УХВАЛА

м. Київ

11.03.2020Справа № 910/14699/18

Господарський суд міста Києва у складі: головуючий - суддя Князьков В.В.,

при секретарі судового засідання Скокіна О.Л.

розглянувши у відкритому судового засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»

на бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерактив-груп», м. Київ

про стягнення 16 517,03 грн,

За участю представників:

від стягувача (скаржника): Поляков Т.Ю.

від боржника: не з`явився

від ВДВС: Бойченко С.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерактив-груп» заборгованість з орендної плати в сумі 10 157,34 грн, заборгованість зі сплати комунальних платежів в сумі 5 241, 97 грн, пеню в сумі 1 117,72 грн та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

14.03.2019 Господарським судом міста Києва на виконання рішення від 18.02.2019 у справі № 910/14699/18 видано наказ.

На підставі вказаного наказу суду Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 10.06.2019 відкрито виконавче провадження № 59314623.

05.02.2020 через відділ діловодства суду надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (вх. № 3/234) на бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.03.2019, в якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/14699/18;

- зобов`язати державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві здійснити виконавчі дії у виконавчому провадженні, відкритому на підставі наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/14699/18, а саме: здійснити перевірку майнового стану ФОП Дронов Д.Б., а надалі не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника та, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника; за наслідками виконання попереднього пункту з виявлення активів та майна боржника у виконавчому провадженні, здійснити їх арешт та за необхідності - стягнення для задоволення інтересів ПАТ «КБ «Хрещатик» як стягувача у виконавчому провадженні.

В обґрунтування поданої скарги боржник зазначає, що наказ суду від 14.03.2019 було направлено для примусового виконання до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 22.03.2019 та з вказаної дати лише 10.06.2019 відкрито виконавче провадження № 59314623. При цьому постанова про відкриття виконавчого провадження всупереч вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» не була направлена стягувачу. Також вказує, що на момент звернення зі скаргою до суду, жодних дій, котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану боржника та фактичне примусове виконання наказу, в рамках вказаного виконавчого провадження здійснено не було, що підтверджується інформацією, яка міститься на офіційному сайті Міністерства юстиції України «Автоматизована система виконавчих проваджень». Зважаючи на бездіяльність з боку державного виконавця позивач 23.01.2020 звернувся до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві із запитом щодо надання інформації про хід виконавчого провадження, однак його залишено без відповіді. Примусове виконання рішення не здійснюється, чим порушуються права позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 призначено розгляд скарги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на 17.02.2020.

У зв`язку із неподанням суду копій матеріалів виконавчого провадження № 59314623 розгляд скарги відкладено на 04.03.2020.

03.03.2020 від головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на скаргу. В якому державна виконавиця Бойченко С.В. вказує на те, що нею не отримано копії скарги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № 59314623, у зв`язку із чим остання не має можливості надати суду обґрунтовані пояснення з порушених питань у скарзі.

Головна державна виконавиця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Бойченко С.В. в судовому засіданні 04.03.2020 подала суду копії матеріалів виконавчого провадження № 59314623.

У судовому засіданні 04.03.2020 оголошено перерву до 11.03.2020.

06.03.2020 від головної державної виконавиці Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на скаргу. В якому державна виконавиця вказує на те, що нею в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» здійснено всі необхідні дії щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 по справі № 910/14699/18, у зв`язку із чим доводи викладені у скарзі є необґрунтованими. Окрім того, державна виконавиця вказує на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 59314623 від 10.06.2019 була відправлена на адресу стягувача 11.06.2020, що підтверджується копією реєстру поштових відправлень рекомендованих листів.

У судове засідання 11.03.2020 представник боржника не з`явився, заперечень проти скарги стягувача суду не подав.

Представник стягувача у судовому засіданні 11.03.2020, надав пояснення по суті скарги та просив суд її задовольнити.

Державна виконавиця Бойченко С.В. у судовому засіданні 11.03.2020 заперечувала щодо задоволення скарги, посилаючись на те, що постанову про відкриття виконавчого провадження направлено стягувачу у строки визначені Законом України «Про виконавче провадження» та вказувала, що нею здійснено всі передбачені Законом дії щодо виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 по справі № 910/14699/18, у зв`язку із чим просила суд відмовити у задоволенні скарги.

Згідно зі статтею 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Приймаючи до уваги, що боржник, якого було належним чином повідомлено про розгляд скарги, не з`явився на виклик суду та не надав пояснень по суті скарги, господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги без участі представника боржника за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, господарський суд зазначає таке.

За приписами статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Порядок оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання рішення господарського суду передбачено статтями 339-345 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як встановлено судом, згідно із заявою вих. № 3/1583 від 22.03.2019 Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» було пред`явлено до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, тобто за місцем державної реєстрації місцезнаходження боржника, наказ Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 у справі № 910/14699/18.

Зі змісту вказаної заяви стягувача вбачається, що до відділу державної виконавчої служби було направлено оригінал виконавчого документу, а також платіжне доручення на підтвердження сплати стягувачем авансового внеску.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. п. 1-3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Однак, як вказує скаржник, державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві не було розглянуто заяву стягувача у встановлений законом строк та не повідомлено заявника про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається із копії матеріалів виконавчого провадження № 59314623 та інформації, що міститься на офіційному сайті Міністерства юстиції України «Автоматизована система виконавчих проваджень», виконавче провадження за наказом Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 у справі № 910/14699/18 було відкрито лише 10.06.2019, тобто з порушенням строків визначених частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

При цьому, твердження скаржника щодо не повідомлення заявника про відкриття виконавчого провадження, спростовуються копією реєстру поштових відправлень рекомендованих листів з якого вбачається, що постанову про відкриття виконавчого провадження № 59314623 від 10.06.2019 було направлено Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Хрещатик» 11.06.2019 за адресою: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 8.

Разом з тим, згідно відомостей що містяться на офіційному сайті Міністерства юстиції України «Автоматизована система виконавчих проваджень» стосовно виконавчого провадження № 59314623 станом на 04.02.2020 була наявна наступна інформація: 10.06.2019 - дата відкриття виконавчого провадження.

Будь-яка інша інформація стосовно вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 59314623 на сайті Міністерства юстиції України «Автоматизована система виконавчих проваджень» станом на 04.02.2020 відсутня.

Скаржник вказує на те, що він звертався до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ із запитом щодо надання інформації про хід виконавчого провадження № 59314623, проте відповіді на нього не отримав.

Судом встановлено, що станом на час звернення до суду з цією скаргою щодо бездіяльності державного виконавця, рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 у справі №910/14699/18 не виконано.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 абз 2 ч. 1 вказаної статті).

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Як передбачено частиною четвертою статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Своєчасне та повне виконання рішення суду забезпечується завдяки використанню, зокрема, державним виконавцем повного обсягу повноважень, процесуальних інструментів та сукупності різних заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", та які є необхідними для примусового виконання рішення суду.

Як свідчать копії матеріалів виконавчого провадження, 10.06.2019 державним виконавцем отримано відповідь № на запит № 58739564 від 10.06.2019 про номери рахунків, відкритих боржником у АТ «УкрСиббанк», АТ КБ «Приват Банк».

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно з ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як свідчать матеріали виконавчого провадження, державним виконавцем ще 10.06.2019 здійснено запити щодо інформації про майно чи доходи боржника та отримано відповідь № на запит № 58739564 від 10.06.2019 про номери рахунків, відкритих боржником у АТ «УкрСиббанк», АТ КБ «Приват Банк».

При цьому, матеріали справи не містять будь-якої інформації щодо дій виконавця в період з 10.06.2019 по 27.01.2020, направлених щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника відкритих АТ «УкрСиббанк», АТ КБ «Приват Банк».

Судом встановлено, що державний виконавець у встановлений зазначеною статтею строк провів перевірку майнового стану боржника (10.06.2019 державним виконавцем отримано відповідь № на запит № 58739564 від 10.06.2019 про номери рахунків, відкритих боржником у АТ «УкрСиббанк», АТ КБ «Приват Банк») та у подальшому порушив обов`язок перевірки щодо виявлення рахунків боржника не рідше одного разу на два тижні та щодо виявлення рухомого та нерухомого майна, а також майнових прав та отримання інформації про доходи боржника не рідше одного разу на три місяці.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частинами 2 - 4 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Разом з тим, із копій матеріалів виконавчого провадження № 59314623 вбачається, що державною виконавицею Бойченко С.В. лише 12.12.2019 здійснено дії щодо виявлення майна за місцезнаходженням юридичної особи. При цьому, маючи інформацію щодо номерів рахунків, відкритих боржником у АТ «УкрСиббанк», АТ КБ «Приват Банк» станом на 10.06.2019, державним виконавцем лише 27.01.2020 винесено постанову про арешт коштів боржника.

Окрім того, згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Інформація повинна містити відомості про час її розміщення.

Відповідно до пунктів 2 - 4 Розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 за № 2432/5 (надалі - Положення), виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення.

Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється. У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

Як вбачається із відомостей, що містяться на офіційному сайті Міністерства юстиції України «Автоматизована система виконавчих проваджень» стосовно виконавчого провадження № 59314623 станом на 04.02.2020 була наявна наступна інформація: 10.06.2019 - дата відкриття виконавчого провадження.

Будь-яка інша інформація щодо вжиття будь-яких заходів державним виконавцем, крім відкриття виконавчого провадження № 59314623 на сайті Міністерства юстиції України «Автоматизована система виконавчих проваджень» станом на 04.02.2020 була відсутня.

Отже, враховуючи те, що у період з 10.06.2019 по 27.01.2020 державним виконавцем здійснено дії лише щодо відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про арешт коштів боржника, враховуючи те, що в АСВП станом на 04.02.2020 містились не повні відомості щодо виконавчого провадження № 59314623, за висновком суду, свідчать про те, що державний виконавець не вчиняв належних дій для примусового виконання наказу суду у цій справі, що є порушенням, зокрема, норм статей 10, 18, 26, 48 Закону України "Про виконавче провадження", які визначають порядок та строки здійснення перевірки майнового стану боржника. Державний виконавець не здійснював систематичні перевірки з метою належного виконання рішення суду, що також свідчить про порушення Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, за висновками суду, державний виконавець лише після звернення стягувача із заявою вих. № 3/141 від 23.01.2020 щодо надання інформації про хід виконавчого провадження почав вживати належних заходів щодо арешту коштів боржника.

У даному випадку судом враховано, що Європейський суд з прав людини (далі - Суд), рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони.

У рішеннях Суду у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 та у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012 вказано, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

У рішеннях у справі Антонюк проти України, no. 17022/02, від 11.12.2008 та у справі Мкртчян проти України, no. 21939/05, від 20.05.2010 Європейский суд з прав людини вказує, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні та обмежується питаннями організації та вчинення виконавчих дій.

Судом також зазначалось, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично (рішення Суду у справі Чіжов проти України, заява №6962/02).

У своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Тобто, практика Європейського суду з прав людини однозначно свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Однак, зі спливом одинадцяти місяців (з 22.03.2019 звернення стягувача із заявою про примусове виконання рішення по 05.02.2020 дата звернення стягувача до суду із скаргою на бездіяльністю державного виконавця) рішення суду у справі № 910/14699/18 в примусовому порядку не виконано.

Враховуючи наведене вище, господарський суд дійшов висновку, що скарга в частині вимог про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 у справі № 910/14699/18 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Щодо вимог скаржника про зобов`язання державного виконавця вчинити дії з виконання наказу суду від 14.03.2019, а саме: здійснити перевірку майнового стану ФОП Дронов Д.Б., а надалі не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника та, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника; за наслідками виконання попереднього пункту з виявлення активів та майна боржника у виконавчому провадженні, здійснити їх арешт та за необхідності - стягнення для задоволення інтересів ПАТ «КБ «Хрещатик» як стягувача у виконавчому провадженні, господарський суд зазначає, що відповідні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки дані вимоги фактично є зазначенням про необхідність дотримання державним виконавцем строків та порядку вчинення будь-яких виконавчих дій, передбачених законом. Окрім того, при розгляді скарги судом встановлено, що державним виконавцем вчинено дії щодо виявлення майна та арешту коштів боржника.

При цьому, судом також враховано та прийнято пояснення представника ПАТ «КБ «Хрещатик» щодо технічної помилки в прохальній частині скарги щодо вимоги «здійснити перевірку майнового стану ФОП Дронов Д.Б.» замість «здійснити перевірку майнового стану ТОВ «Інтерактив-Груп».

Суд також зазначає, що Постановою Кабінету міністрів України № 870 від 09.10.2019 «Про деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» ліквідовано Головне територіальне управління юстиції у м. Києві правонаступником якого визначено Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).

З урахуванням того, що Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві змінено найменування на Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), підлягає визнанню неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Керуючись ст. ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойченко Світлани Валеріївни з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 у справі № 910/14699/18.

3. У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 16.03.2020.

Суддя В.В. Князьков