ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.03.2020р. Справа № 904/3635/19

За позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

До: Товариства з обмеженою відповідальністю "Теро ЛТД", м. Дніпро

Про: стягнення 869 410, 73 грн.(розгляд заяви про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню)

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Вовчук О.Ю. ( адвокат ) ;

Присутній : гр. ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.19р. у справі №904/3635/19р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі; стягнуто з відповідача - ТОВ «Теро ЛТД» на користь позивача - АТ НАК «Нафтогаз України»: 660 515, 69 грн. - заборгованості за договором; 94 780, 57 грн. - пені; 82 100, 01 грн. - інфляційних втрат; 32 014, 47 грн. - 3% річних та 13 041, 16 грн. - витрат на сплату судового збору.

26.11.19р. на виконання рішення суду було видано відповідний наказ.

29.11.19р. до канцелярії суду від ТОВ «Теро ЛТД» (відповідач) надійшла апеляційна скарга на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.19р. у справі №904/3635/19. 02.12.19р. матеріали справи були надіслані до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою ЦАГС від 09.12.19 р. апеляційна скарга ТОВ «Теро ЛТД» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.19р. у справі №904/3635/19р. повернута скаржнику. 11.12.19 р. матеріали справи повернулися із ЦАГС до господарського суду Дніпропетровської області 12.12.19р. до господарського суду повторно надійшла апеляційна скарга ТОВ «Теро ЛТД» на вищезазначене рішення суду, після чого матеріали справи 13.12.19 р. разом з апеляційною скаргою були направлені на адресу ЦАГС.

22.01.20р. до канцелярії суду від ТОВ «Теро ЛТД» (відповідач) надійшла заява вих. №13/9-3635/19 (3) від 22.01.20р. про визнання наказу суду від 26.11.19р. таким, що не підлягає виконанню. Заява обґрунтована посиланням на ту обставину, що рішення у цій справі на час видачі судом наказу не набрало законної сили у зв`язку з його оскарженням відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги на адресу ЦАГС до відділення зв`язку 25.11.19р.

Ухвалою суду від 23.01.20р. було відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ТОВ «Теро ЛТД» про визнання наказу суду від 26.11.19р. таким, що не підлягає виконанню, до повернення матеріалів справи №904/3635/19 до господарського суду Дніпропетровської області від ЦАГС.

Постановою ЦАГС від 18.02.20р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.19р. у справі №904/3635/19 залишено без змін. 28.02.20р. матеріали надійшли на адресу суду. Ухвалою суду від 03.03.20р. розгляд заяви ТОВ «Теро ЛТД» про визнання наказу суду від 26.11.19р. таким, що не підлягає виконанню , було призначено на 12.03.20р. До судового засідання 12.03.20р. з`явився представник відповідача ( заявника ) позивач явку повноважних представників не забезпечив, жодних заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило. Представник відповідача під час судового засідання 12.03.20 р. наполягав на задоволенні заяви з підстав , раніше викладених у ній.

Відповідно до ст. 241 ГПК України : рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 256 цього Кодексу передбачено , що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскільки ця справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників , а повний текст судового рішення був складений 04.11.19р., то рішення ( за відсутності апеляційної скарги ) набрало чинності 25.11.19 р., а відтак, наказ про примусове виконання цього рішення було своєчасно видано саме 26.11.19 р. Окрім того , у суду відсутні будь-які правові підстави для визнання цього наказу таким , що не підлягає виконанню, оскільки постановою ЦАГС від 18.02.20р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.19р. у справі №904/3635/19 залишено без змін.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Нормами статті 327 цього кодексу передбачено, що виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого судом наказу, який є виконавчим документом.

Згідно приписів ст. 328 ГПК України: суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню; суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин; суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу; неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви; до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання; про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу; якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом; Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктами 3.3, 3.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлено, що частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково). Тією ж частиною четвертою статті 117 ГПК передбачено, що коли стягнення за наказом, визнаним таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, уже відбулося, господарський суд на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Згідно до положень «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» (Рим, 4.XI.1950) ( ратифіковано Законом України N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97 ): Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом ( стаття 6(1).Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правого захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи ( Стаття 13 (1). Ніщо в цій Конвенції не може тлумачитися як таке, що надає будь-якій державі, групі або особі будь-яке право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, що викладені в цій Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж передбачено в Конвенції ( Стаття 17 (1). Відповідно до Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав і основних свобод людини» ( який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97 ): кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права ( ст.1 ).

Європейський Суд з прав людини неодноразово в низці своїх рішень за заявами громадян проти України зазначав , що в Україні заявники на протязі значного терміну часу не можуть домогтися виконання судових рішень, винесених на їх користь .Так у рішенні по Справі «Войтенко проти України» (Заява N 18966/02,Страсбург, 29 червня 2004 року) суд знову повторює, що «...ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (див. «Іммобільяре Саффі проти Італії», заява N 22774/93) . Суд нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу N 1 (див. серед інших джерел, «Бурдов проти Росії» , заява N 59498/00; «Ясіуньєне проти Латвії», заява N 41510/98, 6 березня 2003 року).Тому у цій справі Суд вважає, що неможливість заявника домогтися виконання його рішення протягом чотирьох років становить втручання у його право на мирне володіння майном у сенсі пункту першого статті 1 Протоколу N 1 ...»

Враховуючи вищезазначені фактичні обставини, приписи чинного законодавства України, відсутність правових підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, передбачених ст. 328 ГПК України ( оскільки станом на 26.11.19р. рішення господарського суду від 04.11.19р. у справі №904/3635/19 набрало законної сили, а пізніше було залишено без змін постановою ЦАГС від 18.02.20р. ) , заява відповідача задоволенню не підлягає .

На підставі вищезазначеного , керуючись вимогами ст.ст. 234, 235, 255, 256, 328 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Теро ЛТД» вих. №13/9-3635/19 (3) від 22.01.20р. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Повний текст ухвали складено 17.03.2020р.

Суддя О.Ю.Васильєв