ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
24.02.2020 Справа № 905/2226/19
Суддя - Говорун О.В.
Секретар судового засідання - Коновалова А.І.
Позивач Маріупольська міська рада.
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Віннерс".
Представники учасників справи:
від позивача не з`явився;
від відповідача Серпик Н.С.;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним між сторонами договором №286-001 щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою в частині оплати за користування об`єктом благоустрою, у зв`язку з чим, просить стягнути заборгованість та пеню.
26.12.2019 до суду надійшов відзив, у якому відповідач заперечував щодо задоволення позову з посиланням на те, що тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності на вищевказаній земельній ділянці розміщено не було, договором був передбачений лише намір розмістити таку споруду, і фактично користування об`єктом благоустрою не здійснювалось. Також, спеціалістами відділу контролю за використанням активів департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради складений акт виїзного обстеження земельної ділянки від 28.02.2019, на якому відповідач мав намір розмістити тимчасову споруду, згідно з яким встановлено, що на час обстеження земельна ділянка не використовується і вільна від забудови та споруд. Крім того, відповідно до Положення про користування об`єктами благоустрою комунальної власності на території м.Маріуполя, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради №7/11-729 від 28.09.2016, умовами для користування об`єктами благоустрою є наявність договору пайової участі, а також паспорту прив`язки тимчасової споруди, однак паспорту прив`язки відповідачем отримано не було.
27.01.2020 до суду надана відповідь на відзив, у якій позивач стверджує, що, підписавши договір пайової участі, відповідач погодився з усіма його умовами, зокрема щодо оплати за користування об`єктом благоустрою. Позивач, з свого боку, фактично забронював за відповідачем вищевказаний об`єкт і зобов`язався протягом дії договору не передавати його в користування іншим особам. Крім того, договір автоматично поновлювався на новий строк, із заявою про розірвання договору пайової участі відповідач звернувся лише в 2019 році.
03.02.2020 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно з якими відповідач зазначає, що договір укладено саме з метою розміщення на земельній ділянці тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, а отже плата за користування об`єктом благоустрою здійснюється саме з моменту розміщення такого об`єкту. Також, договором не передбачена оплата за бронювання земельної ділянки, а лише за фактичне користування. Крім того, як вбачається з договору, у разі несплати пайового внеску протягом двох місяців, договір розривається в односторонньому порядку, а тому відповідач не повинен був звертатись до відповідача з будь-якими листами для розірвання договору.
Представник позивача в судове засідання не з`явися, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст. 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.
Статтею 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначені об`єкти у сфері благоустрою населених пунктів.
28.09.2016 Маріупольською міською радою було прийнято рішення "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності" №7/11-729, відповідно до якого, зокрема, затверджено Положення про користування об`єктами благоустрою комунальної власності на території м.Маріуполя (додаток №1, далі - Положення №1), Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності (додаток№2, далі Положення №2) та типовий договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою (а.с.17-29).
Пунктом 1.4 Положення №1 встановлено, що об`єкт благоустрою комунальної власності на території міста Маріуполя це вулиці, дороги, провулки, проїзди, площі, бульвари, майдани, пляжу, території загального користування, парки, тощо.
Пайова участь в користуванні об`єктами благоустрою це визначена у договорі плата (внесок на фінансування заходів з благоустрою міста, утримання, ремонту та будівництва об`єктів благоустрою), яку сплачують до бюджету міста власники тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення у грошовому виразі без ПДВ.
Згідно з ч.4 статті 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об`єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов`язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об`єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем.
Відповідно до пункту 1.4 Положення №2, до отримання паспорту прив`язки ТС Замовник не має права користуватися місцем розміщення та/або об`єктом благоустрою.
09.11.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Віннерс" звернулось до голови комісії з питань користування об`єктами благоустрою на території м.Маріуполя Маріупольської міської ради з заявою, у якій просило розглянути можливість користування об`єктами благоустрою в місці розміщення тимчасової споруди (торгівля, включаючи товари підакцизної групи товарів, за адресою: м.Маріуполь, вул.Бахчиванджи, №Ц113), бажаний строк розміщення тимчасової споруди з 01.01.2017 до 01.04.2017, з режимом роботи з 08:00 год. до 22:00 год (а.с.11).
01.12.2016 між Маріупольською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Віннерс" було укладено договір №286-001 щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого, замовник має намір розташувати на території м.Маріуполь тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності, за адресою: вул.Бахчиванджи (№Ц 113) у Центральному районі м.Маріуполя для торгівлі (включаючи товари підакцизної групи товарів), що є власністю замовника та погоджується на пайову участь (внесок) в користуванні об`єктів благоустрою м.Маріуполь, які будуть використані (задіяні) для розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності. Площа об`єктів благоустрою м.Маріуполь, за використання яких здійснюється плата (внесок) за пайову участь в користуванні об`єктів благоустрою, складає 19 квадратних метрів (а.с.10).
Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Строк дії договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою один рік та продовжується автоматично на строк один рік за відсутності підтверджених фактів систематичного (більше трьох) порушення протягом останнього календарного року. Строк дії договору становить з 01.12.2016 до 01.12.2017 (п.п.4.1-4.3 договору).
02.04.2019 між сторонами було укладено додаткову угоду про розірвання договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою від 02.12.2016 №286-001, згідно з якою було розірвано вищевказаний договір (а.с.14).
Відповідно до ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
За приписами ч.1 ст.26 цього закону, до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність (п.44); надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об`єктів (п.38) тощо.
Згідно з ч.2 ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.
За змістом ч.4 ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури є Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України відповідно до Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого Указом Президента України №633/211 від 31.05.2011.
На виконання повноважень, встановлених законодавством, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом від 21.10.2011 №244 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі-Порядок).
Відповідно до п.1.3 Порядку, тимчасова споруда це одноповерхова споруда, що встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.
Підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди. Встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив`язки. Розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється (п.п.2.1, 2.20, 2.31 Порядку).
За приписами п.п.2.10. та 2.12. Порядку, паспорт прив`язки тимчасової споруди оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку, та підписується керівником (заступником керівника) відповідного органу з питань містобудування та архітектури виконавчого органу міської ради.
Згідно з п.5.7 Положення №1, після підписання договору щодо пайової участі в користуванні об`єктами благоустрою суб`єкт має право надавати заяву на отримання паспорту прив`язки для розміщення стаціонарної чи пересувної тимчасової споруди на території м.Маріуполя.
Пунктом 2.1.1 договору встановлений обов`язок відповідача своєчасно здійснювати оплату пайової участі (внеску) в користуванні об`єктами благоустрою м.Маріуполь відповідно до умов договору.
Отже, здійснивши системний аналіз зазначених вище норм законодавства, положень Маріупольської міської ради №1 та №2 та умов договору, суд дійшов висновку, що суб`єктом оплати за користування об`єктами благоустрою є власник тимчасової споруди, а обов`язок щодо здійснення оплати за користування об`єктом благоустрою не може виникати з наміру розташувати тимчасову споруду, оскільки такий обов`язок обумовлений можливістю користуванням об`єктом благоустрою, який використовується (задіяний) для розміщення тимчасової споруди.
Умовами договору сторони погодили, що відповідач погоджується на пайову участь в користуванні об`єктом благоустрою, які будуть використані (задіяні) для розміщення тимчасової споруди, тобто, станом на момент укладання договору відповідач не здійснював користування об`єктом благоустрою. Плата за договором передбачена саме за користування об`єктом благоустрою, а не за намір здійснювати користування цим об`єктом в майбутньому.
За таких обставин, суд відхиляє доводи позивача, щодо наявності обов`язку відповідача здійснювати оплату за користування об`єктом благоустрою у зв`язку з його фактичним бронюванням за відповідачем.
Як зазначалось вище, відповідно до п.1.4 Положення №2, до отримання паспорту прив`язки тимчасової споруди, відповідач не має права користуватися місцем розміщення та/або об`єктом благоустрою.
Отже, враховуючи, що паспорт прив`язки оформлюється органом з питань містобудування та архітектури, лише з моменту отримання такого паспорту відповідачем, розміщення тимчасової споруди залежало б виключно від його волі та саме з цього моменту у відповідача виникає право користування об`єктом благоустрою для розміщення цієї споруди та обов`язок щодо пайової участі (внеску) в користування таким об`єктом благоустрою.
Документів, які б свідчили про отримання відповідачем паспорту прив`язки суду надано не було.
Крім того, судом прийнято до уваги, що рішенням позивача "Про внесення змін до рішення Маріупольської міської ради від 28.09.2016" від 23.12.2016 №7/14-1058, типовий договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою викладений у новій редакції (а.с.73-76).
Так, згідно з п.1.3 Типового договору, "відповідно до умов договору замовник зобов`язується взяти пайову участь в користуванні об`єктом благоустрою м.Маріуполь з моменту отримання паспорту прив`язки та перерахувати на рахунок уповноваженого органу кошти на їх утримання, призначення платежу: плата за пайову участь (внесок) в користуванні об`єктом благоустрою м.Маріуполь".
Позивач, на думку суду, реалізуючі принцип належного урядування, після прийняття вказаного вище рішення, мав би діяти послідовно та ініціювати внесення відповідних змін до укладеного раніше договору, у зв`язку з прийняттям позивачем рішення, яким було змінено редакцію договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою, зокрема п.1.3 договору.
Таким чином, до отримання паспорту прив`язки у відповідача відсутнє право користування об`єктом благоустрою, а отже і обов`язок щодо пайової участі (внеску) в користуванні таким об`єктом.
Можливість користування відповідним об`єктом благоустрою та обов`язок щодо пайової участі в користуванні таким об`єктом обумовлені наявністю паспорту прив`язки.
Відповідно до листа Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради від 19.12.2019 №30.8-579-30.1, за договором №286-001 від 01.12.2016, адреса встановлення ТС: м.Маріуполь, вул.Бахчиванджи, Ц113, паспорт прив`язки не надавався (а.с.71 зворотній бік).
Крім того, згідно з актом комісійного обстеження від 28.02.2019, в результаті обстеження виявлено, що земельна ділянки за адресою: вул.Бахчиванджи, індексний номер Ц113 не використовується, вільна від забудови та відповідна підприємницька діяльність не здійснюється. Паспорт прив`язки не надавався (а.с.78).
Також, відповідно до п. 3.4. договору сторони погодили, що у разі двомісячної несплати пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою договір розривається в односторонньому порядку.
Таким чином, виходячи зі змісту цієї умови договору, у разі якщо позивач вважає, що відповідач не сплачує пайову участь за користування об`єктом благоустрою за два місяці, договір обов`язково розривається в односторонньому порядку.
За таких обставин, враховуючи недоведеність позивачем виникнення у відповідача обов`язку щодо здійснення оплати за користування об`єктом благоустрою, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу.
Відповідно до ст.129 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд
Відмовити в позові повністю.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.03.2020.

Суддя О.В. Говорун