У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

20 березня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/223/20

Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., у порядку наказного провадження розглянувши матеріали заяви №1533/2020 від 06.03.2020 Акціонерного товариства «Кредобанк», вул. Сахарова, буд. 78, м. Львів, 79026; пр-т. Гагаріна, 23, а/с 57, м. Київ, 02094; до Приватного підприємства «Форспрофіт», вул. Толстого, 104, кв. 4, м. Чернігів, 14014; про видачу судового наказу про стягнення 22717,59грн

ВСТАНОВИВ:

18.03.2020, до Господарського суду Чернігівської області, надійшла заява Акціонерного товариства «Кредобанк» (надалі АТ «Кредобанк») про видачу судового наказу про стягнення з Приватного підприємства «Форспрофіт» (надалі ПП «Форспрофіт») 22717,59грн заборгованості за договором про надання овердрафту №АО816937 від 14.05.2019, у тому числі 19993,68грн неповернутої суми кредиту, 2532,52грн прострочених відсотків за користування кредитними коштами, 191,39грн пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 01.08.2019 по 28.01.2020 нарахованої відповідно до умов п.6.1. кредитного договору.

Розглянувши заяву АТ «Кредобанк» разом з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні та видачі судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 22717,59грн виходячи з наступного:

У відповідності до статті 12 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема у порядку наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні визначені ГПК України.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ ГПК України.

Частиною 1 статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За частинами 2 та 3 статті 150 ГПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (п.4); перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (п.5).

До заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору (1); документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника (2); копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості (3); інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (4).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги АТ «Кредобанк» зазначає, що Банком виконано в повному обсязі зобов`язання за договором про надання овердрафту №АО816937 від 14.05.2019, що підтверджується випискою по рахунку 937 за період з 20.05.2019 по 28.01.2020. Натомість Боржник (позичальник за договором) свої зобов`язання перед Банком не виконав, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість, що станом на 28.01.2020 становить 22717,59грн.

За висновком суду наведені твердження Банку не ґрунтуються на належних доказах, які мали бути подані до суду разом із заявою про видачу судового наказу з урахуванням вимог п.4 частини 3 статті 150 ГПК України.

Договір про надання овердрафту №АО816937 від 14.05.2019 на порушення умов якого посилається Банк в обґрунтування заявлених вимог (належним чином завірена копія якого додана до заяви про видачу судового наказу) засвідчує лише намір сторін правочину вчинити відповідні дії, однак не підтверджує фактичного виконання ними договірних зобов`язань.

Банківська виписка по рахунку Позичальника 937, на який виходячи з умов п.2.1.8. кредитного договору встановлено Ліміт Овердрафту, відображає лише рух коштів Позичальника в період з 20.05.2019 по 28.01.2020. При цьому, з даної виписки не вбачається за можливе встановити момент з якого заборгованість за Кредитом обліковується саме як прострочена. Одночасно з умов п.2.4., п.2.17. договору про надання овердрафту №АО816937 вбачається, що строк кредитування становить 12 місяців (та може бути продовжений Банком на наступні 12 місяців) починаючи з дати початку кредитування по Договору (20.05.2019), тобто строк кредитування за Договором спливає 20.05.2020.

Банківська виписка по відсотках за користування кредитом, сума яких увійшла до загального розміру заборгованості боржника, АТ «Кредобанк» до матеріалів заяви про видачу судового наказу взагалі не додана; період за який нараховано та заявлено до стягнення відсотки за користування Кредитом (в сумі 2532,52грн) заявником не визначений; розрахунок даних нарахувань до суду не поданий.

За відсутності обґрунтування заявлених вимог належними та допустимими доказами, що мають бути додані заявником до заяви про видачу судового наказу, в тому числі банківських виписок по рахунках боржника, на яких обліковується прострочене тіло кредиту та прострочені відсотки за користування кредитом, суд позбавлений можливості встановити законність виданого ним наказу.

Суд дійшов висновку, що обставини, якими АТ «Кредобанк» обґрунтовує заявлені вимоги, зокрема в частині наявності простроченої заборгованості по тілу кредиту та по відсоткам за користування кредитними коштами не підтверджені належними та допустимими доказами, що мали бути подані заявником до суду разом із заявою про видачу судового наказу, виходячи з вимог п.4 частини 3 статті 150 ГПК України.

Згідно п.1 та п.8 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу, зокрема якщо заявником не додано до заяви про видачу судового наказу документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За частиною 1 статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

З урахуванням наведеного, суд вважає за доцільне зазначити, що заявник після усунення виявлених недоліків не позбавлений можливості повторно в порядку наказаного провадження звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за кредитним договором №АО816937 в частині тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами.

Також АТ «Кредобанк» у межах заяви про видачу судового наказу заявлено до стягнення сума неустойки (пені) в розмірі 191,39грн за період з 01.08.2019 по 28.01.2020 нарахованої згідно п. 6.1. Договору в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за порушення грошових зобов`язань Позичальника за Договором.

З огляду на зміст статті 546 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) неустойка є одним з видів забезпечення виконання зобов`язання.

Виходячи з визначення наведеного у статті 549 ЦК України (частини 1 та 3) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, вимоги про сплату неустойки (пені) за порушення договірних зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є безспірною заборгованістю за письмовим договором (основним зобов`язанням, про яке йде мова у частині 1 статті 148 ГПК України). Неустойка (пеня) є заходом відповідальності за порушення договірних зобов`язань, що може бути стягнута в порядку позовного провадження (у разі належного обґрунтування). У той час як в порядку наказного провадження можливо стягнути лише неоспорювану (безспірну) заборгованість незначного розміру (до ста розмірів прожиткового мінімуми для працездатних осіб), яка виникла за письмовим договором.

З урахуванням наведеного, вимоги про стягнення 191,39грн пені не відповідають вимогам статті 148 ГПК України та не можуть бути розглянуті судом саме в порядку наказного провадження.

Згідно п. 3 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявоюв порядку наказного провадження. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами в позовному порядку.

Про відмову в видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частина 2 статті 152 ГПК України).

За таких обставин заява АТ «Кредобанк» про видачу судового наказу про стягнення з ПП «Форспрофіт» заборгованості в сумі 22717,59грн задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 147, 148, частинами 2 та 3 статті 150, п. 1 та п.3 частини 1 статті 152, частинами 1 та 2 статті 153, статтями 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству «Кредобанк» (вул. Сахарова, буд. 78, м. Львів, 79026, ) у видачі судового наказу про стягнення з Приватного підприємства «Форспрофіт» (вул. Толстого, 104, кв. 4, м. Чернігів, 14014, ) 22717,59грн заборгованості за договором про надання овердрафту №АО816937 від 14.05.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку статті 256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала складена та підписана 20.03.2020.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Документи по справі можуть бути направлені на електронну адресу Господарського суду Чернігівської області - e-mail: ; засоби зв`язку - факс 77-44-62, тел. 676-311.

Суддя А.В. Романенко