ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.03.2020 Справа № 905/2180/19

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання Гонтар А.Д., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.ЕФ.ЕМ.Сервіс", смт.Слобожанське, Дніпровський район Дніпропетровської області,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області,

про стягнення 283'158,88грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився,

У судовому засіданні 12.03.2020 оголошувалась

перерва до 17:00год.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кью.ЕФ.ЕМ.Сервіс", смт.Слобожанське, Дніпровський район Дніпропетровської області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 283'158,88грн, з яких: 282'435,60грн - сума основного боргу, 396,99грн - пеня, 326,29грн - 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору підряду №10419/2019/674 від 24.05.2019 в частині оплати виконаних робіт.

Ухвалою господарського суду від 21.12.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/2180/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

16.01.2020 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді №01.02.04-9/24 від 13.01.2020, у яких просить суд залишити позовну заяву без розгляду, посилаючись на третейського застереження у договорі підряду; стосовно заявлених вимог про стягнення 3% річних та пені посилається на тяжке фінансове становище товариства. У запереченнях також викладений орієнтовний розрахунок судових витрат відповідача.

Суд, під час судового засідання 18.02.2020 розглянувши заяву відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Право звернення до суду за захистом своїх прав, передбачене Конституцією України, не може бути заперечене, а розгляд спору у третейському суді є правом сторін та реалізується шляхом взаємного погодження вказаного питання між сторонами. Тобто, третейська угода про передачу спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є угодою про обрання одного із способів вирішення спору.

Так, укладаючи договір підряду №10419/2019/674 від 24.05.2019 сторони у п.15.2. передбачили, що якщо спори, які виникли у зв`язку з даним договором не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється у відповідності з матеріальнимм правом України наступним чином:

- cпори, майнові вимоги за якими перевищують еквівалент 10000долларів США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимог) відносно основної суми зобов`язань, розглядаються в господарських судах України (у відповідності до діючого законодавства України);

- спори, майнові вимоги за якими не перевищують еквівалент 10000долларів США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимог) відносно основної суми зобов`язань, розглядаються в постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група» (у відповідності з регламентом вказаного суду), рішення якого є остаточним і обов`язковим для Сторін і підлягає виконанню Сторонами в строки, вказані в рішенні суду.

Згідно з ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України і відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки позивачем заявлені позовні вимоги в частині основної суми боргу у розмірі 282' 435грн. 60коп., що перевищує еквівалент 10000долларів США (враховуючи офіційний курс НБУ за 1 долар США - 24,191 станом на час направлення позову 25.11.2019р.), а тому у відповідності до умов договору спір підлягає розгляду в господарських судах України.

03.02.2020р. до канцелярії суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якому не погоджується з доводами відповідача.

10.02.2020р. від відповідача на адресу суду засобами поштового зв`язку та через офіційну електронну пошту господарського суду Донецької області надійшли заперечення №01.02.04-9/24 від 07.02.2020, у яких відповідач стверджує, що позивачем документально не обґрунтовані строки виникнення зобов`язань за кожним спірним рахунком, зокрема заперечує проти нарахованих позивачем витрат на правову допомогу, вважаючи їх завищеними, просить суд зменшити суму штрафних санкцій на 90%. Відповідач також вважає, що позивачем не надано доказів наявності права вимоги на час звернення з позовом, оскільки на підставі п.4.9. договору підряду позивачем здійснений залік зустрічних вимог.

18.02.2020р. до канцелярії суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення. До пояснень також додано розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у справі.

03.03.2020 до канцелярії суду від представника відповідача надійшли пояснення №01.02.04-9/24 від 27.02.2020 по справі, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та, у разі задоволення позову, зменшити суму штрафних санкцій до 90%.

10.03.2020 на електронну адресу суду та 12.03.2020 до канцелярії суду від представника відповідача надійшла заява №01.02.04-9/24 від 10.03.2020 з доданими документами на підтвердження надання правової допомогу; у заяві просить суд стягнути з позивача витрати на правову допомогу у сумі 5038,68грн.

Ухвалою господарського суду від 18.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №905/2180/19 до судового розгляду по суті на 12.03.2020 року.

У судове засідання 12.03.2020 з`явився представник позивача, під час втупного слова останній підтвердив, що заявлена сума боргу виникла за період вересень, жовтень 2019, заперечував проти клопотання відповідача зменшити заявлені штрафні санкції. До судових дебатів представник позивача звернувся до суду з усною заявою про те, що докази понесення судових витрат на правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення.

У судовому засіданні 12.03.2020 оголошувалась перерва до 12.03.2020 до 17:00год, після перерви представник позивача у судове засідання не з`явився.

12.03.2020 через канцелярію суду до закінчення перерви від представник позивача надійшла заява б/н від 12.03.2020, в якій зазначено, що між адвокатом Василенко О.В. та ТОВ "Кью.ЕФ.ЕМ.Сервіс" триває підписання акту наданої правової допомоги в рамках даної справи, отже він буде подано до суду протягом 5-тиднів з моменту ухвалення рішення судом.

У судове засідання 12.03.2020 представник відповідача не з`явився, про місце, дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Крім того, судові ухвали розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Статтями 42 та 43 Кодексу передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Приймаючи до уваги що явка представників учасників справи у судове засідання 12.03.2020 не була визнана судом обов`язковою, суд вирішив розглянути справу за відсутністю представника відповідача у визначеному господарським процесуальним кодексом України порядку.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

24.05.2019 року між Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" (відповідач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кью.ЕФ.ЕМ.Сервіс" (надалі Позивач, Підрядник) було укладено Договір підряду №10419/2019/674 (надалі - Договір), згідно якого Підрядник зобов`язався надавати послуги з благоустрою та утримання автодоріг ПрАТ «МК «Азовсталь» власними і/або залученими силами за завданням Замовника у відповідності до умов даного Договору виконувати роботи, передбачені Додатком 12 даного Договору, далі - роботи/послуги (п.1.1. Договору).

Замовник (відповідач) зобов`язався прийняти і оплатити (якщо інше не передбачено додатками до даного договору) віконані Підрядником роботи (п.1.2. Договору).

Підрядник зобов`язався приступити до виконання робіт в строки, вказані в Заявці на виконання робіт по прибиранню і утриманню автодоріг, тротуарів і шляхопроводів комбінату (Додаток №8) (п.2.1. Договору).

Фактичний строк закінчення робіт по окремим обсягам визначається датою підписання Замовником акту прийомки виконаних робіт згідно (Додатку 10) до даного договору з додатками (форма 01, форма 03) (п.2.5. Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору вартість робіт за даним договором складає 8290899,81грн без урахування ПДВ. Крім того, Замовник сплачує ПДВ по ставці 20%, що діє на момент укладення Договору, в розмірі 1658179,13грн. Всього вартість робіт по Договору з урахуванням ПДВ складає 9949079,78грн.

Сторони у п.4.1. Договору дійшли згоди, що оплата Замовником виконаних робіт проводиться поетапно (щомісячно), протягом 15 календарних днів від дати отримання Замовником рахунків, виставлених Підрядником, на підставі підписаних Сторонами актів виконаних робіт. У випадку порушення Підрядником строків надання Замовнику Актів виконаних робіт, передбачених п.8.4. Договору, строк виконання таких робіт складає 15 календарних днів від дати підписання Замовником актів виконаних робіт з доданими до акту, на підставі наданих Підрядником рахунків.

Згідно з п.8.4. Договору за результатами послуг, наданих у звітному періоді, Підрядник зобов`язаний не пізніше, ніж за три дні до закінчення звітного періоду, передати Замовнику Акт виконаних робіт (Додаток №10 до цього Договору) в трьох примірниках, складений на підставі «Журналу обліку виконаних робіт», а Замовник зобов`язався протягом 2-х робочих днів з моменту їх отримання розглянути, і в разі відсутності зауважень - підписати, після чого передати один примірник акту Підряднику. Якщо при прийманні результатів виконаних робіт будуть виявлені недоліки, Сторони керуються п.4.5. Договору.

За приписами п. 4.5 Договору, Замовник не підписує акт виконаних робіт, затримує оплату неякісно виконаних робіт Підряднику до усунення дефектів, а також має право вимагати повернення раніш сплачених Підряднику сум, компенсацію вартості використаних Підрядником матеріалів Замовника, які Підрядчик зобов`язаний повернути/компенсувати протягом трьох банківських днів з моменту отримання вимоги Замовника. Усунення неякісно виконаних робіт здійснюється Підрядчиком за власний рахунок.

Замовник має право не приймати неналежним чином оформлені документи від Підрядника. У цьому випадку вся відповідальність за можливі порушення строків виконання робіт, несвоєчасну їх оплату і інші негативні наслідки, пов`язані з подальшим порушенням Сторонами своїх зобов`язань по Договору, покладається на Підрядника (п.4.4. Договору).

За ініціативою Замовника розрахунки за даним Договором можуть здійснюватись шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог у відповідності до ст.601 Господарського кодексу України без наявності письмової згоди Підрядника. У випадку ініціювання заліку зустрічних однорідних вимог Підрядником, проведення заліку може здійснюватись тільки при наявності письмової згоди Замовника. Сторони згідні з тим, що під зустрічними зобов`язаннями по даному Договору розуміються будь-які грошові зобов`язання, у тому числі зобов`язання по сплаті штрафних санкцій або відшкодування збитків у грошовій формі (п.4.9. Договору).

Договір вступає в силу з 01.04.2019 і діє до 30.07.2020 (п.17.1. Договору).

Договір підписаний уповноваженими особами та засвідчений печатками сторін.

У позовній заяві позивач посилається на те, що на підставі Договору надав відповідачу послуги з благоустрою та утримання автодоріг ПрАТ «МК «Азовсталь» за завданням замовника відповідно до наступних актів виконаних робіт: №285 від 30.04.2019 на суму 276668,28грн; №514 від 31.05.2019 на суму 273347,40грн; №673 від 30.06.2019 на суму 87407,10грн; №874 від 31.07.2019 на суму 394880,40грн; №1044 від 31.08.2019 на суму 67861,44грн; №1223 від 30.09.2019 на суму 64285,80грн; №1414 від 31.10.2019 на суму 218149,80грн.

Позивач також стверджує, що в день підписання актів відповідачу також надавалися рахунки на оплату: №252 від 30.04.2019 на суму 276668,28грн; №449 від 31.05.2019 на суму 273327,40грн; №585 від 30.06.2019 на суму 87407,10грн; №752 від 31.07.2019 на суму 394880,40грн; №890 від 31.08.2019 на суму 67861,44грн; №1037 від 30.09.2019 на суму 64285,80грн; №1195 від 31.10.2019 на суму 218149,80грн.

За змістом позову відповідач здійснив оплату за надані послуги у квітні-серпні 2019, однак послуги за вересень та жовтень 2019р. залишилися неоплаченими.

Позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати рахунків за вересень №1037 від 30.09.2019 на суму 64285,80грн та жовтень №1195 від 31.10.2019 на суму 218149,80грн, звернувся до суду із даним позовом про стягнення 282'435,60грн заборгованості, 396,99грн - пені, та 326,29грн - 3% річних.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за договором підряду №10419/2019/674 від 24.05.2019 з підстав несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати виконаних позивачем робіт за період вересень та жовтень 2019р.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та правочини.

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Проаналізувавши договір №10419/2019/674 від 24.05.2019, судом встановлено, що останній за своєю правовою природою є договором підряду та підпадає під регулювання статей 837-864 Цивільного кодексу України.

За статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивач виконав господарські зобов`язання за спірним договором підряду, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт: №1223 від 30.09.2019 на суму 64285,80грн та №1414 від 31.10.2019 на суму 218149,80грн.

Вказані акти підписані представниками ТОВ "Кью.ЕФ.ЕМ.Сервіс" та ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» без будь-яких заперечень.

У подальшому на підставі вказаних актів позивачем виставлялися відповідні рахунки на оплату №1073 від 30.09.2019 на суму 64285,80грн та №1195 від 31.10.2019 на суму 218149,80грн.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що оплата Замовником виконаних робіт проводиться поетапно (щомісячно), протягом 15 календарних днів від дати отримання Замовником рахунків, виставлених Підрядником, на підставі підписаних Сторонами актів виконаних робіт.

У випадку порушення Підрядником строків надання Замовнику Актів виконаних робіт, передбачених п.8.4. Договору, строк виконання таких робіт складає 15 календарних днів від дати підписання Замовником актів виконаних робіт з доданими до акту, на підставі наданих Підрядником рахунків.

Згідно з п.8.4. Договору за результатами послуг, наданих у звітному періоді, Підрядник зобов`язаний не пізніше, ніж за три дні до закінчення звітного періоду, передати Замовнику Акт виконаних робіт (Додаток №10 до цього Договору) в трьох примірниках, складений на підставі «Журналу обліку виконаних робіт», а Замовник зобов`язався протягом 2-х робочих днів з моменту їх отримання розглянути, і в разі відсутності зауважень - підписати, після чого передати один примірник акту Підряднику. Якщо при прийманні результатів виконаних робіт будуть виявлені недоліки, Сторони керуються п.4.5. Договору.

Враховуючи складання підрядником (позивачем) спірних актів виконаних робіт 30.09.2019 та 31.10.2019, тобто пізніше, ніж за три дні до закінчення звітного періоду, зважаючи на умови п.4.1. Договору:

- зобов`язання за Актом виконаних робіт №1223 від 30.09.2019 мали бути виконані до 15.10.2019, а з 16.10.2019 почалося прострочення виконання зобов`язання;

- зобов`язання за Актом виконаних робіт №1414 від 31.10.2019 мали бути виконані до 15.11.2019, а з 16.11.2019 почалося прострочення виконання зобов`язання.

Згідно із ст.2 ст.73 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ст.73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Станом на момент прийняття рішення матеріали справи не містять доказів фактичної оплати відповідачем виконаних позивачем робіт за вересень та жовтень 2019 за договором №10419/2019/674 від 24.05.2019 на загальну суму 282'435,60грн.

Щодо викладених відповідачем у запереченнях №01.02.04-9/24 від 07.02.2020 тверджень стосовно відсутності у позивача станом на час звернення з позовом права вимоги за спірним договором через залік зустрічних однорідних вимог на підставі п.4.9. Договору, суд зазначає наступне.

Так, відповідач заперечує проти наявності в нього заборгованості за договором підряду, посилаючись в свою чергу на неналежне виконання договірних зобов`язань з боку позивача, у зв`язку з чим позивачу було виставлено претензію про сплату штрафних санкцій на суму 646000грн. Через несплату штрафу 28.11.2019р. відповідач повідомив позивача про зменшення дебіторської заборгованості підрядника на суму штрафних санкцій за рахунком №1195 на суму 218149,80грн, за рахунком №1037 на суму 64285,80грн.

Позивач заперечив проти застосування щодо нього оперативно-господарських санкцій з огляду на відсутність відповідних підстав для їх застосування. Позивач мотивує свою позицію також тією обставиною, що не отримував від відповідача відповідних претензій, листів або актів про застосування відповідних санкцій. Зокрема, позивач звертає увагу суду на ту обставину, що з наданих відповідачем документів вбачається, що вони складені вже після приймання послуг, разом з цим послуги були прийняті відповідачем шляхом підписання актів без будь-яких заперечень.

Відповідно до п.4.9. Договору за ініціативою Замовника розрахунки за даним Договором можуть здійснюватись шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог у відповідності до ст.601 Господарського кодексу України без наявності письмової згоди Підрядника. У випадку ініціювання заліку зустрічних однорідних вимог Підрядником, проведення заліку може здійснюватись тільки при наявності письмової згоди Замовника. Сторони згідні з тим, що під зустрічними зобов`язаннями по даному Договору розуміються будь-які грошові зобов`язання, у тому числі зобов`язання по сплаті штрафних санкцій або відшкодування збитків у грошовій формі.

На підтвердження свої аргументів відповідач надав суду претензію №0174/704 від 12.11.2019 на суму 646000,00грн, за якою відповідач на підставі п.13.36 Договору просить позивача перерахувати суму боргу по штрафам у розмірі 646000,00грн.

Відповідно до п.13.37 Договору оплата штрафів, передбачених в Додатках №1, №5 здійснюється Підрядником на підставі виставленого Замовником рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Замовника, вказаний в Договорі протягом 10 банківських днів з моменту направлення рахунку Замовником Підряднику.

Матеріали справи містять вказані Додатки №1, №5 до Договору та рахунки-фактури на оплату штрафів згідно з умовами Договору: №92601696 від 31.05.2019 на суму 35000,00грн; №92600737 від 31.05.2019 на суму 50000,00грн; №92600976 від 31.05.2019 на суму 55000,00грн; №92727724 від 01.08.2019 на суму 30000,00грн; №92766658 від 28.08.2019 на суму 110000,00грн; №92832324 від 20.09.2019 на суму 366000,00грн; №92601696 від 31.05.2019 на суму 35000,00грн.

Як вбачається зі змісту доданих до заперечень рахунків, підставою штрафу є порушення п. 2 Додатку №1 договору №10419/2019/674 від 24.05.2019, відповідно до якого порушенням є часткове невиконання вказаних у замовленнях (Додаток №8) видів робіт на одному або декількох об`єктах (роботи виконані не в повному обсязі, неякісно, не в повній мірі виконаний комплекс робіт, передбачений прейскурантом Додаток №12 (наприклад, не здійснена погрузка та вивезення гілок після обрізки дерев та т.і.). У випадку, коли виявлені аналогічні види порушень на декількох об`єктах, складається акт на кожний об`єкт, сума штрафу виставляється на кожний об`єкт окремо.

Відповідно до листа №0174/769 від 28.11.2019 відповідач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.ЕФ.ЕМ.Сервіс" з письмовим повідомленням, у якому з посиланням на умови п. 4.0 Договору довід до відома про те, що на суму дебіторської заборгвованості підрядника по штрафним санкціям за порушення умов Договору в розмірі 646000,00грн буде зменшена сума грошових коштів, що підлягає перерахуванню Товариству з обмеженою відповідальністю "Кью.ЕФ.ЕМ.Сервіс", зокрема, по рахункам:

- №1195 на суму 218149,80грн, у зв`язку з чим залишок кредиторської заборгованості по даному рахунку - 0,00грн;

- №1037 на суму 64285,80грн, у зв`язку з чим залишок кредиторської заборгованості по даному рахунку - 0,00грн.

Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України).

Також підстави припинення зобов`язання визначені статтями 599, 600, 601, 604-609 Цивільного кодексу України.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Позиція відповідача зводиться до того, його зобов`язання з оплати спірних послуг припинилися на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України шляхом надіслання позивачу відповідного повідомлення від 28.11.2019р. №0174/769.

Частиною 3 ст. 203 та частиною 1 ст. 220 Господарського кодексу України передбачено припинення господарського зобов`язання, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав, або строк якої невизначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Згідно зі ст. 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Аналізуючи зміст наведеної статті можна дійти висновку, що зарахування зустрічних однорідних вимог це односторонній правочин, який є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому).

Отже, зарахування можливе при наявності таких умов: бути зустрічними (це означає що сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому зобов`язані); бути однорідними (зараховуватися можуть гроші, однорідні речі); бути «дозрілими», тобто необхідно щоб строк виконання зобов`язань або вже настав, або був визначений моментом пред`явлення вимоги, або щоб термін не був вказаний взагалі, тобто, виконання можна було вимагати в будь-який момент; ясність вимог (припускається, що між сторонами немає спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання).

Принципова схема зарахування зустрічних вимог припускає існування двох зобов`язань, що збігаються по складу сторін.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, обов`язок доказування покладається на особу, що висуває відповідну вимогу чи заперечення.

Тобто, у даному випадку на відповідача покладений обов`язок довести належними та допустимими доказами у справі факт виникнення в свою чергу у позивача зустрічних грошових зобов`язань перед відповідачем з оплати штрафів, передбачених Договором.

Відповідно до п. 13.37 Договору оплата штрафів, передбачених в Додатках №1, №5 здійснюється Підрядником на підставі виставленого Замовником рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Замовника, вказаний в Договорі протягом 10 банківських днів з моменту направлення рахунку Замовником Підряднику.

Таким чином, щоб встановити настання строку виконання позивачем своїх зобов`язань зі сплати штрафів відповідач повинен довести належними та допустимими доказами у справі направлення позивачу рахунків-фактур на їх оплату.

Натомість, належні та допустимі докази на підтвердження факту направлення замовником підряднику рахунків-фактур №92601696 від 31.05.2019, №92600737 від 31.05.2019, №92600976 від 31.05.2019, №92727724 від 01.08.2019, №92766658 від 28.08.2019, №92832324 від 20.09.2019, №92601696 від 31.05.2019 на оплату штрафів до звернення з заявою про залік матеріали справи не містять, а отже факт настання строку оплати нарахованих штрафів не є доведеним.

У додаткових письмових поясненнях від 14.02.2020 та під час судового засідання представник позивача стверджував, що товариство не отримувало від відповідача жодних претензій, листів або актів про застосування оперативно-господарських санкцій.

Таким чином, повідомлення від 28.11.2019р. №0174/769 не може свідчити про припинення зобов`язання відповідача оплатити роботи у розмірі 282'435,60грн, оскільки воно датоване раніше, ніж настав строк виконання у позивача зобов`язання здійснити оплату штрафу відповідно до умов п. 13.37 Договору.

Крім того, як вбачається з додаткових письмових пояснень позивача, між сторонами існує спір щодо заявленої відповідачем суми штрафу відносно характеру порушеного зобов`язання та його змісту, умов виконання.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що надані відповідачем документи жодним чином не обґрунтовують виставлені суми штрафних санкцій, з їх змісту не вбачається можливим встановити які саме порушення з боку позивача призвели до їх накладення. Одночасно в матеріалах справи відсутні складені відповідно до п. 2 Додатку № 1 до Договору акти про виявлені порушення.

Зокрема, відповідачем не представлено доказів неналежного виконання позивачем робіт за Договором, навпаки з огляду на п. 4.5. Договору підписавши спірні акти без будь-яких заперечень ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" тим самим підтвердив відсутність будь-яких порушень за результатами наданих послуг, а отже відповідач не довів факт протиправної поведінки та вини позивача.

Таким чином доказів того, що в свою чергу ТОВ "Кью.ЕФ.ЕМ.Сервіс" має зустрічні зобов`язання перед ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" щодо сплати штрафів, строк виконання яких настав, матеріали справи не містять, що унеможливлює зарахування зустрічних вимог в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України шляхом направлення позивачу заяви від 28.11.2019р. №0174/769.

За наведених обставин, доводи відповідача про відсутність зобов`язання з оплати виконаних робіт господарським судом не приймаються.

Будь-яких інших доказів у підтвердження наявності підстав припинення зобов`язання відповідача з оплати виконаних позивачем робіт суду не надано, а тому позовні вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 282'435,60грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 396,99грн та 3% річних у розмірі 326,29грн.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Пунктом 10.2. Договору передбачено, що Замовник у випадку порушення строків оплати виконаних робіт, сплачує Підряднику пеню у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до наданого суду розрахунку, заявлена до стягнення пеня у розмірі 396,99грн нарахована позивачем:

- на суму заборгованості 64285,80грн за актом наданих послуг №1223 від 30.09.2019 за період 16.10.2019 по 22.11.2019;

- на суму заборгованості 218149,80грн за актом наданих послуг №1414 від 31.10.2019 за період 16.11.2019 по 22.11.2019.

Суд, здійснивши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" власний розрахунок пені на суму заборгованості 64285,80грн за період з 16.10.2019 по 22.11.2019, на суму заборгованості 218149,80грн за період з 16.11.2019 по 22.11.2019, дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір пені є арифметично вірним, відповідає умовам 10.2. Договору, внаслідок чого вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо заявленої вимоги про стягнення 326,29грн 3% річних суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у ст.625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, заявлені до стягнення відсотки річних нараховані:

- на суму заборгованості 64285,00рн за актом виконаних робіт №1223 від 30.09.2019 нараховано 200,78грн за період з 16.10.2019 по 22.11.2019;

- на суму заборгованості 218149,00рн за актом виконаних робіт №1414 від 31.10.2019 нараховано 125,51грн за період з 16.11.2019 по 22.11.2019.

Перевіривши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" розрахунок річних, суд встановив, що здійснений позивачем розрахунок річних відповідає вимогам законодавства та є арифметично вірним, внаслідок чого вимоги про стягнення 326,29грн 3% річних підлягають задоволенню.

Як вже зазначалося, відповідач у запереченнях №01.02.04-9/24 від 07.02.2020 просив суд зменшити суму штрафних санкцій на 90%, посилаючись на те, що в умовах економічної кризи для відповідача стягнення сум штрафних санкцій є значним фінансовим тягарем.

Позивач заперечив проти зменшення штрафних санкцій.

У запереченнях від 13.01.2020 позиція відповідача зводиться до того, ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" знаходиться в м.Маріуполі, в якому проводилась антитерористична операція, що значно ускладнило ведення господарської діяльності. Зокрема, у результаті порушення залізничного сполучення - основного джерела постачання сировини, ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" опинився перед загрозою зупинки. З метою забезпечення виробничого процесу, та стабілізацією обсягів виробництва ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" був змушений нести додаткові витрати на забезпечення доставки сировини та відправки вантажів іншими способами. У зв`язку з ускладненням логістики поставок через проведенням військових дій в регіоні, ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" був здійснений перехід на поставку сировини більш дорогим морським транспортом замість залізничного, у виробництві стало використовуватися більш дороге імпортне вугілля через неможливість забезпечення українським вугіллям, що знаходиться на тимчасово неконтрольованій державою території. Крім того, збільшилися відстані маршруту перевезення залізничним транспортом, що спричинило значні додаткові витрати на оплату доставки сировини. Здійснення господарської діяльності в безпосередній близькості від лінії зіткнення, заборгованість контрагентів перед ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" негативно впливають на виробничому процесі, викликає падіння обсягів виробництва та показників прибутку.

У підтвердження викладених обставин, до відзиву доданий Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.10.2019 та Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за січень-жовтень 2019.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесені до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Так, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу неустойки.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам: наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром заборгованості, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків).

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд звертає увагу на те, що заявлений розмір пені складає 396грн. 99коп.

Відповідачем не доведено, що причиною прострочення виконання грошового зобов`язання є обставини, які перебувають поза його волею, а стягнення штрафних санкцій у розмірі 396грн. 99коп є неспівмірним з наслідками порушення, не відповідає засадам розумності і справедливості, перетворюється у несправедливо непомірний тягар для відповідача та може спричинити повне зупинення господарської діяльності товариства.

Суд відзначає, що позивач також здійснює господарську діяльність в умовах економічної кризи, однак зазначені обставини не завадили йому, як підряднику, виконати роботи передбачені договором №10419/2019/674 від 24.05.2019, та, внаслідок порушення грошового зобов`язання замовником (ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь") по зазначеному договору, позивач тривалий час не досяг очікуваних результатів від господарської діяльності.

Не маючи зауважень до виконаної підрядником роботи за спірний період, отримавши послугу та використовуючи її здобутки у своїй господарській діяльності, ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" до дати прийняття рішення у цій справі не здійснило навіть часткового розрахунку з позивачем.

За таких обставин, приймаючи до уваги також інтереси позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення пред`явлених до стягнення штрафних санкцій.

Позивачем у позовній заяві також заявлена вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000грн.00коп.

За приписами статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Згідно зі статтею 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як встановлено судом, до позову доданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ТОВ "Кью.ЕФ.ЕМ.Сервіс" понесло і які очікує понести у зв`язку з наданням правничої допомоги:

- зустріч з Клієнтом, виявлення факту порушення умов договору замовником. Аналіз ситуації - 1000,00грн;

- аналіз договору та первинних бухгалтерських документів - 1000,00грн;

- підготовка та відправлення позовної заяви про стягнення заборгованості - 4000,00грн;

- участь у судовому засіданні - 3000,00грн;

- виконання рішення - 1000,00грн.

Відповідач заперечував проти нарахованих позивачем витрат на правову допомогу, вважаючи їх недоведеними.

В підтвердження надання адвокатських послуг позивачем було надано суду свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, Ордер Серія ДП №1631/000036, Протокол погодження договірної ціни на виконання робіт (надання послуг), копія Договору про надання правової допомоги від 02.02.2019, укладеного між адвокатом Василенко О.В. та позивачем, предметом якого є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а Клієнт зобов`язався сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором (п.1.1. Договору про надання правової допомоги).

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

12.03.2020 представник позивача до судових дебатів звернувся усно з заявою, а також додатково з письмовою заявою б/н від 12.03.2020 про те, що між адвокатом Василенко О.В. та ТОВ "Кью.ЕФ.ЕМ.Сервіс" триває підписання акту наданої правової допомоги по даній справи, отже цей доказ буде подано до суду протягом 5-ти днів з моменту ухвалення рішення судом.

Враховуючи викладене, станом на час винесення рішення у справі питання розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката не вирішується.

Відповідачем у запереченнях №01.02.04-9/24 від 13.01.2020 вказано, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат складає 6038,68грн.

10.03.2020 на електронну адресу суду та 12.03.2020 до канцелярії суду від представника відповідача надійшла заява №01.02.04-9/24 від 10.03.2020 стягнути з позивача витрати на правову допомогу у сумі 5038,68грн з доданими документами на підтвердження цих витрат.

До заяви додано копію Договору про надання правової допомоги №180329/АЗСТ від 29.03.2018, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» та Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь", з Додатковими угодами №7/1 від 03.12.2018, №34 від 01.10.2019, №74 від 16.12.2019; Акт №1 від 02.03.2020 приймання-передачі наданих послуг за Додатковою угодою №74 від 16.12.2019, розрахунок розміру винагороди від 02.03.2020; рахунок на оплату №161 від 02.03.2020 на суму 5038,68грн; довіреність №04-01/2020 від 02.01.2020 на адвоката Андрійченко Н.І.

Відповідно до розрахунку розміру винагороди від 02.03.2020, розмір судових витрат нараховано наступним чином:

- усна консультація Клієнта, узгодження правової позиції - 315,30грн;

- збір доказів (підготовка письмових документів: листи, запити) - 630,60грн;

- перевірка та підготовка документів - 630,60грн;

- складання та подання клопотань, заперечень, відзиву, письмових пояснень - 630,60грн;

- гонорар за складність справи (1% від ціни позову) - 2831,58грн.

Відповідно до п.1.1. договору про надання правової допомоги №180329/АЗСТ від 29.03.2018 Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності Клієнта в порядку та на умовах, визначених Договором.

Додатковою угодою №74 від 16.12.2019 до Договору визначено порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Адвокатського об`єднання за надання юридичних послуг (правової допомоги) у спорі про стягнення з ПрАТ «МК «Азовсталь» на користь ТОВ "Кью.ЕФ.ЕМ.Сервіс" 283158,88грн в межах справи №905/2180/19, зокрема у п. 2 визначена вартість кожної послуги за переліком.

02.03.2020 між Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» та Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" був складений Акт №1 приймання-передачі наданих послуг за Додатковою угодою №74 від 16.12.2019 до Договору про надання правової допомоги №180329/АЗСТ від 29.03.2018, у якому сторони підтвердили, що вартість послуг складає 5038грн. 68коп., підписання вказаного акту підтверджує факт надання послуг.

Позивач не надав заперечень на заяву відповідача про відшкодування втрат відповідача на правничу допомогу.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Відповідно до абзацу 1 частини 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що заперечення проти вирішення спору в господарському суді підписані з боку ПрАТ "МК "Азовсталь" адвокатом Рабко Т.О.

На підтвердження повноважень представника відповідача Рабко Т.О. додано копію довіреності №09-18/7723 від 12.12.2019 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН №4984 від 28.02.2018.

Зазначеним представником надавалися і заяви про участь у судових засіданнях в режимі відео конференції, заперечення по справі №01.02.04-9/24 від 07.02.2020.

Відповідно до відомостей Єдиного реєстру адвокатів України адвокат Рабко Т.О. діє від імені Адвокатського об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога».

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відображена у розрахунку розміру винагороди інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи, розмір втрат в сумі 5038,68грн. відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст.126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ст.129 ГПК України: судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, враховуючи, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 12, 46, 73, 74-79, 86, 91, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.ЕФ.ЕМ.Сервіс", смт.Слобожанське, Дніпровський район Дніпропетровської області, до Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 283'158,88грн, з яких: 282'435,60грн - сума основного боргу, 396,99грн - пеня, 326,29грн - 3% річних - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, буд.1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.ЕФ.ЕМ.Сервіс" (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт.Слобожанське, вул.Василя Сухомлинського, буд.48А; ) суму основного боргу у розмірі 282'435,60грн, пеню у розмірі 396,99грн, 3% річних у розмірі 326,29грн, судовий збір у розмірі 4247,40грн.

Після набрання рішенням законної сили видати накази у встановленому порядку.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

У судовому засіданні 12.03.2020 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.03.2020

Суддя Ю.В. Макарова