ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

23 березня 2020 року м. ОдесаСправа № 923/333/16
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: М.А. Мишкіної, С.В. Таран,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 12.04.2016 (суддя Пригуза П.Д., м. Херсон, повний текст ухвали складено та підписано 15.04.2016) про порушення провадження

у справі №923/333/16

за заявою ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2020 ОСОБА_1 звернувся через місцевий господарський суд з апеляційної скаргою на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 12.04.2016 про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ", яка (скарга) надійшла до Південно-західного апеляційного господарського суду 17.03.2020.

В обґрунтування права на апеляційне оскарження вказаної ухвали апелянт зазначає, що, як вбачається з протоколу загальних зборів учасників №19/11/14 від 19.11.2014, ОСОБА_1 як один із учасників (засновників) ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" був обраний учасниками (засновниками) як уповноважена особа засновників боржника, таким чином у розумінні вимог ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є учасником справи про банкрутство №923/333/16.

Одночасно у доданій до скарги заяві скаржник заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причин пропуску процесуального строку.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV ГПК України з наступних підстав.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 2 частини 3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Підпунктами 8 - 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік заяв у справі про банкрутство, за подання яких справляється судовий збір.

Ставки судового збору з апеляційних скарг, що подаються на судові рішення, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду вказаних заяв і скарг, встановлено підпунктом 4 пункту 2 частини другої статті 4 Закону, а саме: за подання апеляційних скарг - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги (редакція, чинна на час подання апеляційної скарги).

Підпунктом 9 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на час подання заяви про порушення справи про банкрутство, визначено ставку судового збору за подання до суду заяви про порушення справи про банкрутство - 10 розмірів мінімальної заробітної плати.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 даного Закону в редакції, чинній на час подання заяви про порушення справи про банкрутство).

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" у 2016 році з 1 січня встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1378 грн.

Враховуючи приписи підпункту 4 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", за звернення з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 12.04.2016 у справі № 923/333/16 підлягає сплаті судовий збір в сумі 20670 грн. (1378*10*150%).

Однак, скаржником відповідно до квитанції №0.0..1 від 10.03.2020 сплачено судовий збір у сумі 2102 грн., тобто не доплачено 18568,00 грн.

Аналогічної правової позиції щодо розрахунку судового збору за перегляд ухвали місцевого господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство дотримується Верховний Суд, зокрема, в ухвалі від 17.03.2020 у справі № 913/567/19.

Крім того, пунктом 3 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Статтею 259 ГПК України передбачено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

До матеріалів апеляційної скарги скаржником додано докази надсилання копії скарги лише ОСОБА_2 ліквідатору Дудкіну Р.А. та Херсонській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, при цьому не додано належних та допустимих в розумінні ст. 77 ГПК України доказів надсилання копії скарги іншим учасникам даної справи, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ПП "Медичний центр "Мед-Сити", ДП "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів Авто".

Що стосується клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до пункту 13 частини 1 Перехідних положень ГПК України (в редакції Закону від 03.10.2017 №2147-VIII) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частинами 1 статті 93 ГПК України (в редакції, що діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали суду) апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 119 ГПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час подання скарги) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім, зокрема, випадку подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Ухвалу Господарського суду Херсонської області про порушення провадження у справі №923/333/16 про банкрутство постановлено 12.04.2016, повний текст ухвали складено та підписано 15.04.2016.

Отже, останній день оскарження даної ухвали рішення - 20.04.2016, однак апеляційна скарга подана ОСОБА_1 лише 11.03.2020, про що свідчить відмітка у відтиску штемпелю вхідної кореспонденції Господарського суд Херсонської області, до якого надійшла скарга.

Відтак, скаржником було пропущено встановлений строк апеляційного оскарження вказаного рішення більше ніж на 3 роки, при цьому заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник посилається на те, що на день порушення провадження у справі про банкрутство (12.04.2016) ОСОБА_1 знаходився за межами України, де знаходиться і станом на теперішній час, що підтверджується належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим об`єктивно не мав можливості як учасник у справі про банкрутство оскаржити таку ухвалу до апеляційного суду в строк, визначений законодавством. Не мав такої можливості і адвокат - Казанцев Г.М., оскільки договір з ОСОБА_1 був укладений лише 27.02.2020 в м. Наро- Фомінськ Московської області, Російська Федерація, що підтверджується змістом договору. Для укладення цього договору адвокат Казанцев Г.М. перетнув державний кордон України 27.02.2020 та повернувся до України, що підтверджується відмітками у закордонному паспорті Казанцева Г.М . Відомості про перетинання державного кордону України ОСОБА_1 адвокатом отримані вже після 28.02.2020, що також свідчить про об`єктивність причини пропуску строку на апеляційне оскарження. Не мав повноважень оскаржити цю ухвалу і адвокат Риженко Д.О., з яким у ОСОБА_12., яка діяла на підставі довіреності від 03.11.2016 від імені ОСОБА_1 , був укладений 14.06.2019 договір про надання правової (правничої) допомоги, на підставі якого з урахуванням окремого доручення адвокатом надавалася лише правова допомога в частині надання правової (правничої) допомоги у справі № 923/333/16 за заявою арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. до ОСОБА_1 (відповідач) та інших про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника в частині оскарження ухвали Господарського суду Херсонської області від 07.06.2019, в частині накладення арешту на все майно та грошові кошти ОСОБА_1 в межах суми боргу. 20.12.2019 адвокат Риженко Д.О. надав звіт, з якого вбачається, що: « ОСОБА_1 було вперше залучено до участі у справі № 923/333/16, провадження у якій відкрито ухвалою суду від 12.04.2016, як відповідача за заявою Дудкіна Р.А. про покладення на відповідачів субсидіарної відповідальності за грошовими зобов`язаннями боржника ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ»; складено, підписано та направлено до Південно-Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 07.06.2019; приймав участь у засіданні Південно-Західного апеляційного господарського суду при розгляді поданої в Ваших інтересах скарги. Постановою суду від 11.12.2019 ухвалу суду першої інстанції в частині накладення арешту на все майно та грошові кошти ОСОБА_1 скасовано, в задоволенні заяви Дудкіна Р.А. про накладення арешту на все майно та грошові кошти ОСОБА_1 відмовлено. Будь-яка інша правова допомога у цій справі ОСОБА_1 не надавалася.». Як вбачається з заяви ОСОБА_12 , підпис на якій посвідчено нотаріально 10.03.2020 за реєстровим № 815, безпосередньо сама ОСОБА_12 , якій від ОСОБА_1 видана в Російській Федерації Довіреність , не є фахівцем у галузі права, на підставі чого звертається за правовою допомогою до адвокатів. Після отримання звіту від адвоката Риженко Д.О. вона передала цей звіт ОСОБА_1. , який самостійно прийняв рішення укласти Договір з адвокатом на надання правової допомоги безпосередньо з адвокатом.

Отже, як зазначив скаржник, з урахуванням вимог ст. 261 ГПК України ОСОБА_1. як учасник справи про банкрутство не був повідомлений про розгляд справи та не залучений до участі в ній, однак суд ухвалив рішення про його права, інтереси та (або) обов`язки. Оскаржувана ухвала апелянтом не отримувалася, про зміст оскаржуваної ухвали він дізнався 02.03.2020 із Єдиного реєстру судових рішень при ознайомленні з процесуальними рішеннями у даній справі.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження, частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право особи на захист судом його прав.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи і лише сам факт звернення з відповідним клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2016 Господарським судом Херсонської області за заявою ОСОБА_2 було порушено справу про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ".

09.06.2016 постановою місцевого господарського введено процедуру ліквідації ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ", ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Дудкіна Р.А.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 07.06.2019 задоволено заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. про забезпечення позову про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на майно відповідачів; накладено арешт, зокрема, на все майно та грошові кошти ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ) в межах суми - 2355768,84 (два мільйони триста п`ятдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят вісім грн. 84 коп.) гривень.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, 24.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив її в частині накладення арешту на все майно та грошові кошти ОСОБА_1 в межах суми - 2355768,48 грн. - скасувати, в задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. про забезпечення позову про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на все майно та грошові кошти відповідача ОСОБА_1 - відмовити. Одночасно скаржником було подано заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвалою Господарського суду Херсонської області від 07.06.2019.

Зазначену апеляційну скаргу було підписано адвокатом Риженко Д.О. на підставі укладеного 14.06.2019 між ним та гр. ОСОБА_15 договору про надання правничої (правової) допомоги, за умовами якого названий адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати клієнту усіма законними методами правничу (правову) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, щодо захисту прав та інтересів клієнта у справі № 923/333/16 за заявою ліквідатора ТОВ «МЦ «Мед-СИТИ» арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства, а клієнт зобов`язаний оплатити надану правничу (правову) допомогу в порядку, на умовах та в строки, що обумовлені цим договором.

Як вбачається з довіреності від 03.11.2016, ОСОБА_1 цією довіреністю уповноважив Апостоліді Олену Валеріївну, зокрема на представництво його інтересів в судах будь-якої ланки - з усіма повноваженнями, які надані законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому. Дана довіреність видана строком на три роки.

Частиною 3 ст. 244 ЦК України визначено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Судова колегія зазначає, що ОСОБА_1 на свій власний розсуд обрав саме ОСОБА_12 як особу, яка може представляти його інтереси за довіреністю, у тому числі уповноважив її представництво його інтересів в судах будь-якої рівня. Отже, посилання скаржника на те, що ОСОБА_12 не є фахівцем у галузі права, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки ризики уповноваження некомпетентної особи несе саме довіритель, який є відповідальним за свій вибір уповноваженої особи. З тих самих підстав не приймається посилання скаржника і на те, що вищевказаний договір про надання правничої (правової) допомоги від 14.06.2019 укладений між гр. ОСОБА_15 та адвокатом Риженко Д.О. лише щодо захисту прав та інтересів клієнта у справі № 923/333/16 за заявою ліквідатора ТОВ «МЦ «Мед-СИТИ» арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. При цьому ніяких обґрунтувань щодо причин неукладення такого договору у даній справі, не обмежуючись лише вказаним питанням, скаржником не наведено.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що причини пропуску строку, зазначені апелянтом в обґрунтування відповідного клопотання, не є поважними для поновлення процесуального строку на оскарження ухвали Господарського суду Херсонської області від 12.04.2016, що відповідно до вимог процесуального закону є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для зазначення інших підстав для поновлення пропущеного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Встановивши недоліки апеляційної скарги ОСОБА_1 (неповажність зазначених ним причин пропуску строку на апеляційне оскарження, відсутність доказів сплати судового збору у передбаченому чинним законодавством розмірі, а також відсутність доказів направлення копії апеляційної скарги з додатками всім учасникам справи), колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду залишає вказану апеляційну скаргу без руху з метою надання скаржникові можливості усунути вищезазначені недоліки, а саме: вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Херсонської області від 12.04.2016 про порушення провадження у справі №923/333/16, доплатити судовий збір у сумі 18568,00 грн., а також надати належні та допустимі в розумінні ст. 77 ГПК України докази надсилання копії скарги з додатками іншим, зазначеним вище учасникам даної справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що скаржником не виконані вимоги статті 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 258, 260 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 12.04.2016 у справі №923/333/16 залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що якщо не будуть усунуті недоліки у строк, встановлений судом, або вказані скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя М.А. Мишкіна

Суддя С.В. Таран