ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" березня 2020 р. Справа № 924/41/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., при секретарі Сарело Р.О., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Глуско Україна", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Шепетівський цукор", с. Мокіївці, Шепетівський р-н., Хмельницька обл.

про стягнення грошей

за участю представників сторін: не з`явились

встановив:

Позивач у позові просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла через неналежне виконання договору від 19.10.18 № ГЛУ-Д-307 в розмірі 2 083 974 грн., з яких: 1 862 880, 33 грн. основного боргу, 158 402, 82 грн. пеня, 24 406, 75 грн. 3% річних, 38 284, 10 грн. інфляційних.

Обгрунтовуючи позов, позивач вказує на порушення відповідачем умов договору щодо строків проведення розрахунків за товар, який позивач поставив відповідачу згідно домовленостей. Стягнення пені обумовлено наявністю відповідної умови договору відносно її застосування. Нарахування річних та інфляційних здійснено з посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України (ЦКУ). Крім того, позивач зазначає, що висуваючи вищевказані вимоги, він застосував положення ст. 534 ЦКУ. Тобто, отримуючи від відповідача кожний окремий платіж, позивач зараховував його на погашення першочергових вимог, у передбаченій вищевказаною статтею черговості: перше - на погашення 3% річних, друге - пеня, третє - заборгованість за поставлений товар.

Представник позивача до суду не з`явився, 28.02.20 надіслав клопотання про розгляд справи (за відсутності можливості проведення судового засідання у режимі відеоконференції) без його участі.

Відповідач свого представника до суду не направив, письмового відзиву не подав. Належність повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання підтверджується наявним у справі поштовим повідомленням про вручення йому відповідної ухвали суду (з підписом про отримання).

Таким чином, суд, в порядку ч. 9 ст. 165 ГПКУ, розглядає справу за наявними матеріалами.

Матеріалами справи встановлено.

19 жовтня 2018 року між ТОВ „Глуско Україна" (постачальник/позивач) та ТОВ „ТД „Шепетівський цукор" (покупець/відповідач) укладено договір поставки нафтопродуктів № ГЛУ-Д-307, за яким постачальник зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити дизельне пальне та бензин А-92 (товар), за ціною і в кількості, що обумовлені цим договором та додатками до нього, що є його невід`ємною частиною.

Номенклатура товару, його кількість, ціна встановлюються сторонами за взаємною згодою на основі заявки покупця і зазначаються в додатках до договору, розрахункових документах (рахунках-фактура) та/чи у відвантажувальних документах (видаткових накладних) на товар (п. 1.2.).

Згідно п. 2.1. договору ціна за одиницю товару узгоджується сторонами у відповідних додатках до договору, або вказується в рахунках-фактурах та документах що підтверджують поставку без підписання додатків, які є невід`ємною частиною цього договору. Покупець зобов`язаний оплатити товар протягом 2 банківських днів від дати поставки товару (п. 2.2.).

Зобов`язання постачальника з поставки товару вважаються виконаними, право власності на товар та ризики по його втраті (псуванню) переходять від постачальника до покупця з моменту підписання покупцем (особою, уповноваженою покупцем) товарно-транспортної накладної відповідно до вимог чинного законодавства України (п. 3.5.).

Точна кількість поставленого товару відображається в перевізних документах на товар та у видатковій накладній (п. 4.4.). За результатами поставки товару сторони підписують видаткову накладну (п. 4.5.).

У випадку прострочення (порушення, невиконання, несвоєчасного виконання) покупцем строків (термінів) оплати товару, визначених умовами цього договору та додатками до нього, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня (тобто в період, впродовж якого існувала заборгованість), від суми грошової заборгованості за кожен день прострочення (несвоєчасного виконання, порушення). Строк позовної давності встановлюється у один рік (п. 5.4.).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та проставлення печаток сторін і діє до 30 вересня 2019 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх обов`язків (п. 10.2).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Додатком № 1 від 22.01.19 до вищевказаного договору сторони погодили, що постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти товар - бензин автомобільний А-92-Євро5-Е5, вартістю 747 835, 20 грн. В силу п. 5 додатку кількість товару що передано у власність за цим додатком визначається на підставі видаткової накладної. Покупець зобов`язується сплатити вартість товару не пізніше 7 робочих днів з дати поставки товарів (п. 2).

Додатком № 2 до основного договору сторони визначили, що постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти товар - бензин автомобільний А-92, вартістю 897 573, 96 грн. В силу п. 5 додатку кількість товару що передано у власність за цим додатком визначається на підставі видаткової накладної. Покупець зобов`язується сплатити вартість товару не пізніше 7 робочих днів з дати поставки товару (п. 2).

Додатком № 3 до основного договору сторони визначили, що постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти товар - паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО, вартістю 905 844, 06 грн. В силу п. 5 додатку кількість товару що передано у власність за цим додатком визначається на підставі видаткової накладної. Покупець зобов`язується сплатити вартість товару не пізніше 14 календарних днів з дати поставки товару (п. 2).

Додатком № 4 до основного договору сторони погодили, що постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти товар - паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО, вартістю 904 793, 47 грн. В силу п. 5 додатку кількість товару що передано у власність за цим додатком визначається на підставі видаткової накладної. Покупець зобов`язується сплатити вартість товару не пізніше 14 календарних днів з дати поставки товару (п. 2).

Додатком № 5 до основного договору сторони визначили, що постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти товар - паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО, вартістю 1 361 111, 40 грн. В силу п. 5 додатку кількість товару що передано у власність за цим додатком визначається на підставі видаткової накладної. Покупець зобов`язується сплатити вартість товару не пізніше 14 календарних днів з дати поставки товару (п. 2).

Всі вищевказані додатки підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

Поставка товару позивачем на суму 4 026 975, 62 грн. на користь відповідача підтверджується наявними в справі накладними: від 23.01.19 № 430 на суму 268 233, 53 грн., від 23.01.19 № 431 на суму 454 623, 97 грн., від 12.02.19 № 1201 на суму 160 366, 55 грн., від 14.02.19 № 1200 на суму 134 636, 10 грн., від 14.02.19 № 1199 на суму 205 843, 63 грн., від 15.02.19 № 1198 на суму 135 832, 86 грн., від 16.02.19 № 1197 на суму 223 196, 72 грн., від 06.03.19 № 1802 на суму 373 619, 50 грн., від 06.03.19 № 1803 на суму 510 566, 65 грн., від 06.03.19 № 1764 на суму 215 520, 68 грн., від 06.03.19 № 1763 на суму 309 962, 02 грн., від 06.03.19 № 1765 на суму 381 811, 61 грн., від 12.03.19 № 2002 на суму 262 939, 50 грн., від 12.03.19 № 2003 на суму 389 822, 30 грн.

Всі вказані накладні підписані позивачем та відповідачем та скріплені їх печатками. При цьому, зазначено, що постачальником є позивач, одержувачем - відповідач, товар - бензин автомобільний А-92-Євро5-Е5 та дизельне паливо ДП-з-Євро5-ВО.

Також, на підтвердження вищевказаної поставки (по додатку № 2), позивач додав товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів: від 22.01.19 № КЛН-000211, від 22.01.19 № КЛН-000212, від 12.02.19 № 079392/1, від 12.02.19 № 079393/1, від 12.02.19 № 079395/1, від 12.02.19 № 079396/1, від 12.02.19 № 079398/1, від 06.03.19 № 4150, від 06.03.19 № 4149, від 05.03.19 № 4146, від 12.03.19 № 4446, від 12.03.19 № 4447.

У частині вищевказаних ТТН зазначено, що замовником та вантажоодержувачем за ними є ТОВ „ТД „Шепетівський цукор", постачальником нафтопродуктів є ТОВ „Глуско Україна". В той же час, в іншої частини ТТН вказано: замовник - ТОВ „Глуско Україна", вантажоодержувач - ТОВ „ТД „Шепетівський цукор", автопідприємство - ТОВ „ТД „Кременчукнафтопродуктсервіс". Або: замовник - ТОВ „Глуско Україна", вантажоодержувач - ТОВ „ТД „Шепетівський цукор", автопідприємство - ТОВ „Глуско Рітейл". Або вказано замовником та вантажоодержувачем - ТОВ „Глуско Рітейл", а пунктом розвантаження - для ТОВ „ТД „Шепетівський цукор" (відповідач).

Дана ситуація пояснюється тим, що згідно договору поставки нафтопродуктів № 35-Д-501 від 03.07.17, укладеного між ТОВ „Восток" (назву якого змінено на ТОВ „Глуско Рітейл" згідно витягу з протоколу № 25/09/17 від 25.09.17 - арк. справи № 59 - 62) та ТОВ „Глуско Україна" (позивач), ТОВ „Глуско Рітейл" виступив постачальником, а позивач покупцем нафтопродуктів на базисі поставки в кількості, асортименті, за цінами та термінами поставки відповідно до умов вказаного договору та додатків до нього, що є невід`ємними частинами договору. Згідно додаткової угоди від 31.08.18 до вказаного договору строк дії останнього встановлено 31.01.2020.

Згідно додатку № 65 до вищевказаного договору ТОВ „Глуско Рітейл" зобов`язується передати у власність, а позивач прийняти товар - бензин автомобільний А-92-Євро5-Е5. Згідно п. 3 додатку естакадами наливу є автоцистерни однієї з нафтобаз в Полтавській області, м. Кременчук, вул. Свіштовська, буд. 3. Потрібно зазначити, що така ж адреса вказана в товарно-транспортних накладних в графі „Пункт навантаження", пунктом розвантаження у яких зазначено - база для зберігання для ТОВ „ТД „Шепетівський цукор" (відповідач).

На підтвердження виконання вищевказаного договору, а також отримання позивачем товару, для подальшого продажу, в тому числі відповідачу, позивач надав відповідні накладні: № 1065 від 12.02.19, від 12.02.19 № 1067, від 12.02.19 № 1068, від 12.02.19 № 1066, від 12.02.19 № 1069, які підписані ТОВ „Глуско Рітейл" та ТОВ „Глуско Україна" та скріплені їх печатками. При цьому, товар за цими накладними - бензин автомобільний.

Крім того, 24.04.18 за номером 14 між ТОВ „Глуско Україна" (позивач/замовник) та ТОВ „ТД „Кременчукнафтопродуктсервіс" (перевізник) укладено договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом, за яким перевізник зобов`язується доставляти ввірений йому для перевезення вантаж (нафтопродукти, вода для калібрування резервуарів АЗС) до пункту призначення та видавати його особі, яка має право на отримання вантажу, а також здійснювати відкачування й зливання нафтопродуктів, а замовник зобов`язується оплатити послуги перевезення та відкачування і/або зливання в повному обсязі та в порядку, який передбачений цим договором. На підтвердження виконання наведеного договору позивач надав заявку на перевезення вантажів (замовник - позивач, перевізник - ТОВ „ТД „Кременчукнафтопродуктсерівс") та акт виконаних робіт, підписаний і скріплений печатками вищевказаних сторін договору.

Вказані вище матеріали свідчать про те, що позивач отримував товар у ТОВ „Глуско рітейл", який, в подальшому поставлявся відповідачу перевізником ТОВ „ТД „Кременчукнафтопродуктсерівс", про що і свідчать товарно-транспортні накладні.

Також у справу подано:

- рахунки-фактура ТОВ „Глуско Україна" щодо оплати відповідачем бензину і дизельного пального: від 01.02.19, 26.02.19, 06.03.19, 05.03.19, 12.03.19. Всього на 4 026 975, 62 грн.;

- довідку АТ „ІНГ Банк Україна" № 2261 від 29.11.19, видана ТОВ „Глуско Україна" на підтвердження надходжень від ТОВ „ТД „Шепетівський цукор" за період з 01.01.19 по 28.11.19, що були зараховані на рахунок товариства. Додатком до довідки є банківська виписка з рахунків відповідача про оплату ним 2 282 733, 36 грн.;

- довідку від 13.12.19 № 2362 АТ „ІНГ Банк Україна" , видану позивачу в підтвердження надходження на його рахунок від відповідача у період з 01.12.19 по 12.12.19 - 100 000 грн. за паливо дизельне;

- довідку АТ „ІНГ Банк України" від 11.01.20 № 89, видану позивачу в підтвердження надходжень на його рахунок від відповідача 26.12.19 - 100 000 грн. за дизельне пальне.

Всього оплата проведена в сумі 2 482 733, 36 грн.

22.08.19 під номером 440 позивач направив відповідачу претензію про оплату на протязі 30 днів з дати отримання претензії заборгованості по договору від 19.10.18 № ГЛУ-Д-307. Докази направлення - опис вкладення кореспонденції з штампом пошти та вказівкою про відправку претензії від 22.08.19 № 440, поштова накладна від 22.08.19 № 684, фіскальний чек від 11.08.19, витяг з сайту АТ „Укрпошта" про відстеження кореспонденції.

Дослідивши подані до справи докази та давши їм оцінку в сукупності, при аналізі діючого законодавства, що регулює спірні відносини, суд врахував таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач уклали договір поставки нафтопродуктів (з додатками), визначивши умови, права та обов`язки сторін, які є обов`язковими для них.

Згідно ст. 712 ЦКУ за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий для виконання сторонами.

З позовних матеріалів вбачається, що позивач на виконання умов договору поставив відповідачу нафтопродукти на загальну суму 4 026 975, 62 грн., що підтверджується наявними в справі накладними: від 23.01.19 № 430 на суму 268 233, 53 грн., від 23.01.19 № 431 на суму 454 623, 97 грн., від 12.02.19 № 1201 на суму 160 366, 55 грн., від 14.02.19 № 1200 на суму 134 636, 10 грн., від 14.02.19 № 1199 на суму 205 843, 63 грн., від 15.02.19 № 1198 на суму 135 832, 86 грн., від 16.02.19 № 1197 на суму 223 196, 72 грн., від 06.03.19 № 1802 на суму 373 619, 50 грн., від 06.03.19 № 1803 на суму 510 566, 65 грн., від 06.03.19 № 1764 на суму 215 520, 68 грн., від 06.03.19 № 1763 на суму 309 962, 02 грн., від 06.03.19 № 1765 на суму 381 811, 61 грн., від 12.03.19 № 2002 на суму 262 939, 50 грн., від 12.03.19 № 2003 на суму 389 822, 30 грн.

Слід зазначити, що поставка товару здійснювалась частинами (різними накладними), які, відносяться до того, чи іншого додатку, про що зазначено у накладних, а саме:

- накладні № 430 від 23.01.19 та № 431 від 22.01.19 фіксують поставку згідно договору ГЛУ-Д-307 від 19.10.18. П. 1 (22.01.19), де П.1 - „Приложение 1", тобто додаток № 1, а в дужках зазначена дата додатку, яка відповідає тій, якою датований цей додаток;

- накладні № 1201 від 12.02.19, № 1200 від 14.02.19, № 1199 від 14.02.19, № 1198 від 15.02.19, № 1197 від 16.02.19 фіксують поставку згідно договору ГЛУ-Д-307 від 19.10.18. П. 2 (08.02.19), де П.2 - „Приложение 2", тобто додаток 2, а в дужках зазначена дата додатку, яка відповідає тій, якою датований цей додаток;

- накладні № 1802 від 06.03.19, № 1803 від 06.03.19 фіксують поставку згідно договору ГЛУ-Д-307 від 19.10.18. П. 3 (04.03.19), де П. 3 - „Приложение 3", тобто додаток 3, а в дужках зазначена дата додатку, яка відповідає тій, якою датований цей додаток;

- накладні № 1764 від 06.03.19, № 1763 від 06.03.19, № 1765 від 06.03.19 фіксують поставку згідно договору ГЛУ-Д-307 від 19.10.18. П. 4 (04.03.19), де П. 4 - „Приложение 4", тобто додаток 4, а в дужках зазначена дата додатку, яка відповідає тій, якою датований цей додаток;

- накладні від 12.03.19 № 2002, від 12.03.19 № 2003 фіксують поставку згідно договору ГЛУ-Д-307 від 19.10.18. П. 5 (11.03.19), де П. 5 - „Приложение 5", тобто додаток 5, а в дужках зазначена дата додатку, яка відповідає тій, якою датований цей додаток.

Прийняття даного товару відповідачем підтверджується підписом та печаткою останнього на накладних в графі „Отримав".

За ст. 692 ЦКУ покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Обов`язок оплати поставленого товару виникає у відповідача:

- згідно додатків 1 та 2 від 22.01.19 та від 08.02.19 - не пізніше 7 робочих днів з дати поставки товару;

- згідно додатків 3, 4 і 5 - не пізніше 14 календарних днів з дати поставки товару.

За таких обставин, враховуючи дати поставок згідно накладних, оплата мала бути здійснена:

1) згідно додатку № 1, якому відповідають накладні № 430 та 431 обидві від 23.01.19 - 30.01.19;

2) згідно додатку № 2, якому відповідають накладні:

- № 1201 від 12.02.19 - 19.02.19.

- № 1200 та 1199 обидві від 14.02.19 - 21.02.19.

- № 1198 від 15.02.19 - 22.02.19.

- № 1197 від 16.02.19 - 23.02.19;

3) згідно додатку № 3, якому відповідають накладні № 1802 та 1803 обидві від 06.03.19 - 20.03.19;

4) згідно додатку № 4, якому відповідають накладні № 1764, 1763, 1765 всі від 06.03.19 - 20.03.19;

5) згідно додатку № 5, якому відповідають накладні № 2002, 2003 обидві від 12.03.19 - 26.03.19.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, оплата здійснювалась не вчасно та не у повному обсязі, а саме:

1) за додатком № 1 на суму 721 720, 80 грн. 07.02.19 (прострочення з 31.01.19 по 07.02.19 на суму поставки 722 857, 50 грн. та з 08.02.19 по 09.04.19 на суму 1 136, 70 грн. - різниця між сумою поставки та частковою оплатою). В даному випадку слід роз`яснити, що вищевказана неоплачена різниця 1 136, 70 грн. розцінюється судом, як така, що погашена за рахунок оплати здійсненої 09.04.19 (довідка від 29.11.19), оскільки даний платіж здійснювався за додатком № 2 (що випливає з призначення платежу) та перекриває суму поставки за вказаним додатком саме на зазначену суму (яка залишилась неоплаченою за попередньою поставкою, здійсненою згідно додатку 1). При цьому, вказану переплату позивач не відніс в рахунок наступних поставок, а суд не може не врахувати її, оскільки в силу наявності доказів її оплати борг на дану суму відсутній.

2) за додатком № 2 на суми: 100 000 грн. 05.03.19; 500 000 грн. 12.03.19; 261 012, 56 грн. 09.04.19. При цьому, враховуючи дати поставок, виникли прострочення (у періоди між частковими оплатами):

- по накладній № 1201 з 20.02.19 (наступний день після дати коли оплата мала бути здійснена) по 05.03.19 (по першу оплату) на суму поставки 160 366, 55 грн. та з 06.03.19 по 12.03.19 (друга оплата, якою накладна оплачена повністю);

- по накладній № 1200 з 22.02.19 (наступний день після дати коли оплата мала бути здійснена) по 12.03.19 (часткова оплата, з якої залишились кошти після оплати попередньої накладної та яка дану накладну покриває повністю) на суму 134 636, 10 грн.;

- по накладній № 1199 з 22.02.19 по 12.03.19 (наступний день після дати коли оплата мала бути здійснена) по 12.03.19 (часткова оплата, з якої залишились кошти після оплати попередньої накладної та яка дану накладну покриває повністю) на суму 205 843, 63 грн.;

- по накладній № 1198 з 23.02.19 (наступний день після дати коли оплата мала бути здійснена) по 12.03.19 (часткова оплата, з якої залишились кошти після оплати попередньої накладної та яка дану накладну не покриває повністю) на суму 135 832, 86 грн. (сума накладної) та з 13.03.19 по 09.04.19 (дата наступної часткової оплати, яка дану накладну покрила повністю);

- по накладній № 1197 з 24.02.19 (наступний день після дати коли оплата мала бути здійснена) по 09.04.19 (часткова оплата, з якої залишились кошти після оплати попередньої накладної та яка дану накладну покриває повністю). При цьому, після даної оплати залишились кошти в сумі 1136 грн., які, як зазначено раніше, зараховані на погашення залишку боргу за додатком № 1.

3) за додатком № 3 доказів оплати немає;

4) за додатком № 4 на суми: 47 238, 20 грн. 08.11.19; 100 000 грн. 10.12.19; та 100 000 грн. 26.12.19. При цьому виникло прострочення у періоди між частковими оплатами (зазначається загальна сума поставки за трьома накладними, оскільки вони всі від 06.03.19):

- з 21.03.19 (наступний день після дати, коли поставка мала бути оплачена) по 08.11.19 (перша часткова оплата по даному додатку) на всю суму поставки 907 294, 31 грн.;

- з 09.11.19 по 10.12.19 (друга часткова оплата) на суму 860 056, 11 грн.;

- з 11.12.19 по 26.12.19 (третя часткова оплата) на суму 760 056, 11 грн.

- з 27.12.19 по 17.01.20 (по дату подання позову) на суму 660 056, 11 грн., доказів оплати яких немає.

5) за додатком № 5 на суми: 100 000 грн. 01.07.19; 100 000 грн. 23.07.19; 100 000 грн. 11.09.19; 100 000 грн. 23.09.19; 100 000 грн. 04.10.19; 100 000 грн. 22.10.19; 52 761, 80 грн. 08.11.19. При цьому виникло прострочення (вказується загальна сума поставки, оскільки накладні за даним додатком від одного числа - 12.03.19):

- з 27.03.19 по 01.07.19 (перша часткова оплата) на суму 652 761, 80 грн.;

- з 02.07.19 по 23.07.19 (друга часткова оплата) на суму 552 761, 80 грн.;

- з 24.07.19 по 11.09.19 (третя часткова оплата) на суму 452 761, 80 грн.;

- з 12.09.19 по 23.09.19 (четверта часткова оплата) на суму 352 761, 80 грн.;

- з 24.09.19 по 04.10.19 (п`ята часткова оплата) на суму 252 761, 80 грн.;

- з 05.10.19 по 22.10.19 (шоста часткова оплата) на суму 152 761, 80 грн.;

- з 23.10.19 по 08.11.19 (остання часткова оплата, що покрила весь обсяг поставки за додатком 5) на суму 52 761, 80 грн.

Слід зазначити, що відносячи ту чи іншу накладну, як поставку за певним додатком до договору від 19.10.18 № ГЛУ-Д-307, а також сприймаючи певні оплати, як такі, що здійснені саме за конкретним додатком, суд врахував, що у призначеннях платежів, зазначених в банківських довідках відносно оплати, відмічені конкретні номера рахунків, на підставі яких здійснюється оплата, а саме:

- згідно РФ № ПЕУ 0003161 від 12.03.19 здійснено шість оплат на суми 100 000 грн. кожна: від 11.09.19, від 01.07.19, від 22.10.19, від 04.10.19, від 23.07.19, від 23.09.19 та на суму 52 761, 80 грн. від 08.11.19.

При цьому, у даному рахунку зазначено, що він виставлений згідно - „Приложение 5 от 11.03.19 к договору ГЛУ-Д-307 от 19.10.18" тобто згідно додатку № 5 від 11.03.19 до договору ГЛУ-Д-307 від 19.10.18;

- згідно РФ № ПЕУ0003046 від 26.02.19 здійснено платежі на суму 500 000 грн. від 12.03.19, на суму 261 012, 56 грн. від 09.04.19, на суму 100 000 грн. від 05.03.19.

При цьому, у даному рахунку зазначено, що він виставлений згідно - „Приложение 2 от 08.02.19 к договору ГЛУ-Д-307 от 19.10.18" тобто згідно додатку № 2 від 08.02.19 до договору ГЛУ-Д-307 від 19.10.18;

- згідно РФ № ПЕУ 0002926 здійснено платіж на суму 721 720, 80 грн. від 07.02.19.

При цьому, у даному рахунку зазначено, що він виставлений згідно - „Приложение 1 от 22.01.19 к договору ГЛУ-Д-307 от 19.10.18" тобто згідно додатку № 1 від 22.01.19 до договору ГЛУ-Д-307 від 19.10.18;

- згідно РФ № ПЕУ 0003160 від 05.03.19 здійснено платежі на суми: 47 238, 20 грн. від 08.11.19, 100 000 грн. від 10.12.19, 100 000 грн. від 26.12.19. При цьому, у даному рахунку зазначено, що він виставлений згідно - „Приложение 4 от 04.03.19 к договору ГЛУ-Д-307 от 19.10.18" тобто згідно додатку № 4 від 04.03.19 до договору ГЛУ-Д-307 від 19.10.18.

Докази здійснення оплати за додатком № 3 відсутні.

З вищевказаного видно, що докази оплати всього обсягу поставленого товару, в зазначені у договорі строки у справі відсутні.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, встановлений факт порушення строків та об`єму оплати (докази оплати поставки за додатком № 4 на суму 660 056, 11 грн. та за додатком № 3 у повному обсязі), у відповідача виникла заборгованість, розмір якої підтверджується документально та становить (660 056, 11 грн. вартість неоплаченого товару, поставленого за додатком № 4 плюс заборгованість за додатком № 3 - 884 186, 15 грн.) 1 544 242, 26 грн.

Дана сума підтверджується також тим, що здійснивши просте відмінусування загальної часткової оплати (згідно банківських довідок від 29.11.19, 13.12.19 та 11.01.20) від вартості всього поставленого товару за накладними (4 026 975, 62 грн. - 2 482 733, 36 грн. = 1 544 242, 26 грн.).

В той же час, позивач просить стягнути 1 862 880, 33 грн. основного боргу. Суд зазначає, що отримуючи часткові оплати, позивач частково відносив їх на погашення пені та 3% річних, вказуючи, при цьому, на застосування ст. 534 ЦК України. Таким чином, враховуючи, що частина сплачених коштів йшла на погашення пені та 3% річних, сума основного боргу, в цій частині, на думку позивача, залишалась не оплаченою. В зв`язку з цим і виникла різниця між заявленою сумою основного боргу та сумою даного боргу, встановленого судом.

Проте, суд враховує таке. За правилами вказаної статті 534 ЦКУ, застосованої позивачем під час зарахування отриманих від відповідача грошових коштів, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Між тим, слід зазначити, що можливість застосування ст. 534 ЦКУ безпосередньо залежить від змісту реквізиту «Призначення платежу» платіжного документу, яким відповідач здійснював платіж позивачу на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник здійснює переказ коштів з чітким призначенням платежу щодо погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена ст. 534 ЦКУ застосовуватися не може.

Розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до ст. 534 ЦКУ у вападку, коли стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отриманий без реквізиту «Призначення платежу» чи як загальна підстава - на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості.

Відповідний порядок встановлено в п. 3.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.04 № 22, та п. 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну № 88 від 24.05.95, згідно якого отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.

(Анаголічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.18 у справі № 904/12527/16 а постанові Верховного суду від 26.09.19 у справі № 910/12934/18).

Таким чином, враховуючи, що згідно банківських довідок про оплату (№ 2261 від 29.11.19, від 13.12.19 № 2362, від 11.01.20 № 89) чітко вказано призначення платежу «За паливо дизельне …», застосування позивачем ст. 534 ЦКУ є необгрунтованим. А тому, стягненню підлягає основна сума боргу, яка встановлена судом, шляхом дослідження матеріалів справи - 1 544 242, 26 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем оплати поставлених позивачем нафтопродуктів, вимоги в частині стягнення річних і інфляційних відповідають чинному законодавству, та підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи вказані законодавчі положення, пеня є договірним способом забезпечення зобов`язання, а тому наявність у договорі п. 5.4., що передбачає застосування пені є підставою для задоволення позову, в частині стягнення останньої.

Встановивши наявність законодавчих та фактичних підстав для стягнення вищевказаних нарахувань (пені, 3% річних і інфляційних), суд зазначає, що вони підлягають стягненню у заявленому розмірі. Проте, таке задоволення базується не на поданому розрахунку, який є невірним з точки зору обраної позивачем бази нарахування (застосування ст. 534 ЦКУ в даному випадку безпідставне), а в силу того, що за результатами здійсненого розрахунку судом, суми даних нарахувань перевищили заявлені. При цьому, суд не може виходити за межі позовних вимог.

Розрахунок, проведений судом надається нижче (розрахунок зроблено щодо кожної накладної з моменту виникнення прострочення по часткові оплати з урахуванням розміру боргу в період між оплатами. Також, періоди і суми боргу взято загальні відносно накладних, що датовані одним числом і відносяться до одного додатку).

Додаток до договоруНакладна Період прострочення з урахуванням оплатСума боргу (та його залишок на кінець періоду з урахуванням часткової оплати)Дата часткової оплати Сума оплат, якими послідовно оплачувались поставки
№ 1№ 430 від 23.01.19 № 431 від 23.01.1931.01.19 - 07.02.19 08.02.19 - 09.04.19722 857, 50 1 136, 7007.02.19 09.04.19721 720, 80 *** повн. оплач
№ 2№ 1201 від 12.02.19 № 1200 від 14.02.19 № 1199 від 14.02.19 № 1198 від 15.02.19 № 1197 від 16.02.1920.02.19 - 05.03.19 06.03.19 - 12.03.19 22.02.19 - 12.03.19 22.02.19 - 12.03.19 23.02.19 - 12.03.19 13.03.19 - 09.04.19 24.02.19 - 09.04.19160 366, 55 60 366, 55 134 636, 10 205 843, 63 135 832, 86 36 679, 14 223 196, 7205.03.19 12.03.19 погашена погашена частк. погаш. ------------- 09.04.19100 000 500 000 з попер. оплати з попер. оплати з попер. оплати повн. оплач
№ 3№ 1802 від 06.03.19 № 1803 від 06.03.1921.03.19 - 17.01.20 для двох накладних884 186, 15 сума двох накл------------Не оплачено на даний час
№ 4№ 1764 від 06.03.19 № 1763 від 06.03.19 № 1765 від 06.03.1921.03.19 - 08.11.19 09.11.19 - 10.12.19 11.12.19 - 26.12.19 27.12.19 - 17.01.20 для всіх накладних907 294, 31 860 056, 11 760 056, 11 660 056, 1108.11.19 10.12.19 26.12.19 ----------47 238, 20 100 000 100 000 Не оплачено на даний час
№ 5№ 2002 від 12.03.19 № 2003 від 12.03.1927.03.19 - 01.07.19 02.07.19 - 23.07.19 24.07.19 - 11.09.19 12.09.19 - 23.09.19 24.09.19 - 04.10.19 05.10.19 - 22.10.19 23.10.10 - 08.11.19 для всіх накладних652 761, 80 552 761, 80 452 761, 80 352 761, 80 252 761, 80 152 761, 80 52 761, 8001.07.19 23.07.19 11.09.19 23.09.19 04.10.19 22.10.19 08.11.19100 000 100 000 100 000 100 000 100 000 100 000 52 761, 80 оплачено
Разом 1 544 242, 26

Прим. (*** - зараховується оплата від 09.04.19, яка, хоч і здійснена за додатком № 2, однак вона перевищує поставку за додатком № 2 саме на суму 1 136, 70 (яка здійснена за додатком № 1) і в рахунок подальших поставок позивачем не врахована. Суд враховує її саме як оплату за додатком № 1, оскільки в силу наявності доказів її оплати борг на дану суму на той період, був відсутній).

Враховуючи обмеженість об`єму сторінки, розрахунок продовжується нижче. При цьому, для нарахування пені та річних обрано саме періоди, які зазначені в першій частині розрахунку, оскільки саме в них існувала / існує прострочення на суми, вказані в 4 колонці. Також, для нарахування пені обмежено три періоди: для додатку № 4 (не з 21.03.19 по 08.11.19, а з 21.03.19 по 21.09.19), для додатку 5 (не з 27.03.19 по 08.11.19, а лише до 27.09.19), для додатку № 3 (не з 21.03.19 по 17.01.20, а з 21.03.19 по 21.09.19), що пов`язано з шестимісячним обмеженням нарахування пені, передбаченим ст. 232 ГКУ.

Додаток до договоруНакладна Період прострочення з урахуванням оплатПеняРічніінфляційні
№ 1№ 430 від 23.01.19 № 431 від 23.01.1931.01.19 - 07.02.19 08.02.19 - 09.04.19 для обох накладних5 703, 64 68, 38475, 30 5, 706 505, 71
№ 2№ 1201 від 12.02.19 № 1200 від 14.02.19 № 1199 від 14.02.19 № 1198 від 15.02.19 № 1197 від 16.02.1920.02.19 - 05.03.19 06.03.19 - 12.03.19 22.02.19 - 12.03.19 22.02.19 - 12.03.19 23.02.19 - 12.03.19 13.03.19 - 09.04.19 24.02.19 - 09.04.192 214, 37 416, 77 2 523, 04 3 857, 45 2 411, 50 1 012, 94 9 906, 26184, 53 34, 73 210, 25 321, 45 200, 96 84, 41 825, 52 330, 11 2 008, 77
№ 3№ 1802 від 06.03.19 № 1803 від 06.03.1921.03.19 - 17.01.20 для двох накладних (для пені по 21.09.19)155 762, 1022 016, 4914 116, 61
№ 4№ 1764 від 06.03.19 № 1763 від 06.03.19 № 1765 від 06.03.1921.03.19 - 08.11.19 для пені по 21.09.19 09.11.19 - 10.12.19 11.12.19 - 26.12.19 27.12.19 - 17.01.20 для всіх накладних159 832, 9417 375, 31 2 262, 07 999, 53 1 245, 2615 410, 08 - 1 720, 11 1 320, 11
№ 5№ 2002 від 12.03.19 № 2003 від 12.03.1927.03.19 - 01.07.19 02.07.19 - 23.07.19 24.07.19 - 11.09.19 12.09.19 - 23.09.19 пеня по 27.09.19 24.09.19 - 04.10.19 05.10.19 - 22.10.19 23.10.10 - 08.11.19 для всіх накладних61 252, 30 11 585, 28 21 013, 10 3 827, 225 204, 21 999, 51 1 860, 66 347, 92 228, 52 226 73, 71 7 823, 12 - 1 358, 28 1 769, 33 369, 33
Разом 441 387, 2955 182, 0446, 574, 78

Прим. Нарахування інфляційних здійснено згідно роз`яснень (Постанова Пленуму ВГСУ від 17.12.13 № 14) де вказано, що Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений відповідною держслужбою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково, з покладенням судових витрат на сторони, пропорційно задоволеним вимогам. Також, потрібно зазначити, що при заявленій позивачем сумі позову в 2 083 974 грн., розмір судового збору дорівнює 31 259, 61 грн. В той же час, позивач сплатив 31 287, 76 грн., тобто здійснив переплату в розмірі 28, 15 грн. Розподіл судових витрат у пропорційному розмірі здійснено судом з їх законодавчо встановленого розміру. Питання щодо переплати може бути вирішено в порядку ст. 7 Закону „Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Шепетівський цукор" (30440, Хмельницька область, Шепетівський район, с. Мокіївці, вул. Овчарука, б. 36, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Глуско Україна" (03110, м. Київ, вул. Солом`янська, б. 11, ) - 1 544 242, 26 грн. (один мільйон п`ятсот сорок чотири тисячі двісті сорок дві грн. 26 коп.) основного боргу, 158 402, 82 грн. (сто п`ятдесят вісім тисяч чотириста дві грн. 82 коп.) пені, 24 406, 75 грн. (двадцять чотири тисячі чотириста шість грн. 75 коп.) 3% річних, 38 284, 10 грн. (тридцять вісім тисяч двісті вісімдесят чотири грн. 10 коп.) інфляційних, а також 26 570, 66 грн. (двадцять шість тисяч п`ятсот сімдесят грн. 66 коп.) судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 16.03.20.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук. 3 прим.:

1- до справи

2- позивачу (03110, м. Київ, вул. Солом`янська, б.11)

3 - відповідачу ( 30440 , Хмкльницька обл ., Шепетівський р-н, с. Мокіївці , вул. Овчарука, б. 36)

Всім рекомендованим з повідомленням