ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.03.2020 Справа № 905/2211/19

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання Поліщук А.І., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Ергане", м.Маріуполь Донецької області,

до Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області,

про стягнення 1'877'328,33грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Ергане", м.Маріуполь Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 1' 326' 069,60грн заборгованості, 483' 582,75грн пені, 47' 265,67грн - 3% річних, 20' 410,31грн за неправомірне користування чужими грошима (всього 1'877'328,33грн).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань по сплаті заборгованості по Договору підряду №2019/10ск від 24.10.2018 та рішення господарського суду Донецької області від 28.08.2019 у справі №905/866/19.

Ухвалою господарського суду від 24.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/2211/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

22.01.2020 на електронну адресу суду та 28.01.2020 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив №01.02.04-29 від 22.01.2020 по справі, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись, зокрема, на те, що позивачем не обґрунтовано документально строки виникнення зобов`язань по спірному договору; на безпідставність заявлених вимог про стягнення пені та 3% річних за періоди, які вже були розглянуті в межах справи №905/866/19; безпідставність заявлених вимог про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами. Також відповідач заперечує проти нарахованих позивачем витрат на правову допомогу, вважаючи їх завищеними; просить суд зменшити суму штрафних санкцій на 90%.

03.02.2020 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь б/н від 28.01.2020р. на відзив на позовну заяву.

11.02.2020 до канцелярії суду від відповідача надійшли заперечення №01.02.04-29 по справі, в яких просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду від 11.02.2020 закрито підготовче провадження призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05.03.2020 року.

26.02.2020 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання б/н від 24.02.2020 про розгляд справи без участі представників.

У судове засідання 05.03.2020 представники сторін не з`явились, про місце, дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Крім того, судові ухвали розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Статтями 42 та 43 Кодексу передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Приймаючи до уваги що явка представників учасників справи у судове засідання 05.03.2020 не була визнана судом обов`язковою, суд вирішив розглянути справу за наявними у ній матеріалами у визначеному господарським процесуальним кодексом України порядку.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

За таких обставин, а також враховуючи приписи ч. 1 ст. 202 ГПК України, суд визнав за можливе вирішити справу за відсутністю представників сторін та за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

24.10.2018 року між Приватним підприємством «Ергане» (надалі Позивач, Підрядник) та Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (надалі Відповідач, Замовник) було укладено Договір підряду №2019/10ск (надалі Договір), згідно якого Замовник (відповідач) доручив підряднику (позивачу) виконати роботи.

Підрядник зобов`язується за завданням Замовника у відповідності до умов цього Договору виконати роботи передбачені графіком проведення ремонтів на ПАТ «МК «Азовсталь», договірними цінами та /або заявками (п.1.1).

Замовник зобов`язується прийняти та оплатити (якщо інше не передбачено положеннями даного договору) виконані Підрядником роботи (1.2).

Вартість, вид та обсяг усіх робіт, виконаних по Договору, визначаються договірними цінами, які містять посилання на даний договір та є його невідємною частиною (2.1).

Пунктом 4.1.1 Договору встановлено, що розрахунок за виконані роботи у розмірі вартості виконаних робіт проводиться Замовником після підписання двостороннього акту приймання-передачі виконаних робіт шляхом сплати грошових коштів на поточний рахунок Підрядника, зазначений у даному договорі, впродовж 60 (шістдесяти) календарних днів з дати акцепту рахунка Підрядника, виставленого на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт. Рахунок надається Підрядником не пізніше 2-го числа місяця, наступного за місяцем виконання робіт.

У відповідності до п.16.2 Договору Замовник у випадку порушення строків оплати виконаних робіт, сплачує пеню у розмірі 0,5% від вартості виконаних та неоплачених робіт за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Цей Договір набирає сили з моменту підписання його Сторонами та діє до 31.12.2019 року, а в частині гарантійних зобов`язань та санкцій за їх порушення - до закінчення гарантійного строку (п.18.1 Договору).

Договір підписаний уповноваженими особами та засвідчений печатками Сторін.

Як вбачається зі змісту позову, заборгованість на підставі договору підряду №2019/10ск від 24.10.2018р за основним зобов`язанням за січень, лютий, березень 2019 року у сумі 2025934,80грн, інфляційні втрати на загальну суму 29960,69 (нараховані за січень 2019 та лютий 2019), 3% річних - 8535,57грн (нараховані за січень 2019 та за лютий 2019) та пеня у розмірі 102427,85 грн. (нараховані за січень 2019 та лютий 2019) були предметом розгляду у справі №905/866/19.

Рішенням господарського суду Донецької області у справі №905/866/19 від 28.08.2019, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2019, позовні вимоги Приватного підприємства "Ергане" до Приватного акціонерного товариства "Металургіний комбінат "Азовсталь" про стягнення заборгованості за договором підряду №2019/10ск від 24.10.2018р. в загальному розмірі 2166857,91грн задоволені частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Металургіний комбінат "Азовсталь" на користь Приватного підприємства "Ергане":

- суму основного боргу за період січень, лютий, березень 2019 у розмірі 2' 025' 934,80 грн;

- 3% річних у розмірі 2540,28грн за періоди січень-лютий 2019;

- інфляційні нарахування у розмірі 6515,11грн за січень 2019;

- пеню у розмірі 30118,46 грн за періоди січень-лютий 2019;

- витрати на сплаті судового збору у розмірі 30976,63 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2019 у справі №905/866/19 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" залишено без задоволення; постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 та рішення Господарського суду Донецької області від 28.08.2019 у справі № 905/866/19 залишено без змін.

Позивач, посилаючись на те, що рішенням по справі №905/866/19 були стягнуті 3% річних та пеня по 07.05.2019р., присуджені до стягнення по справі №905/866/19 грошові кошти були сплачені відповідачем лише 21.11.2019р., просить суд стягнути 3% річних, пеню за час існування суми боргу за періоди січень - березень 2019 відповідно до наданого розрахунку.

Відповідно до доданих до позовної заяви в межах справи №90/2211/19 документів, на виконання умов Договору ПП «Ергане» виконало роботи з капітального ремонту устаткування ТЛЦ ПРАТ «МК «Азовсталь», що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних підрядних робіт на загальну суму 1' 326' 069,60грн:

- за квітень 2019 №№66, 68, 69, 70, 71;

- за квітень 2019 №№72, 73, 74, 75, 76, 77, 78;

- за квітень 2019 №№79, 80, 81;

- за квітень 2019 №№82, 83, 84;

- за квітень 2019 №86;

- за квітень 2019 №87;

- за травень 2019 №№88, 89, 90, 91, 92, 93, 94;

- за травень 2019 №№95, 96, 97;

- за травень 2019 №№98, 99, 100, 101, 102, 103;

- за травень 2019 №№98, 99, 100, 101, 102, 103;

- за травень 2019 актом №104;

- за травень 2019 актом №№105, 106, 107;

- за травень 2019 актом №108.

Акти приймання виконаних підрядних робіт підписані представниками ПП «Ергане» та ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» без заперечень та зауважень.

Позивачем також представлено суду відповідні рахунки-фактури на оплату виконаних підрядних робіт: №18 від 23.04.2019 на суму 168606,00грн; №19 від 23.04.2019 на суму 114175,20грн; №20 від 23.04.2019 на суму 102219,40грн; №21 від 23.04.2019 на суму 24992,40грн; №22 від 23.04.2019 на суму 216340,80грн; №23 від 23.04.2019 на суму 60385,20грн; №24 від 22.05.2019 на суму 114111,60грн; №25 від 22.05.2019 на суму 102750,00грн; №26 від 22.05.2019 на суму 168622,80грн; №27 від 22.05.2019 на суму 102750,00грн; №28 від 22.05.2019 на суму 24636,00грн; №29 від 22.05.2019 на суму 168686,40грн.

Однак позивач стверджує, що роботи за період квітень-травень 2019р. відповідачем не були оплачені.

З урахуванням викладеного, позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань, звернувся до суду із даним позовом про стягнення 1' 326' 069,60грн заборгованості за квітень - травень 2019 року, 483' 582,75грн пені за період заборгованості січень-травень 2019, 47' 265,67грн - 3% річних за період заборгованості січень-травень 2019, 20' 410,31грн за неправомірне користування чужими грошима за періоди січень-лютий 2019.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та правочини.

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2 ст.837 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір №2019/10ск від 24.16.2018) за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України).

Також підстави припинення зобов`язання визначені статтями 599, 600, 601, 604-609 Цивільного кодексу України.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Рішенням суду від 28.08.2019 у справі №905/866/19, залишеного без змін апеляційною та касаційною інстанціями, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Металургіний комбінат "Азовсталь" на користь Приватного підприємства "Ергане", зокрема, суму основного боргу за період січень, лютий, березень 2019 у розмірі 2'025' 934,80 грн.

Як вже встановлено судовими інстанціями по справі №905/866/19, зобов`язання за січень 2019 мали бути виконані відповідачем до 29.03.2019, а з 30.03.2019 почалося прострочення виконання зобов`язання; зобов`язання за лютий 2019 мали бути виконані до 29.04.2019, а з 30.04.2019 почалося прострочення виконання зобов`язання; зобов`язання за березень 2019 мали бути виконані до 24.05.2019, а з 25.05.2019 почалося прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Судом також встановлено, що на виконання умов договору підряду №2019/10ск від 24.10.2018 ПП "Ергане" з квітня по травень 2019 виконало роботи з капітального ремонту устаткування ТЛЦ ПрАТ "МК "Азовсталь", що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних підрядних робіт на загальну суму 1' 326' 069,60грн.

Вказані акти підписані представниками ПП «Ергане» та ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» без будь-яких заперечень, зокрема: за квітень 2019 року підписані 23.04.2019, за травень 2019 підписані 22.05.2019, що підтверджується особистим підписом уповноваженої особи замовника на зазначених актах.

Також на кожному із зазначених актів міститься акцепт (прийняття пропозиції) ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" щодо оплати цих актів у вигляді відповідного штампу ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" із зазначенням дати акцепту, номера акту та суми, яка належить до сплати за виконані роботи по цьому акту. Кожний з таких штампів містить особистий підпис уповноваженої особи відповідача - ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", зокрема, акти:

- за квітень 2019 прийнято до сплати (акцептовано) 23.04.2019 на загальну суму за актами 686' 719,20грн з ПДВ;

- за травень 2019 прийнято до сплати (акцептовано) 22.05.2019 на загальну суму за актами 639' 350,40грн з ПДВ;

Після двостороннього підписання актів приймання-передачі виконаних робіт відповідачем в порядку пп. 4.1.1 п. 4.1 договору підряду від 24.10.2018 № 2019/10ск були виставлені на оплату позивачу рахунки-фактури на загальну суму 1' 326' 069,60, а саме: №18 від 23.04.2019 на суму 168606,00грн; №19 від 23.04.2019 на суму 114175,20грн; №20 від 23.04.2019 на суму 102219,40грн; №21 від 23.04.2019 на суму 24992,40грн; №22 від 23.04.2019 на суму 216340,80грн; №23 від 23.04.2019 на суму 60385,20грн; №24 від 22.05.2019 на суму 114111,60грн; №25 від 22.05.2019 на суму 102750,00грн; №26 від 22.05.2019 на суму 168622,80грн; №27 від 22.05.2019 на суму 102750,00грн; №28 від 22.05.2019 на суму 24636,00грн; №29 від 22.05.2019 на суму 168686,40грн.

У пункті 4.1.1 Договору сторони дійшли згоди, що розрахунок за виконані роботи у розмірі вартості виконаних робіт проводиться Замовником після підписання двостороннього акту приймання-передачі виконаних робіт шляхом сплати грошових коштів на поточний рахунок Підрядника, зазначений у даному договорі, впродовж 60 (шістдесяти) календарних днів з дати акцепту рахунка Підрядника, виставленого на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до чинного законодавства права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції оформлюються первинними документами відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За своїм змістом рахунок не є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції, а є лише документом, в якому зазначено суму належного платежу.

Оскільки суми, зазначені в рахунках-фактури були погоджені відповідачем в актах приймання виконаних підрядних робіт за квітень 2019 року - 23.04.2019, за травень 2019 року - 22.05.2019 зважаючи на умови пп. 4.1.1 п. 4.1 договору підряду від 24.10.2018 № 2019/10ск:

- зобов`язання по оплаті за квітень 2019 мали бути виконані відповідачем до 22.06.2019, а з 23.06.2019 почалося прострочення виконання зобов`язання;

- зобов`язання по оплаті за травень 2019 мали бути виконані відповідачем до 21.07.2019, а з 22.07.2019 почалося прострочення виконання зобов`язання.

Згідно із ст.2 ст.73 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ст.73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оскільки станом на момент прийняття рішення матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем виконаних позивачем робіт за квітень та травень 2019 за договором від 24.10.2018 № 2019/10ск на загальну суму 1' 326' 069,60грн, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 1' 326' 069,60грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилаючись на оплату 21.11.2019р. суми боргу за період січень-березень 2019р., яка була предметом розгляду по справі 905/866/19, а також неналежне виконання відповідачем зобов`язань за період квітень-травень 2019р., позивач також просить суд стягнути з відповідача 483' 582,75грн пені, 47' 265,67грн - 3% річних, 20' 410,31грн за неправомірне користування чужими грошима відповідно до наданого суду уточненого розрахунку (а.с. 146, том 3).

У постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі №918/329/16, прийнятій у зв`язку з неоднаковим застосування судами ст.625 Цивільного кодексу України, викладено правову позицію щодо правової природи нарахувань, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України та обчислення перебігу строку позовної давності в спорах про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, зазначено, що правовий аналіз положень ст.ст.526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави вважати, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за час прострочення.

Вказане також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.01.2018р. у справі №906/1283/16.

Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

У відповідності до п. 16.2 Договору Замовник у випадку порушення строків оплати виконаних робіт, сплачує пеню у розмірі 0,5% від вартості виконаних та неоплачених робіт за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

При цьому, відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У рішенні суду від 28.08.2019 у справі №905/866/19 суд дійшов висновку, що обґрунтованим є розрахунок пені по простроченим зобов`язанням ПрАТ «Азовсталь» за січень 2019 року за період з 30.03.2019 по 07.05.2019 та за лютий 2019 року за період з 30.04.2019 по 07.05.2019 і відповідно здійснивши розрахунок за вказані періоди присудив до стягнення пеню у розмірі 30118,46грн.

Відповідно до наданого суду розрахунку, заявлена до стягнення пеня у межах справи №905/2211/19 у розмірі 14' 361,31грн, нарахована позивачем наступним чином:

- на суму заборгованості 651' 511,2грн за січень 2019 нараховано 89' 462,31грн за період 07.05.2019-30.09.2019;

- на суму заборгованості 687' 216,00грн за лютий 2019 нараховано 112' 195,08грн за період 07.05.2019-30.10.2019;

- на суму заборгованості 687' 207,60грн за березень 2019 нараховано 113' 831,71грн за період 25.05.2019-20.11.2019;

- на суму заборгованості 686' 719,20грн за квітень 2019 нараховано 89' 462,31грн за період 23.06.2019-25.11.2019;

- на суму заборгованості 639' 350,40грн за травень 2019 нараховано 78' 631,34грн за період 22.07.2019-25.11.2019.

Дослідивши представлений позивачем розрахунок вимог в цій частині, суд дійшов висновків, що позивачем застосована подвійна облікова ставка НБУ, що не суперечить положенням пункту 16.2. Договору; врахований встановлений п.6 ст.232 Господарського кодексу України присікальний строк нарахування штрафних санкцій.

Разом з тим, з огляду на те, що рішенням по справі №905/866/19 вже стягнуто з відповідача пеню за період січень 2019 року з 30.03.2019 по 07.05.2019 та за лютий 2019 року з 30.04.2019 по 07.05.2019, позивачем за даним позовом невірно визначений початок періоду нарахування пені за період січень 2019 з 07.05.2019, в той час як правомірним є нарахування пені починаючи з 08.05.2019; невірно визначений початок періоду нарахування пені за період лютий 2019 з 07.05.2019, в той час як правомірним є нарахування пені починаючи з 08.05.2019.

Перевіривши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" розрахунок пені, суд встановив, що нарахований до стягнення розмір пені за лютий 2019, квітень 2019 не перевищує розмір, який може бути нарахований за обраний позивачем період, внаслідок чого вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Перевіривши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" розрахунок пені за січень 2019, березень 2019, травень 2019 в межах обраних позивачем періодів нарахування, суд дійшов наступних висновків:

- на суму заборгованості 651511,20грн за січень 2019 за період 08.05.2019 по 30.09.2019 підлягає задоволенню 89444,46грн;

- на суму заборгованості 687207,60грн за березень 2019 за період 25.05.2019 по 20.11.2019 підлягає задоволенню 113812,88грн;

- на суму заборгованості 639350,40грн за травень 2019 за період 22.07.2019 по 25.11.2019 підлягає задоволенню 73096,15грн.

Враховуючи викладене, задоволенню підлягає пеня у загальному розмірі 478' 010,88грн, зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні пені у розмірі 5571,87грн.

Щодо заявлених вимог про стягнення 3% річних у розмірі 47' 265,67грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у ст.625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до розрахунку, заявлені до стягнення відсотки річних нараховані позивачем наступним чином:

- на суму заборгованості 651' 511,2грн за січень 2019 нараховано 10' 549,13грн за період 07.05.2019-20.11.2019;

- на суму заборгованості 687' 216,00грн за лютий 2019 нараховано 11' 127,25грн за період 07.05.2019-20.11.2019;

- на суму заборгованості 687' 207,60грн за березень 2019 нараховано 10' 166,91грн за період 25.05.2019-20.11.2019;

- на суму заборгованості 686' 719,20грн за квітень 2019 нараховано 8' 748,61грн за період 23.06.2019-25.11.2019;

- на суму заборгованості 639' 350,40грн за травень 2019 нараховано 6' 673,77грн за період 22.07.2019-25.11.2019.

Враховуючи викладені вище висновки позивачем також невірно визначений початок періоду нарахування 3% річних за період січень 2019 з 07.05.2019, в той час як правомірним є нарахування 3% річних починаючи з 08.05.2019; невірно визначений початок періоду нарахування 3% річних за період лютий 2019 з 07.05.2019, в той час як правомірним є нарахування пені починаючи з 08.05.2019.

Разом з цим, здійснивши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" розрахунок 3% річних в межах обраних позивачем періодів нарахування, судом встановлено, що нарахований до стягнення розмір річних за січень, травень 2019 не перевищує заявлений до стягнення розмір, за період квітень 2019 сума річних складає більш заявленого розміру, однак суд не може виходити за межі позовних вимог. За наслідками перевірки, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення 3% річних підлягають задоволенню у розмірі 47' 265,67грн.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що позивач неправомірно повторно звернувся до суду з вимогою про стягнення пені та 3% річних за заборгованість за січень та лютий 2019р. за період з 08.05.2019р. по 31.05.2019р., який вже розглянутий в межах справи №905/866/19, оскільки за змістом судових рішень по справі №905/866/19 суди лише дійшли висновку про передчасність звернення позивача з вказаними вимогами з огляду на звернення з позовом 07.05.2019р. Тобто, по суті в цій частині вимоги не розглядалися.

Інші заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, спростовуються викладеними вище висновками суду.

Посилаючись на несвоєчасну оплату виконаних робіт позивач просить суд також стягнути з відповідача суму процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 20' 410,31грн., яка нарахована на підставі ст. 1048 Цивільного кодексу України у розмірі облікової ставки НБУ за січень 2019р. за період з 30.09.2019 по 21.11.2019р., за лютий 2019р. за період з 31.10.2019 по 21.11.2109р.

Вимоги в цій частині обґрунтовані ст. 536 Цивільного кодексу України, а також позивач вважає, що для визначення розміру процентів при вирішенні даного спору має бути застосована по аналогії закону норма ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Щодо вимог позивача в цій частині суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1214 Цивільного кодексу України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 цього Кодексу).

Згідно з ч.3 ст.198 Господарського кодексу України відсотки за грошовими зобов`язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором.

Суд звертає увагу, що зазначена норма є логічним доповненням Глави 48 ЦК України «Виконання зобов`язань», в якій знаходять своє відображення основні вимоги до правомірного виконання зобов`язань, проте наслідки порушення зобов`язань врегульовані главою 51 ЦК України. Запровадивши ст.536 ЦК України у главі 48, законодавець встановив зобов`язання сплачувати проценти користування коштами правомірно.

Така позиція суду збігається із позицією Верховного суду, викладеній у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17, в якій суд, посилаючись на ст.536 ЦК України, зазначив, що термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Законодавством встановлені наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (ст.536 ЦК), так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (ст.625 ЦК).

Як встановлено судом, сторонами в договорі №2019/10ск від 24.10.2018 не передбачено обов`язку підрядника сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами та не визначено розмір таких процентів. Зокрема, ст.ст.536, 1214 Цивільного кодексу України, розмір таких процентів не передбачений.

Суд враховує, що згідно імперативних приписів ч.ч.1,2 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Тобто, відповідач не може бути примушений до дій щодо сплати процентів за користування належними позивачу коштами в сумі неоплачених робіт, які (дії) не є обов`язковими для нього (відповідача) в силу невизначеності законом та договором розміру процентів.

Посилання позивача на положення ст.1048 ЦК України суд вважає безпідставними, так як дана норма регулює відносини щодо сплати процентів за договором позики, в той час як у даній справі між сторонами виникли правовідносини з договору підряду. Чинним законодавством не передбачено можливості застосування до договору підряду положень про позику, ці договори є різними за своєю правовою природою та регулюють різні види правовідносин, тому застосування до спірних правовідносин приписів ст.1048 ЦК України є безпідставним.

Оскільки умовами договору, укладеного між сторонами, інший розмір процентів за користування продавцем чужими грошовими коштами не встановлено, позивач має право вимагати від боржника сплати лише трьох процентів річних від простроченої суми згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 20' 410,31грн.

Як вже зазначалося, відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд, у разі задоволення позовних вимог, зменшити суму штрафних санкцій на 90%.

В обґрунтування ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" посилається на те, що знаходиться в м.Маріуполі, в якому проводилась антитерористична операція, що значно ускладнило ведення господарської діяльності. Зокрема, у результаті порушення залізничного сполучення - основного джерела постачання сировини, ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" опинився перед загрозою зупинки. З метою забезпечення виробничого процесу, та стабілізацією обсягів виробництва ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" був змушений нести додаткові витрати на забезпечення доставки сировини та відправки вантажів іншими способами. У зв`язку з ускладненням логістики поставок через проведенням військових дій в регіоні, ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" був здійснений перехід на поставку сировини більш дорогим морським транспортом замість залізничного, у виробництві стало використовуватися більш дороге імпортне вугілля через неможливість забезпечення українським вугіллям, що знаходиться на тимчасово неконтрольованій державою території. Крім того, збільшилися відстані маршруту перевезення залізничним транспортом, що спричинило значні додаткові витрати на оплату доставки сировини. Здійснення господарської діяльності в безпосередній близькості від лінії зіткнення, заборгованість контрагентів перед ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" негативно впливають на виробничому процесі, викликає падіння обсягів виробництва та показників прибутку.

У підтвердження викладених обставин, до відзиву доданий Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.10.2019 та Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за січень-жовтень 2019.

Статтею 546 ЦК України неустойка (штраф, пеня) віднесені до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Так, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу неустойки.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам: наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром заборгованості, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків).

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не доведено, що причиною прострочення виконання грошового зобов`язання є обставини, які перебувають поза його волею, а стягнення штрафних санкцій є неспівмірним з наслідками порушення, не відповідає засадам розумності і справедливості, перетворюється у несправедливо непомірний тягар для відповідача та може спричинити повне зупинення господарської діяльності товариства.

Суд відзначає, що позивач також здійснює господарську діяльність у м. Маріуполі, отже в таких же самих умовах як відповідач, однак зазначені обставини не завадили йому, як підряднику, виконати роботи передбачені договором від 24.10.2018 №2019/10ск, та, внаслідок порушення грошового зобов`язання замовником (ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь") по зазначеному договору, позивач тривалий час не досяг очікуваних результатів від господарської діяльності.

Суд надаючі оцінку ступеню виконання зобов`язання, причинам невиконання відповідачем зобов`язання з оплати робіт за спірним договором, зазначає наступне.

Матеріали справи не містять доказів того, що при прийнятті підрядних робіт замовником були виявлені будь-які недоліки якості робіт, навпаки спірні акти здачі-приймання робіт були підписані ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" без будь-яких заперечень та застережень. Обґрунтовуючи під час розгляду справи свою відмову у сплаті належних позивачу коштів за виконану роботу, відповідач зазначив лише одну підставу - не обґрунтування позивачем строків виникнення зобов`язань за договором. В той же час, матеріалами справи підтверджується, що відповідач у відповідності до умов договору №2019/10ск мав здійснити розрахунок з підрядником за квітень ще до 22.06.2019, за травень 2019 до 21.07.2019, тобто прострочення триває більше півроку. Не маючи зауважень до виконаної підрядником роботи, отримавши послугу та використовуючи її здобутки у своїй господарській діяльності, ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" до дати прийняття рішення у цій справі не здійснило навіть часткового розрахунку з позивачем.

За таких обставин, приймаючи до уваги також інтереси позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення пред`явлених до стягнення штрафних санкцій.

Позивачем також заявлена вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35000грн. 00коп.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти нарахованих позивачем витрат на правову допомогу, вважаючи його вкрай завищеним.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

В підтвердження надання адвокатських послуг позивачем було надано суду свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії №4367 від 20.06.2012 на ім`я Балашова Юрія В`ячеславовича, платіжне доручення №90 від 27.11.2019 на суму 35000,00грн, копія Договору про надання правової допомоги №11/19 від 25.11.2019, укладеного між Адвокатським бюро «Балашов та партнери» та ПАТ "Ергане".

Відповідно до п.1.1. Договору про надання правової допомоги Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо претензійної, позовної роботи направленої на стягнення заборгованості за Договором №2019/10ск від 24.10.2018, між Клієнтом та ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" за вказаним договором перед Клієнтом у сумі 1326069,60грн за основним зобов`язанням), шляхом:

- надання правової інформації, консультації і роз`яснень з правових питань;

- складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру;

- складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства);

- представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України, Державної виконавчої служби та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань.

Пунктом 5.2. зазначеного Договору визначено, що розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу, а саме за: претензійну, позовну роботу та представляти Клієнта у господарському суді Донецької області становить 35000,00грн. Представлення Клієнта у Східному апеляційному господарському суді становить 10000,00грн.

За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін (п.5.5. Договору).

Так, на підставі договору про надання правової допомоги №11/19 від 25.11.2019, між замовником (ПАТ "Ергане") та виконавцем (Адвокатським бюро «Балашов та партнери») був підписаний Акт надання послуг №2 від 28.01.2020 на суму 35000,00грн.

Позивачем також надано суду платіжне доручення №90 від 27.11.2019 на суму 35000грн. 00коп. з призначенням платежу: «за претензійну, позовну роботу та представництво клієнта у господарському суді».

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Таким чином, у спірних правовідносинах обов`язковому дослідженню підлягає встановлення обставин щодо реального надання правничої допомоги клієнту.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Дослідивши заяву Приватного акціонерного товариства "Ергане" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та докази на підтвердження реального надання правничої допомоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з позовною заявою представником позивача, адвокатом Балашовим Ю.В., суду був наданий попередній (орієнтовний) детальний розрахунок судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Загальний попередній розрахунок суми судових витрат складає 24286грн. 00коп., з яких:

- адвокатом вже виконані роботи на суму 15950грн., до яких входить: консультація, збір та правовий аналіз документів, аналіз судової практики, складання позовної заяви та розрахунку, підготовка позову разом з копіями до відправки та направлення на адресу відповідача та суду;

- адвокат очікує понести у зв`язку з розглядом справи роботи на суму 8300грн., до яких входить: правовий аналіз відзиву на позов та доданих до нього доказів, підготовка відповіді на відзив та її направлення іншій стороні, участь у судових засіданнях;

- прямі витрати у розмірі 236грн., до яких входить: послуги пошти (позов, заперечення на відзив).

У розрахунку відображено скільки часу витратив адвокат на надання правової допомоги.

За приписами ч.3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з цим, відповідно до наданого суду Акту надання послуг №2 від 28.01.2020, адвокатом були виконані роботи на суму 35000,00грн., до яких входить: супровід справи у господарському суді Донецької області, у тому числі: правовий аналіз документів; розробка правової позиції; складання позовної заяви; складання розрахунку до позову; складання інших процесуальних документів; спрямування документів за належністю; участь у судових засіданнях.

Розділом 5 договору про надання правової допомоги №11/19 від 25.11.2019 визначені умови щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару.

Отже, для оплати послуг, визначених у розділі 5 договору про надання правової допомоги №11/19 від 25.11.2019, вони мають бути фактично наданими, що вбачається, зокрема, зі змісту положень Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Також надані послуги мають бути підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність наданих послуг, які є підставою для їх оплати.

Таким чином, підставою оплати наданої правничої допомоги клієнту за умовами договору про надання правової допомоги №11/19 від 25.11.2019 є фактичне її надання, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, які б підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону наданих послуг, їх справжність, економічну вигоду й ділову мету. Без цього неможливо перевірити факт надання правової допомоги та встановити обґрунтованість і правомірність її оплати.

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що дійсно за підписом адвоката складена позовна заява, розрахунок до позову та інші процесуальні документи, зокрема, відповідь б/н від 28.01.2020р. на відзив на позовну заяву. Таким чином, відображена у Акті надання послуг №2 від 28.01.2020 інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) в означеній частині відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи.

Разом з тим, адвокат жодного разу не приймав участь у судових засіданнях, а отже позивачем не доведено надання адвокатом цієї послуги, які входить до складу загального розміру гонорару. Відповідно до попереднього детального розрахунку витрат на правничу допомогу вартість участі в судових засіданнях складає 6100,00грн.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що вартість втрат позивача на послуги пошти відповідно до фіскальних чеків, доданих до позову та відповіді на відзив складають 66грн. 48коп. Відповідно до попереднього детального розрахунку витрат на правничу допомогу прямі втрати на послуги пошти в частині надсилання відповідачу позову та заперечень на відзив складає розмір 236,00грн., що не підтверджено документально.

Відповідно до ч.6 ст.129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Як вже зазначалося, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку сума витрат на правову допомогу заявлена у розмірі 24286,00грн, разом з цим заявлена до відшкодування сума 35000,00грн.

Приймаючи до уваги, що попередній розрахунок містить детальний перелік робіт адвоката та їх вартість на загальну суму 24250грн, факт надання послуг за цим переліком не спростований наявними в матеріалах справи доказами (крім участі в судових засіданнях), позивачем не обгрутовано (зі змісту Акту надання послуг №2 від 28.01.2020 встановити це не вбачається можливим) у узв`язку з чим сума послуг збільшилась до 35000,00грн. Надання адвокатом додаткових послуг правничої допомоги, не обумовлених у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, позивачем не доведено.

Враховуючи викладене, позивач не довів, що не міг передбачити судові витрати в частині означеного перевищення суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку. Таким чином, позивачем не обґрунтовано збільшення розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу до суми 35000,00грн у порівняні з викладеним попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, за висновком суду, розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18216грн. 48коп. (24250 - 6100 + 66,48) відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. В іншій частині суд відмовляє позивачу у відшкодуванні втрат на правничу допомогу.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву викладений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які очікує понести товариство у розмірі 32502грн. 78коп:

- усна консультація Клієнта, узгодження правової позиції - 525,50грн;

- збір доказів (підготовка письмових документів: листи, запити) - 1051,00грн;

- перевірка та підготовка документів - 1051,00грн;

- складання та подання клопотань, заперечень, відзиву, письмових пояснень - 2102,00грн;

- участь у судових засіданнях суду першої інстанції - 2000,00грн;

- участь у судових засіданнях суду апеляційної інстанції - 3000,00грн;

- участь у судових засіданнях суду Верховного суду - 4000,00грн;

- гонорар за складність справи (1% від ціни позову) - 18773,28грн.

Як встановлено, відповідачем не було надано договору про надання правової допомоги, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості, тощо.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відзиві на позовну заяву міститься твердження про те, що документи на підтвердження витрат на правову допомогу будуть надані товариством у строки, передбачені ст. 129 ГПК України.

Враховуючи викладене, станом на час винесення рішення у суду відсутні підстави для розгляду питання розподілу судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката.

Частиною 2 ст.126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору та витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 18216грн. 48коп. покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 12, 46, 73, 74-79, 86, 91, 126, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Ергане", м.Маріуполь Донецької області, до Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 1' 326' 069,60грн заборгованості, 483' 582,75грн пені, 47' 265,67грн 3% річних, 20' 410,31грн за неправомірне користування чужими грошима - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, б.1; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Ергане" (87505, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Граверна, 1; ) заборгованість у розмірі 1' 326' 069,60грн, пеню у розмірі 478' 010,88грн, 3% річних у розмірі 47' 265,67грн, судовий збір у розмірі 27'770,19грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17'964грн. 36коп.

В частині стягнення 20'410,31грн за неправомірне користування чужими грошима та пені у розмірі 5'571,87грн - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати накази у встановленому порядку.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

У судовому засіданні 05.03.2020 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.03.2020.

Суддя Ю.В. Макарова