 від стандартів та повноважень для проведення експертизи, а також повідомив позивача, що на його адресу 06.03.19 відповідачем направлено документи виробника, які підтверджують відповідність продукції ISO 606/DIN187, та порівняльну таблицю відносно стандарту ГОСТ 13568-97.

Предметом позову є стягнення з відповідача 97160 грн 28 к вартості поставленого відповідачем згідно видаткової накладної №2580 від 23.11.18 роликового ланцюга 083-1 Е4Р К2х1 та розірвання договору.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з приписами статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Аналогічні положення закріплено у ст.174 Господарського кодексу України: господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 202 цього ж Кодексу встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів статті 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом(ст.639 Цивільного кодексу України).

За змістом ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Наведена правова норма кореспондується зі статтею 509 Цивільного кодексу України, згідно якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Спірний договір, укладений між сторонами, є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів не господарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Аналогічні положення закріплено і у статті 712 Цивільного кодексу України.

Таким чином, між сторонами у справі на підставі наведених норм закону виникли правовідносини, які за своєю правовою природою є такими, що випливають із договору поставки, тому до них слід застосовувати відповідні положення Цивільного та Господарського кодексів України.

В силу положень ст.526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу (частина перша статті 675 ЦК України).

Пунктом 5.2 догоовру сторони погодили, що покупець має право пред"являти претензії до продавця по якості та кількості товару протягом п"яти днів з моменту отримання товару, з обов"язковим наданням акту, складеного в узгодженій формі.

Частиною першою ст.679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

За приписами частини першої та другої статті 680 ЦК України покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв`язку з його недоліками може бути пред`явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років, а щодо нерухомого майна - в межах трьох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк.

Відповідно до частини першої статті 687 та частини першої статті 688 ЦК України перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар належної якості і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець, у свою чергу, набуває право вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити його оплату.

Позивач здійснив оплату за поставлений відповідачем товар, при цьому не скористався своїм передбаченим п.5.3 договору правом пред"явлення претензії до продавця по якості та кількості товару протягом п"яти днів з моменту отримання товару, з обов"язковим наданням акту, складеного в узгодженій формі.

Натомість, позивачем більше ніж через рік з дати отримання товару (23.11.18) у односторонньому порядку складено протокол №20/01/20 від 20.02.20.

Суд звертає увагу, що згідно з 5.3 договору у разі постачання неякісного товару продавець зобов"язується провести заміну товару на якісний в термін, який не повинен перевищувати шість тижнів з моменту отримання акту відповідно до п.5.3 договору.

Доказів направлення позивачем та отримання відповідачем акту, передбаченого п.5.3 договору, матеріали справи не містять.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст.76-78 ГПК України).

Щодо експертизи якості роликового ланцюга 083-1 Е4Р К2х1, проведеної працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Тервікнопласт", оформленої протоколом №20/01/20, суд констатує, що зазначений протокол не є належним, достовірним, достатнім та допустимим доказом на підтвердження факту поставки відповідачем неякісного товару, оскільки складений за відсутності представників відповідача, при цьому, позивачем не подано суду доказів наявності у працівників позивача відповідних повноважень на проведення такої експертизи. Суд також звертає увагу, що згідно приписів ст.98 та 101 ГПК України, експертиза оформляється висновком експерта.

Висновок суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги той факт, що позивач, здійснивши повну оплату товару, не скористався своїм передбаченим п.5.3 договору правом пред"явлення претензії до продавця по якості та кількості товару протягом п"яти днів з моменту отримання товару, з обов"язковим наданням акту, складеного в узгодженій формі, не подав суду доказів направлення позивачем та отримання відповідачем акту, передбаченого п.5.3 договору, та доказів поставки відповідачем неякісного товару (окрім протоколу №20/01/20, який судом не приймається до уваги), суд констатує, що позивачем не доведено суду ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відтак в позові слід відмовити. При цьому судом відхиляються посилання позивача на ст.673, 680 Цивільного кодексу України як на правове обгрунтування своїх вимог, оскільки, як зазначалося вище, позивачем не доведено суду факту поставки відповідачем товару неналежної якості.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач в позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 3842,00грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову у позові, витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Крім того, представник відповідача в судовому засіданні після закінчення судових дебатів заявив усне клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки представником відповідача в судових засіданнях до закінчення судових дебатів відповідної заяви не зроблено, витрати на правничу допомогу слід залишити за відповідачем.

Керуючись статтями 55, 124, 129, 129-1 Конституції України, статтями 73-79, 86, 126-129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Тервікнопласт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефіт" про стягнення грошових коштів в сумі 97160 гр 28 к та розірвання договору.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.03.2020

Суддя Матуляк П. Я.