ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020м. ДніпроСправа № 904/5523/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Владимиренко І.В. за участю секретаря судового засідання Сечиної Ю.Ю.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛІОН-УКРАЇНА", 49051, м.Дніпро, вул.Дніпросталевська, буд.22,

до Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" (50045, м. Кривий Ріг, Центрально - Міський район, вул. Окружна, буд. 127; )

про стягнення шкоди у розмірі 890 072,59грн., судовий збір у розмірі 13 351,09грн., витрати на професійну допомогу адвоката в сумі 7 000,00грн.

Представники:

від позивача представник Бєлкіна М.О. дов. № 67 від 03.06.19р.

від відповідача представник Пономарьов М.В. дов. № б/н від 14.02.20р.

вільний слухач ОСОБА_1 паспорт НОМЕР_1 виданий 12.03.2004р.

СУТЬ СПОРУ:

22.11.19р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЛІОН-УКРАЇНА", м.Дніпро звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" (50045, м. Кривий Ріг, Центрально - Міський район, вул. Окружна, буд. 127; )стягнення шкоди у розмірі 890 072,59грн., судовий збір у розмірі 13 351,09грн., витрати на професійну допомогу адвоката в сумі 7 000,00грн.

Ухвалою суду від 16.12.2019 прийнято позовну заяву в межах справи № 904/5722/14 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" (50045, м.Кривий Ріг, Центрально - Міський район, вул. Окружна, буд. 127; ) до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/5523/19. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 16.01.2020 о 12:00год.

Ухвалою господарського суду від 16.01.20р. розгляд справи відкладено на 12.02.20р.

Ухвалою господарського суду від 12.02.20р. закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 12.03.2020 о 10:45год.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає дані вимоги безпідставними.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 12.03.2020р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «ГАЛЮН-УКРАЇНА» як орендарем та Публичним акціонерним товариством "Криворізький турбінний завод "Констар" було укладено Договір оренди № 7 від 11 липня 2019 року, предметом якого було визначено користування виробничим обладнанням у відповідності до переліку: наведеному у Додатку № 1 до Договору оренди від 11.07.2017 р.

З боку ПАТ "КОНСТАР" договір оренди було підписано ліквідатором Лукащуком М.В., повноваження якого підтвердженні станом на дату укладання правочину в межах провадження у справі про банкрутство № 904/5722/14.

Згідно п. 4.2. Договору оренди № 7 від 11.07.2017 р. встановлено, що орендна плата за користування об`єктом оренди складає 410 000,00 гривень у тому числі з урахуванням ПДВ, на місяць.

У відповідності до умов зазначеного Договору оренди також компенсацію орендар сплачував компенсацію витрат на електропостачання у відповідності до п, 4.6. Договору оренди від 11.07.2017р.

У відповідності до п. 10.4. Договору оренди встановлено, що питання не врегульовані договором, вирішуються у відповідності до чинного законодавства.

Згідно до умов Договору оренди сума орендної плати визначена з урахуванням податку на додану вартість. Відомості реєстру платників податку на додану вартість зазначають, що ПАТ "КРИВОРІЗЬКИЙ ТУРБІННИЙ ЗАВОД "КОНСТАР" є платником податку на додану вартість, Індивідуальний податковий номер 53, дата реєстрації платника податку з 07.07.1997 року.

Представник позивача вважає, що відповідач повинен був відобразити господарські операції в бухгалтерському та податковому обліку протягом періоду проведення операцій за Договором оренди від 11.07.2017 року, зокрема, з липня 2017 року по вересень 2018 року, в тому числі скласти за ними податкові накладні на користь Позивача та зареєструвати їх в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте відповідачем не було зареєстровано податкові накладні по вказаним операціям постачання в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим Позивач втратив право на включення 890 072,59 гривень суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту, що призвело до зайвої сплати Позивачем цієї суми до бюджету шляхом зменшення показників податкового кредиту Позивача. Вказані витрати, внаслідок відсутності реєстрації з боку Відповідача податкових накладних Позивач вважає збитками, які виникли з вини Відповідача, розрахунок збитків Позивача внаслідок дій Відповідача щодо нереєстрації податкових накладних за Договором оренди № 7 від 11.07.2017 р.

Таким чином, Позивач як платник податку на додану вартість, не міг уникнути самостійно настання збитків в формі шкоди внаслідок дій Відповідача, який в порушення договірних господарських операцій за Договором оренди № 7. не склав та не надав податкові накладні, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, по першій події, що призвело до відсутності у Відповідача права на формування податкового кредиту.

Не складання та не реєстрація податкових накладних є не лише порушенням відповідачем норм податкового законодавства з боку орендодавця, а і порушенням умов договору. Відсутність таких податкових накладних з огляду на приписи п. 201.10 ст. 201 ПК України позбавляє Позивача можливості включити суми сплаченого відповідачу ПДВ в межах сплати послуг за Договором оренди № 7 від 11.07.2017 р. до складу податкового кредиту, що призвело до збитків Позивача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку Із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Станом на дату укладання Договору оренди № 7 від 11.07.2017 р. у відповідності до публікації № 41049 від 10.03.2017 р. на сайті Вищого господарського суду України, відповідач згідно Ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2017 р. у справі № 904/5722/14 був визнаний банкрутом та оголошено початок ліквідаційної процедури. Відповідно пп. "д" п. 184.1 ПКУ юридична особа втрачає статус платника ПДВ у разі винесення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Таким документом зокрема є: ухвала суду про ліквідацію юридичної особи -банкрута, повідомлення державного реєстратора, відомості з Єдиного державного реєстру про внесення до ЄДР запису про припинення банкрута. Станом на момент виникнення правовідносин між Позивачем та Відповідачем за Договором оренди № 7 від 11.07.2017 р. ПАТ «Криворізький турбінний завод «КОНСТАР» був платником податку на додану вартість, а тому здійснював свою господарську діяльність із надання послуг щодо оренди майна з урахуванням цього податку, що підтверджується умовами Договору (п. 4.2., 4.3.), а також складеними за Договором оренди первинними документами бухгалтерського обліку. При цьому прийняття господарським судом постанови про визнання боржника - юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури не є підставою для анулювання реєстрації платника ПДВ. Тобто від моменту відкриття ліквідаційної процедури і до її завершення боржник, який зареєстрований як платника ПДВ, залишається платником цього податку, у зв`язку з чим на нього поширюються правила оподаткування, визначені розділом V ПКУ щодо нараховування та сплати ПДВ. Відповідно зберігається і право на податковий кредит, і обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ, а також подання звітності з ПДВ та сплати податку. Таким, чином в діях Відповідача щодо нереєстрації та ненадання Позивачу податкових накладних за вказаними операціями по Договору оренди № 7 від 11.07.2017 р. є наявним елемент вини, як особи, що заподіяла таку шкоду, оскільки вказаний Відповідач ніс зобов`язання зі сплати податку на додану вартість.

А тому, позивач вважає порушеним з боку відповідача умови Договору оренди № 7 від 11.07.2019 р. в частині недодержання зобов`язань щодо складання, реєстрації та надання податкових накладних та просить суд стягнути з відповідача збитки за порушення зобов`язань у розмірі 890 072,59 грн.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог позивача, оскільки викладені у позові доводи не підтвердженні документальними доказами та відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, зЗ дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї ч. 2, 8 ст. 80 ГПК України).

Згідно с. 91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв`язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд оцінивши надані позивачем до позовної заяви документальні докази встановив, що позивачем не доведено суду, що в діях Відповідача щодо нереєстрації та ненадання Позивачу податкових накладних за операціями по Договору оренди № 7 від 11.07.2017р. завдані збитки.

Також, господарський суд наголошує на наступному.

21.10.2019р. введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2017 року визнано публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар" (50045, м. Кривий Ріг, Центрально - Міський район, вул. Окружна, буд. 127; ) банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 5 місяців, до 09.08.2017 року, ліквідатором публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" призначено арбітражного керуючого Лукашука Миколу Васильовича.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги доводи які зазначив відповідач в судовому засіданні, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що заявлені в супереч вимогам Кодексу України з процедур банкрутства та не підтверджені належними та допустимими доказами відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

А тому, господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛІОН-УКРАЇНА" до Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" (50045, м. Кривий Ріг, Центрально - Міський район, вул. Окружна, буд. 127; ) про стягнення шкоди у розмірі 890 072,59грн., судовий збір у розмірі 13 351,09грн., витрати на професійну допомогу адвоката в сумі 7 000,00грн.

Згідно з приписами ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну допомогу адвоката покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 80, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст.1, ст. ст. 39, 45 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛІОН-УКРАЇНА" до Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" (50045, м. Кривий Ріг, Центрально - Міський район, вул. Окружна, буд. 127; ) про стягнення шкоди у розмірі 890 072,59грн., судовий збір у розмірі 13 351,09грн., витрати на професійну допомогу адвоката в сумі 7 000,00грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.03.2020р.

Суддя І.В. Владимиренко