ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3810/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА", м. Запоріжжя
до Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", м. Чугуїв
про стягнення 238754,50 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Карабак В.А. ордер № 110951, посв. адв. № ЗП0011567

відповідача Макаренко О.А., дов. від 29.11.2019 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА", м. Запоріжжя звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", м. Чугуїв про стягнення з відповідача 190309,76 грн. основного боргу, 7445,95 грн. 3% річних, 19792,21 грн. інфляційних збитків та 21206,58 грн. пені за договором поставки № ПЕ 02/08-18 від 02 серпня 2018 року. Також позивач просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін; призначено підготовче засіданні на 16 грудня 2019 року на 11:20; клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та вказано, що підготовче засідання 16 грудня 2019 року 0б 11:20 годин провести в режимі відеоконференції.

16 грудня 2019 року через канцелярію суду, Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" подано заяву (вхідний № 30451) про застосування позовної давності.

Протокольною ухвалою від 16 грудня 2019 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 08 січня 2020 року на 15 годин.

17 грудня 2019 року через канцелярію суду, Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" подано заяву (вхідний № 30683) про застосування позовної давності.

17 грудня 2019 року через канцелярію суду, Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" подано заяву (вхідний № 30681) про поновлення процесуального строку на подання відзиву. Пропущення строку подачі відзиву на позовну заяву відповідач обґрунтовує тим, що копію позовної заяви Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" отримано 28 листопада 2019 року, тобто вже після отримання ухвали суду, а через велике навантаження господарських спорів, відповідачем пропущено строк на подання відзиву по даній справі.

17 грудня 2019 року через канцелярію суду, Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" подано відзив (вхідний № 30682) на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08 січня 2020 року відмовлено відповідачу в задоволенні заяви (вхідний № 30681 від 17 грудня 2019 року), в порядку статті 119 Господарського процесуального кодексу України, про поновлення строку; продовжено відповідачу процесуальний строк на подання до суду відзиву на позовну заяву до 17 грудня 2019 року та долучено відзив на позовну заяву до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 08 січня 2020 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 20 січня 2020 року на 15:00 годин.

11 січня 2020 року через канцелярію суду Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" подано заяву (вхідний № 560) про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 190309,76 грн. основного боргу, 7445,95 грн. 3% річних, 19792,21 грн. інфляційних збитків та 21206,58 грн. пені за договором поставки № ПЕ 02/08-18 від 02 серпня 2018 року.

16 січня 2020 року через канцелярію суду Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" подано пояснення (вхідний № 1109), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 січня 2020 року прийнято до розгляду заяву (вхідний № 560 від 11 січня 2020 року) позивача, в порядку статті 46 Господарського процесуального кодексу України.

Протокольною ухвалою від 20 січня 2020 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 лютого 2020 року на 15:00 годин.

Протокольною ухвалою від 11 лютого 2020 року на підставі частини 2 статті 216 господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву до 24 лютого 2020 року до 15 годин.

17 лютого 2020 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" подано заяву (вхідний № 4031) про стягнення витрат на правничу допомогу, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

17 лютого 2020 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" подано заяву (вхідний № 4038) про стягнення витрат на правничу допомогу, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 24 лютого 2020 року на підставі частини 2 статті 216 господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву до 10 березня 2020 року до 15:40 годин.

Щодо заяв відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

Заяви відповідача про застосування позовної давності обґрунтовані тим, що позивачем невірно визначено розмір заявленої до стягнення суми пені.

11 січня 2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 190309,76 грн. основного боргу, 7445,95 грн. 3% річних, 19792,21 грн. інфляційних збитків та 21206,58 грн. пені за договором поставки № ПЕ 02/08-18 від 02 серпня 2018 року. Заяву позивач обґрунтовує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" погоджується з невірним нарахуванням пені про яке зазначено відповідачем у відповідних заявах та у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 січня 2020 року прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог та продовжено розгляд справи з її урахуванням.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем здійснено нове розраховання пені за 6 місяців, суд відмовляє відповідача у заявах про застосування позовної давності.

Представник позивача у судовому засіданні та у письмових поясненнях підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

02 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" (позивачем, постачальником) та Державним підприємствм "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (відповідачем, покупцем) укладено договір № ПЕ02/08-18

Відповідно до пункту 1.1. договору, постачальник зобов`язувався поставити покупцю товар згідно специфікації (додаток № 1), а покупець зобов`язувався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору.

Згідно розділу 2 договору, асортимент товару, його обсяг (кількість) та вартість передбачається у специфікації, які є невід`ємною частиною даного договору. Загальна вартість договору складає 276345,70 грн., у тому числі ПДВ (20%) - 46057,62 грн.

Відповідно до пункту 4.1. договору строк постачання партії товару не більше 15 календарних днів з дати підписання договору.

Згідно пункту 5.1. договору, покупець здійснює оплату наступним чином: 100% вартості товару перераховує постачальнику після отримання товару та проходження вхідного контролю.

Відповідно до пункту 5.2. договору розрахунки за отриманий товар здійснюються в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок постачальника.

Згідно пункту 6.1 договору, він набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань.

Після укладення вказаного договору та специфікації, позивач склав та надіслав боржнику рахунок фактуру №СФ-0001221 від 02 серпня 2018 року на суму 276345,70 грн. з ПДВ.

23 серпня 2018 року на адресу Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" була здійснена поставки товару, а саме за видатковою накладною № РН-0001704 від 23 серпня 2018 року на суму 277,61 грн. з ПДВ.

10 вересня 2018 року на адресу Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" була здійснена поставка товару, а саме за видатковою накладною № РН-0001813 від 10 вересня 2018 року на суму 1406,02 грн. з ПДВ.

10 вересня 2018 року на адресу Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" була здійснена поставка товару, а саме за видатковою накладною №РН-0001818 від 10 вересня 2018 року на суму 188626,13 грн. з ПДВ.

Вказана видаткова накладна підписана сторонами договору поставки товару без зауважень.

Відповідно до пункту 4.3. договору, передача-приймання товару за кількістю здійснюється в пункті поставки.

Згідно пункту 4.4. договору, приймання товару за якістю здійснюється на підприємстві покупця.

Відповідно до пункту 7.2. договору у випадку виявлення дефектів в поставленому товарі покупець має право заявити рекламацію, та надає постачальнику рекламаційний акт.

На адресу позивача від Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" не надходили претензії чи акти рекламації щодо кількості, номенклатури, якості або невідповідності стандартам України, технічним умовам, відповідним ДСТУ діючим в Україні.

Таким чином Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" виконало перед відповідачем свої зобов`язання з поставки товару ще 10 вересеня 2019 року. В свою чергу, відповідач допустив порушення свого зобов`язання з оплати товару та станом на 31 грудня 2019 року поставлений товар за рахунком за № СФ-0001221 від 02 серпня 2018 року не оплатив.

Згідно Листа Державної інспекції по контролю за цінами від 15 вересня 2003 року № 32/3-7/1696 зазначано, що відповідно до Держстандарту України (ДСТУ) 3993-2000 "Товарознавство. Термін та визначення", партія товару - це визначена кількість товарів одного чи декількох найменувань закуплених, відвантажених або отриманих оночасно по одному товаросупровідному документу.

Відповідно до Листа Державної інспекції з контролю за цінами, "Щодо роз`яснення терміна "Отримана партія товару" від 21 липня 2010 року № 200-5-23/4223), партія товару - визначена кількість товарів одного чи декількох найменувань закуплених, відвантажених або отриманих оночасно за одним товаросупровідним документом (товарно-транспортною накладною, накладною на відпуск товару, тощо).

З огляду на те, що приймання товару за якістю здійснюється на підприємстві Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", а видаткові накладні підписані представником Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", то у відповідача виникло зобов`язання з оплати товару на наступний день, після отримання товару, тобто: за видатковою накладною №РН-0001704 від 23 серпня 2018 року - з 24 серпня 2018 року; за видатковою накладною № РН-0001813 від 10 вересня 2018 року та видатковою накладною №РН-0001818 від 10 вересня 2018 року, сума яких разом становить 190309,76 грн.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно частин 1-3 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Тобто, законодавець покладає на постачальника обов`язок здійснити поставку товару, а споживач зобов`язаний його прийняти і оплатити.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу. Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару на суму 190309,76 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 7445,95 грн. та інфляційних збитків у розмірі 19792,21 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних збитків дійшов висновку про те, що відповідні розрахунки є вірними, та відповідають нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 7445,95 грн. 3% річних, 19792,21 грн. інфляційних збитків за договором ПЕ02/08-18 від 02 серпня 2018 року є такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 21206,58 грн. пені.

Згідно пункту 8.3 договору, при порушенні строків оплати товару покупець сплачує постачальнику, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення, але не більше 1% від вартості товару.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку часник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарюванн, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 статті 231 Господарського кодексу України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова ума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення оржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно приписів статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" перед позивачем за договором, суд вважає за необхідне позовні вимоги і частині стаягнення з відповідача 21206,58 грн. пені задовольнити.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 17800,00 грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем в якості надання професійної правничої допомоги адвокатом надані наступні документи: договір-доручення про надання правової допомоги від 07 травня 2019 року, додаткова угода №1 від 01 жовтня 2019 року до договору-доручення про надання правової допомоги від 07 травня 2019 року, рахунок-фактура № СФ-0000029 від 12 лютого 2020, акт приймання-передачі наданої правової допомоги, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, платіжне доручення № 6927 від 12 лютого 2020 року на суму 17800,00 грн..

При визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши надані докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, беручи до уваги рівень складності даної справи, об`єм вчинених представником позивача дій, а також керуючись критерієм реальності адвокатських витрат, враховуючи суму задоволення позовних вимог, суд вважає достатньою та співрозмірною щодо наданих послуг на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.

Таким чином, суд покладає на відповідача витрати позивача на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов*язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 4427,19 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська область, м. Чугуїв, Мікрорайон Авіатор, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" (69002, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 4А, а/с 5012, ) 190309,76 грн. основного боргу, 7445,95 грн. 3% річних, 19792,21 грн. інфляційних збитків та 21206,58 грн. пені за договором поставки № ПЕ 02/08-18 від 02 серпня 2018 року, 4427,19 грн. судового збору та 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "20" березня 2020 р.

Суддя П.В. Хотенець