УХВАЛА

10 березня 2020 року Справа № 913/573/19

Провадження №33/913/573/19

Розглянувши заяву б/н від 27.02.2020 Фермерського господарства Стельмахівське про розстрочення виконання рішення Господарського суду Луганської області від 16.12.2019 у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Український комунальний банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Укркомунбанк Матвієнко А.А. (юридична адреса: вул. Шевченка, В.В., б. 18-А, м. Луганськ, 91055; адреса для листування: вул. Петра Сагайдачного, б.17, м. Київ, 04070)

до Фермерського господарства Стельмахівське (с. Стельмахівка, Сватівський район, Луганська область, 92623)

про стягнення 949379 грн 29 коп.

Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання Сокрута Н.М.

У засіданні брали участь:

від стягувача представник не прибув;

від боржника Дудій А.І., адвокат, ордер серія ХВ №194300044 від 10.03.2020

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 16.12.2019 позов задоволено частково; стягнуто з Фермерського господарства Стельмахівське на користь Публічного акціонерного товариства Український комунальний банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Укркомунбанк Матвієнко А.А. інфляційні втрати в сумі 757594 грн 42 коп, 3 % річних в сумі 169625 грн 55 коп., судовий збір у сумі 13908 грн 31 коп.

08.01.2020 зазначене рішення набрало законної сили та на його виконання Госопдарським судом Луганської області видано наказ.

28.02.2020 від боржника через канцелярію суду надійшла заява б/н від 27.02.2020, в якій він просить розстрочити виконання рішення Господарського суду Луганської області від 16.12.2019 у справі №913/537/19 щодо стягнення з Фермерського господарства Стельмахівське на користь Публічного акціонерного товариства Український комунальний банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Укркомунбанк Матвієнко А.А. інфляційних втрат у сумі 757594 грн 42 коп, 3 % річних у сумі 169625 грн 55 коп. на 9 місяців, з березня по листопад 2020 року зі сплатою кожного місяця по 103024 грн 44 коп.

Відповідно до Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.02.2020 для розгляду заяви б/н від 27.02.2020 Фермерського господарства Стельмахівське про розстрочення виконання рішення у справі №913/573/19 визначено такий склад суду: головуючий суддя (суддя - доповідач): Фонова О.С.

28.02.2020 на підставі розпорядження керівника апарату суду №9-р, у зв`язку з тим, що суддя Фонова О.С. з 24.02.2020 по 13.03.2020 перебуває у відпустці, відповідно до ст.32 ГПК України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду та абз. 3 п.5.4 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Господарському суді Луганської області був проведений повторний автоматизований розподіл заяви з метою заміни судді, що підтверджується Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2020, та заява передана на розгляд судді Драгнєвіч О.В.

Ухвалою суду від 02.03.2020 розгляд заяви призначено на 10.03.2020.

05.03.2020 від стягувача на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення №104/20-л від 05.03.2020, в яких він просить відмовити в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення. Зазначив, що на даний час триває процедура ліквідації банку. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 29.08.2019 №2197 строк здійснення процедури ліквідації продовжено до 13.09.2020 включно. Отже, термін розстрочення рішення, про яке клопоче боржник, - до листопада 2020 року, виходить за межі встновленого строку на процедуру ліквідації банку.

Письмові пояснення розглянуті та долучені судом до матеріалів справи.

10.03.2020 на підставі розпорядження керівника апарату суду №13-р, у зв`язку з тим, що суддя Драгнєвіч О.В. перебуває у відпустці, відповідно до ст.32 ГПК України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду та абз. 1 п.5.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Господарському суді Луганської області був проведений повторний автоматизований розподіл заяви з метою заміни судді, що підтверджується Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2020, та заява передана на розгляд судді Косенко Т.В.

Представник боржника в судовому засіданні 10.03.2020 надав усні пояснення щодо заяви. Просив задовольнити подану ним заяву.

Представник стягувача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Дослідивши заяву, заслухавши пояснення представника боржника, суд зазначає наступне.

Згідно з ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Таким чином, розстрочка це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

При розгляді заяви про розстрочку рішення, суду необхідно встановити обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі у визначений строк або встановленим господарським судом способом, врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У розумінні ст.331 ГПК України важкий фінансовий стан заявника не є тією виключною обставиною, яка б давала підстави для відстрочення виконання рішення суду, адже її наявність (відсутність) залежить, зокрема від власної діяльності суб`єкта господарювання заявника.

Необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997, пункт 40 Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії" №22774/93, пункт 74, ECHR 1999-V).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції», у справі «Бурдов проти Росії», у справі «Ясюнієне проти Литви»).

Складне фінансове становище Фермерського господарства "Стельмахівське", яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

У відповідності до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід зазначити, що в підтвердження наявності скрутного фінансового становища заявником було надано наступні докази:

- довідку №52 від 26.02.2020 Фермерського господарства Стельмахівське про рахунки;

- довідку №110.43-18 від 04.02.2020 ФЛОУ АТ "Ощадбанк" відповідно до якої, залишок коштів на рахунку Фермерського господарства Стельмахівське станом на 03.02.2020 складає 655 грн 02 коп.;

- довідку №200204su08470200 від 04.02.2020 АТ КБ "ПРИВАТБАНК" відповідно до якої, залишок коштів на рахунку Фермерського господарства Стельмахівське станом на 04.02.2020 складає 2347 грн 15 коп.;

- податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2019 року.

Суд враховує, що вказані документи не відображають реальне фінансове становище боржника, оскільки Фермерським господарством Стельмахівське не подано документального підтвердження того, що вказані у довідці кошті є єдиними заощадженнями; не надано доказів вжиття активних заходів до погашення боргу для виконання судового рішення у справі №913/573/19; не надано доказів, які б вказували на високу вірогідність у вказаний строк виконати судове рішення.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви б/н від 27.02.2020 Фермерського господарства Стельмахівське про розтрочення виконання рішення Господарського суду Луганської області від 16.12.2019 у справі №913/573/19.

Керуючись ст.ст.234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фермерського господарства Стельмахівське б/н від 27.02.2020 про розстрочення виконання рішення Господарського суду Луганської області від 16.12.2019 у справі №913/573/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили 10.03.2020 відповідно до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Т.В. Косенко