РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.01.2020Справа № 910/238/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Лисичанський желатиновий завод»

до відповідачів приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА»

приватного підприємства «ЕЛЬБА-ІНВЕСТ»

про стягнення 379511,31 грн.,

Представники:

від позивача Рижков А.О. (за дов.)

від відповідача-1 Шишола І.М. (за дов.)

від відповідача-2 Гайдак О.В. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з додатковою відповідальністю «Лисичанський желатиновий завод» до приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ «УАСК АСКА») «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (відповідача-1) та приватного підприємства (далі - ПП) «ЕЛЬБА-ІНВЕСТ» (відповідача-2) про стягнення солідарно 379511,31 грн., з яких: 131054,01 грн. прямої матеріальної шкоди (вартість наданих послуг з ремонту та вартість запасних частин) та 248457,30 грн. матеріальної шкоди, пов`язаної з простоєм транспортного засобу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем.

Суд своєю ухвалою від 18.02.2019 відкрив провадження у справі № 910/238/19, постановив розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Суд своєю ухвалою від 11.04.2019 залишив позов без розгляду.

Північний апеляційний господарський суд своєю постановою від 03.09.2019 скасував ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2019, направив справу до суду першої інстанції.

У судовому засіданні 14.11.2019 позивач подав клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Позивач подав клопотання про залишення без розгляду клопотання про призначення у справі експертизи.

Відповідач-2 позовні вимоги відхилив, зазначивши, що:

- не має жодних зобов`язань перед позивачем, оскільки не було страхової виплати;

- позивач не подав суду доказів (судових рішень, які вступили в законну силу), якими належним чином було встановлено винних осіб;

- позивач не надав доказів на підтвердження розміру збитків.

Відповідач-1 у поданому суду 02.01.2020 відзиві зазначив, що в укладеному між ПрАТ «УАСК АСКА» та ПП «ЕЛЬБА-ІНВЕСТ» полісі АК 6787344, яким застрахований транспортний засіб «Рено», державний номер НОМЕР_1 , встановлений ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну, у розмірі 100000,00 грн.

ПрАТ «УАСК АСКА» 08.09.2017 отримало повідомлення позивача про дорожньо-транспортну пригоду, а 18.10.2017 - заяву про страхове відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою.

Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок допущеного порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Рівненського районного суду від 28.11.2017.

ПрАТ «УАСК АСКА» 08.09.2017 направило автомобіль «DAF», державний номер НОМЕР_2 , для огляду транспортного засобу з фотофіксацією та складення автотоварознавчої експертизи.

08.09.2018 суб`єкт оціночної діяльності Болдарєв С.М. здійснив огляд транспортного засобу в присутності власника транспортного засобу та 08.03.2019 склав звіт № 241/03-19 про оцінку вартості матеріального збитку.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 241/03-19 від 08.03.2019 вартість відновлювального ремонту автомобіля «DAF», державний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 425532,52 грн., значення коефіцієнта фізичного зносу складників 0,7, вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу складає 157142,55 грн.

З огляду на викладене відповідач-1 може відшкодувати лише 100000,00 грн.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

06 вересня 2017 року на ділянці дороги сполученням «Київ - Чоп» на 704 км + 850 км, в районі АЗС «Маркет» сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів марки «DAF» БТ 105.410, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (цивільна відповідальність застрахована в приватному акціонерному товаристві «Європейський Страховий Союз»), власником якого є товариство з додатковою відповідальністю «Лисичанський желатиновий завод», під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу марки «Renault Gangoo» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (цивільна відповідальність застрахована в приватному акціонерному товаристві «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», поліс АК 6787344), власником якого є приватне підприємство «ЕЛЬБА-ІНВЕСТ», під керуванням водія ОСОБА_1 .

За наслідками дорожньо-транспортної пригоди було порушено кримінальне провадження № 00000226 за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження).

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 383 від 15.09.2017, водій автомобіля «Renault Gangoo» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в дорожній ситуації, що розглядається для забезпечення безпеки дорожнього руху та перед зміною напрямку руху повинен був переконатися в безпечності маневру, а також не повинен був виїжджати на смугу зустрічного руху, коли по ній в зустрічному напрямку рухалися інші транспортні засоби. Тобто в цій дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля «Renault Gangoo» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повинен був діяти згідно з вимогами пунктів 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 № 1306.

27 вересня 2017 року слідчий слідчого відділення Воловецького відділення поліції Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області закрив кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення) та постановив вирішити питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно з чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення. Підставою для закриття кримінального провадження, відповідно до постанови, є відсутність потерпілої особи, якій заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, оскільки водій вантажного автомобіля «Renault Gangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керуючи цим транспортним засобом своїми діями вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої спричинив тілесні ушкодження лише самому собі.

Приватне підприємство «ЕЛЬБА-ІНВЕСТ», яке є власником вантажного автомобіля «Renault Gangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не надало жодних доказів на спростування встановлених в рамках досудового розслідування обставин щодо порушення водієм ОСОБА_1 вимог пунктів 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 № 1306. Обов`язок доведення цих обставин, відповідно до ст. 74 ГПК України, покладається на відповідача.

Таким чином суд вважає доведеним факт спричинення дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення водієм автомобіля «Renault Gangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є приватне підприємство «ЕЛЬБА-ІНВЕСТ», правил дорожнього руху.

08 вересня 2017 року позивач повідомив відповідача-1 про дорожньо-транспортну пригоду.

В силу вимог статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

09 вересня 2017 року призначений приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» експерт склав протокол огляду транспортного засобу «DAF» БТ 105.410, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На прохання позивача відповідач-1 надав дозвіл на здійснення ремонтних робіт.

З метою здійснення ремонтних робіт, 10.09.2017 позивач уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Гроцький Транс» (виконавцем робіт) договір № В-100917 технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу.

Позивач заявив до стягнення з відповідачів солідарно 379511,31 грн., які складаються з витрат на ремонт транспортного засобу у розмірі 131054,01 грн. (91413,64 грн. за виконані роботи, 35108,99 грн. за запасні частини, 1328,90 грн. за пересилання цих частин виконавцеві робіт, 3202,48 грн. за інші запасні частини) та 248457,30 грн. збитків.

За загальним правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України).

Водночас, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані окремими законодавчим актом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідальність страховика полягає у виконанні обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником, у межах страхових сум. Межі страхового відшкодування, тобто розмір грошової суми, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, визначаються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідним страховим полісом, що є єдиною формою внутрішнього договору страхування.

Шкода є економічною кількісною категорією, що виражає вартість збитків. Встановлюючи межі відшкодування шкоди, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також визначає порядок визначення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню страховиком особі, що її заподіяла.

За загальним правилом, яке наведено у ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Витрати, які є складовою шкоди як вартісного вираження збитків при пошкодженні транспортного засобу, підлягають відшкодуванню як визначені в статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Визначення розміру збитку у вигляді відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється шляхом оцінки майна за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-III).

Отже, розмір реальних збитків та розмір збитків у вигляді відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу не завжди можуть співпадати. У випадку не покриття (недостатності) розміру оціненої шкоди фактично понесених витрат страховиком, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, обов`язок сплати різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою покладається на особу, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність (ст. 1194 ЦК України).

Як зазначено вище 08.09.2018 суб`єкт оціночної діяльності Болдарєв С.М. здійснив огляд транспортного засобу «DAF» держаний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до звіту № 241/03-19 від 08.03.2019 про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого пошкодженням транспортного засобу (автомобіля «DAF» держаний номер НОМЕР_2 ), вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу складає 157142,55 грн.

Отже, суд вважає доведеним, що оцінена шкода, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, становить 157142,55 грн.

Оскільки ліміт по полісу АК 6787344 за спричинену майну шкоду складає 100000,00 грн., суд задовольняє вимоги позивача про стягнення 100000,00 грн. з приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» та 31054,01 грн. з приватного підприємства «ЕЛЬБА-ІНВЕСТ» як різниця з фактично понесених витрат на ремонт транспортного засобу (131054,01 грн. - 100000,00 грн.).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів солідарно 248457,30 грн. за простій транспортного засобу та отримання позивачем додаткових фінансових збитків, суд виходив з такого.

Згідно з частиною 3 статті 147 Господарського кодексу України (далі - ГК України) збитки, завдані суб`єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частинами 2 та 3 статті 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, у тому числі, відшкодування збитків.

Відповідно до статті 224 ГК України Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання недоговірної шкоди передбачено ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, складовими елементами акту завдання шкоди є: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду; настання шкоди; причинний зв`язок між вказаними двома елементами; вина завдавача шкоди.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

У своїх доводах щодо розміру збитків позивач послався на те, що за період з 07.09.2017 по 10.12.2017 (період простою пошкодженого автомобіля) міг би одержати дохід у розмірі 248457,30 грн. (2615,34 грн. дохід за один день)*95 днів).

Водночас позивач не довів, що він міг б реально одержати такий дохід за звичайних обставин, якби його право не було порушене, у зв`язку з чим підстави для стягнення з відповідачів 248457,30 грн. упущеної вигоди відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає судовий збір на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов товариства з додатковою відповідальністю «Лисичанський желатиновий завод» до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» та приватного підприємства «ЕЛЬБА-ІНВЕСТ».

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (вул. Перемоги, 97-а, м. Запоріжжя, 69005, код 13490997) на користь товариства з додатковою відповідальністю «Лисичанський желатиновий завод» (м. Лисичанськ, Луганська область, 93100, код 00418030) 100000,00 грн. шкоди, 1500,00 грн. судового збору.

Стягнути з приватного підприємства «ЕЛЬБА-ІНВЕСТ» (проспект 40 річчя Жовтня, 116-А, м. Київ, 03127, код 31808088) на користь товариства з додатковою відповідальністю «Лисичанський желатиновий завод» (м. Лисичанськ, Луганська область, 93100, код 00418030) 31054,01 грн. шкоди, 465,81 грн. судового збору.

Відмовити в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 19.03.2020.

Суддя С.А. Ковтун