ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Дата призначення - - поля не стирати, в поля потрібно ввести дату та час формату "хх.хх.хх" та "хх:хх.
17 березня 2020 рокуСправа № 921/14/18
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

розглянув скаргу Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" №165 від 05.03.2020р. (вх. №1697 від 06.03.2020р.) у справі №921/14/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, Київ, 01001

до Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу", вул. Вокзальна, 4, Кременець, Тернопільська область, 47002

про стягнення 6 033 619,49 грн. по Договору купівлі-продажу природного газу №16-219-Б від 30.12.2015р., з яких: 4 188 997,66 грн. - основний борг, 754 823,22 грн. - пеня; 206 439,61 грн. - 3% річних, 883 359,00 грн. - інфляційні втрати.

Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи, на підставі ч. 3 ст. 222 ГПК України.

Рішенням суду від 23.04.2018р. (залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.11.2018р. та постановою Верховного Суду від 26.02.2019р.) позов задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 4 188 997,66 грн. основного боргу, 377 411,61 грн. пені, 206 439,61 грн. 3% річних, 883 359,00 грн. інфляційних втрат та 90 504,29 грн. судового збору. В частині стягнення 377 411,61 грн. пені - відмовлено.

На виконання рішення суду 29.05.2018р. видано наказ.

Державне підприємство "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" подало скаргу, в порядку ст. 339 ГПК України, у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Кременецького міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боцюка В.О. виконавчого провадження ВП №60919672 від 18.02.2020р. про арешт коштів боржника.

Ухвалою суду від 10.03.2020р. прийнято скаргу №165 від 05.03.2020р. (вх. №1697 від 06.03.2020р.) до розгляду, призначено судове засідання на 17.03.2020р. та зобов`язано стягувача та орган ДВС подати відзиви на скаргу.

ДП "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" (боржник) подало клопотання №180 від 16.03.2020р. (вх. №1929е від 16.03.2020р.), у якому повідомило, що не має змоги забезпечити участь свого представника у судовому засіданні та не заперечує щодо розгляду скарги без його участі, у зв`язку із запровадженням карантинних заходів через поширення коронавірусу COVID-19. В обґрунтування вимог скарги посилається на наступне: - постанова про арешт коштів боржника у ВП №60919672 від 18.02.2020р. є протиправною в частині накладення арешту на кошти підприємства по рахунку № НОМЕР_1 в Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк", м. Тернопіль, МФО 338783 та такою, що підлягає скасуванню, оскільки унеможливила здійснення підприємством виплати заробітної плати своїм працівникам та сплати податкових та інших обов`язкових платежів до бюджету; - своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості; - рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою, відповідно до вимог законодавства, арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби; - в свою чергу, невиконання підприємством своїх зобов`язань перед державним бюджетом щодо сплати податків та перед працівниками щодо виплати заробітної плати матиме наслідком звернення з позовами з боку контролюючих органів та фізичних осіб, що поставить відповідача у ще більш скрутне фінансово-економічне становище. Крім того, сума в розмірі 63 509,55 грн., що фігурує у постанові про арешт коштів боржника, оплачена ще до винесення такої, а саме 26.12.2019р., що підтверджується платіжним дорученням №2227, а тому така вимога про її стягнення є неправомірною. Аналогічно, 26.12.2019р. погашено 230 076,70 грн. заборгованості по наказам №921/108/18 та №921/511/18, про що свідчить платіжне доручення №2234, однак дана сума також включена в оскаржувану постанову. Просить скаргу задовольнити.

ПАТ НАК "Нафтогаз України" подало заперечення на скаргу №39/3-17 від 16.03.2020р. (вх. №1942 від 16.03.2020р.), у яких просить повернути (залишити) таку без розгляду, оскільки: - відповідно до ст. 170 ГПК України, з врахуванням змін від 15.01.2020р., до скарги, яка подається на стадії виконання судового рішення, додаються докази надсилання такої іншим учасникам справи, а суд, встановивши, що таку подано без додержання даної вимоги, повертає її заявнику без розгляду, на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України; - на адресу стягувача скарга від боржника не надходила, а про наявність такої компанія дізналась з Єдиного державного реєстру судових рішень, у зв`язку з чим не має змоги надати обґрунтовані заперечення.

Кременецький міськрайонний відділ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подав клопотання №12273 від 16.03.2020р. про розгляд скарги за відсутності представника та заперечення №12272 від 16.03.2020р. (вх. №1941е від 16.03.2020р.), в яких просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на наступне: - станом на 18.02.2020р. залишок заборгованості, яка підлягає стягненню з боржника в межах зведеного виконавчого провадження становив 5 265 526,81 грн., з врахуванням сплачених ним 65 509,55 грн. згідно платіжного доручення №2227 від 26.12.2019р. та 230 076,70 грн. згідно платіжного доручення №2234 від 26.12.2019р.; - у відповідності до ст. ст. 48, 52, 56 Закону України "Про виконавче провадження", 18.02.2020р. винесено постанову про арешт коштів боржника на суму 5 265 526,81 грн., яка направлена для виконання до банківських установ, при цьому, у ній зазначено, що арешт накласти на всі кошти, окрім коштів, що містяться на рахунках, накладення та/або звернення стягнення на які заборонено законом; - станом на 16.03.2020р. у відділі відсутня будь-яка інформація від банківських установ про наявність у боржника рахунків, на яких містяться кошти, на які Законом України "Про виконавче провадження" забороняється звернення стягнення.

Розглянувши скаргу Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" №165 від 05.03.2020р. (вх. №1697 від 06.03.2020р.), надавши оцінку доказам наданим до скарги, запереченням на скаргу стягувача та органу ДВС, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково. При цьому, суд виходив із наступного:

- рішенням суду від 23.04.2018р. у даній справі стягнуто з Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 4 188 997,66 грн. основного боргу, 377 411,61 грн. пені, 206 439,61 грн. 3% річних, 883 359,00 грн. інфляційних втрат та 90 504,29 грн. судового збору. Рішення суду набрало законної сили 24.05.2018р.;

- на виконання рішення видано 29.05.2018р. наказ;

- 20.12.2019р. відкрито виконавче провадження №60919672 з виконання наказу господарського суду від 29.05.2018р. у справі №921/14/18;

- головним державним виконавцем Кременецького міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боцюком В.О. винесено 18.02.2020р. постанову про арешт коштів боржника по виконавчих документах: наказах господарського суду №921/14/18 від 29.05.2018р., №921/511/18 від 23.09.2019р., №921/108/18 від 28.11.2019р. та постанові Кременецького МР ВДВС ГТУЮ у Тернопільській області про стягнення виконавчого збору №59037735 від 08.05.2019р. (отримана ДП "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" 05.03.2020р.), якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках:

- Тернопільська Ф. ПАТ КБ "Приватбанк", м. Тернопіль, МФО 338783,

- Тернопільська Ф. ОБЛ, АТ "Ощадбанк", м. Тернопіль, МФО 338545,

їх філіях, відділеннях, відокремлених підрозділах, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: ДП "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" (Тернопільська область, м. Кременець, вул. Вокзальна, буд. 4, ідентифікаційний код - 39460902) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 5 265 526,81 грн.

Згідно ст.ст. 18, 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (ч.ч. 2, 3 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до положень ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", арешт на майно (кошти) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (ч. 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Боржник зобов`язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України (п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження").

Отже, Законом України "Про виконавче провадження" покладено певні обов`язки не лише на державного виконавця, а й на боржника.

Як встановлено матеріалами скарги, за період з моменту відкриття виконавчого провадження (20.12.2019р.) до звернення із скаргою (06.03.2020р.), боржником рішення суду у справі №921/14/18 не виконано, а сума коштів у розмірі 63 509,55 грн., сплачена 26.12.2019р. платіжним дорученням №2227, направлена на виконання постанови №59037735 від 08.05.2019р. Кременецького МР ВДВС ГТУЮ у Тернопільській області про стягнення виконавчого збору та сума коштів у розмірі 230 076,70 грн., сплачена 26.12.2019р. платіжним дорученням №2234, направлена на виконання наказів суду №921/511/18 та №921/108/19. При цьому, ним не надано доказів повідомлення державного виконавця про спеціальні рахунки, які належать ДП "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" у банківських установах, на яких містяться кошти, з яких виплачуються заробітна плата працівників, сплата єдиного соціального внеску та інші обов`язкові платежі до Державного бюджету.

На підставі постанови головного державного виконавця Кременецького міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боцюка В.О. від 18.02.2020р. про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №60919672, накладено арешт на грошові кошти ДП "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу", що містяться на рахунках Тернопільської філії ПАТ КБ "Приватбанк", м. Тернопіль, МФО 338783, зокрема, на поточному рахунку № НОМЕР_1 , по якому здійснюється виплата заробітної плати працівникам, сплата єдиного соціального внеску, інших платежів.

Підтвердженням виплати заробітної плати по зазначеному рахунку, сплати єдиного соціального внеску, екологічного податку, інших платежів до Державного бюджету України є платіжні доручення по рахунку № НОМЕР_1 за період з 05.07.2019р. по 04.03.2020р., Заява про розрахунково-касове обслуговування організації / підприємства / навчального закладу з видачі заробітної плати / стипендії з використанням платіжних карток, адресована ПАТ КБ "Приватбанк", Договір про розрахунково-касове обслуговування підприємства з видачі заробітної плати / стипендії з використанням платіжних карток №6, укладений 26.02.2018р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та ДП "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" та Довідка ПАТ КБ "Приватбанк" від 03.12.2019р. про відкриття вищезазначеного рахунку.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава гарантує кожному право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, при цьому, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, забезпечується державою згідно ст. 2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці (ч. 5 ст. 97 КЗпП України).

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про оплату праці", забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством. При цьому, своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості (ст. 24 Закону "Про оплату праці").

Відповідно до ст. 10 Конвенції № 95 щодо захисту заробітної плати від 01.07.1949р., яка ратифікована Україною 04.08.1961р., заробітна плата може бути об`єктом арешту або передачі тільки в тій формі і в тому розмірі, який передбачений національним законодавством. Заробітна плата повинна охороняться проти арештів і передачі в тій мірі, в якій це вважається необхідним для утримання працюючого і його сім`ї.

Пунктом 7 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 28.01.2016 р. №01-06/131/16 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням господарськими судами Закону України "Про виконавче провадження" (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ)" встановлено, що накладення арешту на рахунок боржника, призначений для виплати заробітної плати працівникам підприємства, призводить до порушення їх конституційних прав.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (ч. 2 ст. 11 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", кошти, що надходять від сплати єдиного внеску та застосування фінансових санкцій відповідно до цього Закону, не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та використовуватися на цілі, не передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загально-обов`язкове державне соціальне страхування", збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами обов`язковості сплати; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (ч. 12 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

З аналізу вищезазначених норм законів випливає, що забороняється арешт коштів на рахунках, з яких виплачується заробітна плата, та сплачуються обов`язкові платежі, з ціллю виконання рішення суду щодо стягнення з цих коштів заборгованості за невиконання грошового зобов`язання підприємства за господарським договором.

При таких обставинах, скаржник довів, що постанова від 18.02.2020р. про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №60919672 в частині накладення арешту на грошові кошти, які використовуються для виплати заробітної плати, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ДП "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу", що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 Тернопільської філії ПАТ КБ "Приватбанк", м. Тернопіль, МФО 338783, враховуючи норми вищезазначеного законодавства, прийнята без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками прав, свобод та інтересів працівників підприємства-боржника і цілями, на досягнення яких спрямована оскаржувана постанова.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 09.08.2019р. у справі №913/958/16.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, вірогідними (ст. ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому, вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними (правова позиція викладена п. 9.13 чинної постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року №9, п. 32 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.06.2010 року №01-08/369 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України").

Враховуючи вищевикладене, суд відхиляє доводи органу ДВС як такі, що суперечать нормам чинного законодавства, та вважає за необхідне задовольнити скаргу щодо скасування постанови державного виконавця в частині накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 (Тернопільська філія ПАТ КБ "Приватбанк", м. Тернопіль, МФО 338783).

Доводи боржника щодо неврахування державним виконавцем при винесенні постанови про арешт коштів 63 509,55 грн., сплачених 26.12.2019р. платіжним дорученням №2227 та 230 076,70 грн., сплачених 26.12.2019р. платіжним дорученням №2234, то такі відхиляються, оскільки арешт накладено на грошові кошти у межах суми звернення стягнення 5 265 526,81 грн. (з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів), тоді як загальна сума заборгованості за наказами суду №921/14/18, №921/511/18, №921/108/18 та постановою Кременецького МР ВДВС ГТУЮ у Тернопільській області №59037735 (стягнення виконавчого збору), зазначеними у постанові про арешт коштів, становить 6 039 474,85 грн.

Також, суд, розглянувши клопотання стягувача про повернення (залишення) без розгляду даної скарги, відхиляє таке, оскільки:

- відповідно до ч. 2 ст. 170 ГПК України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження);

- у матеріалах справи наявні докази надсилання 06.03.2020р. боржником даної скарги на адреси стягувача та органу ДВС, що підтверджується описами вкладень, фіскальними чеками та накладними;

- відповідно до витягу із відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта", така отримана стягувачем 10.03.2020р.

На підставі вищенаведеного, керуючись cт. ст. 234, 235, 339, 342 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" №165 від 05.03.2020р. (вх. №1697 від 06.03.2020р.) у справі №921/14/18 - задовольнити частково.

2. Скасувати постанову головного державного виконавця Кременецького міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боцюка В.О. про арешт коштів боржника ВП №60919672 від 18.02.2020р. в частині накладення арешту на рахунок НОМЕР_1 Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" (Тернопільська область, м. Кременець, вул. Вокзальна, буд. 4, ідентифікаційний код - 39460902) у Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк", м. Тернопіль, МФО 338783, який призначений для оплати праці працівникам підприємства та нарахувань до бюджету.

3. В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення її повного тексту (18.03.2020р.), через Господарський суд Тернопільської області або безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду.

Суддя М.С. Стадник