РІШЕННЯ

13 березня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/1/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

за участі секретаря судового засідання Гримак Л.П.

розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", вул. Чернівецька, 54А, м. Тернопіль, 46006

до Золотопотіцької селищної ради, вул. Данила Галицького, буд. 107, смт. Золотий Потік, Бучацький район, Тернопільська область, 48451

про стягнення 375 851,25 грн.

За участю представників:

позивача: Штогрин Микола Петрович, довіреність №28 від 26.12.2019р.;

відповідача: голова селищної ради Кушик Ростислав Рафаїлович, рішення №1 від 12.11.2015р.

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" звернулось з позовом до Золотопотіцької селищної ради про стягнення 375 851,25 грн., з яких: 293 439,94 грн. заборгованості за природний газ, 51 791,52 грн. пені, 10 497,53 грн. 3% річних, 20 122,26 грн. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 08.01.2020р.: 1/ прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; 2/ розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; 3/ призначено підготовче засідання на 04.02.2020р.; 4/ зобов`язано сторони подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань. Сторони повідомлені про дату та час судового засідання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Ухвалами суду від 04.02.2020р. та від 25.02.2020р., за клопотанням позивача, відкладено підготовче засідання на 25.02.2020р. та на 06.03.2020р. відповідно. Сторони повідомлені про дату та час судових засідань, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

У судовому засіданні 06.03.2020р. постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті на 13.03.2020р., яка занесена в протокол судового засідання. Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи в судовому засіданні під розписку.

У судовому засіданні 13.03.2020р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. На обґрунтування позовних вимог посилається на належне виконання позивачем умов договору про закупівлю та постачання природного газу №03/М-014 від 16.01.2018р., що підтверджується актами приймання передачі природного газу, поставленого за період січень-грудень 2018р., підписаними представниками сторін без заперечень, проте відповідач свої зобов`язання щодо оплати поставленого природного газу не виконав у повному обсязі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. За порушення грошових зобов`язань відповідач повинен згідно чинного законодавства, на вимогу кредитора, сплатити суму нарахованих інфляційних відрахувань, 3% річних та пені.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.03.2020р. позовні вимоги в частині основного богу визнає, на причини несвоєчасного виконання зобов`язань посилається на те, що згідно договору про закупівлю та постачання природного газу №03/М-014 від 16.01.2018р. сума договору становила 1 714 763,15 грн. при ціні 9 268 грн. 99 коп., що становить в перерахунку 185 000 куб., однак у зв`язку із підняттям цін на природний газ, при економії споживання газу, а саме відповідачем за 2018 рік спожито 172 000 кубів, виникла заборгованість у розмірі 293 439,94 грн., оскільки ця сума не була закладена у бюджеті селищної ради, а тому не було можливості здійснити оплату за спожитий газ.

Крім того, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій, посилаючись на те, що заборгованість за спожитий природний газ виникла не з вини відповідача, а в результаті постійної зміни ціни на природний газ.

Представник позивача щодо заявленого клопотання будь-яких заперечень не заявив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, судом встановлено:

- між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" (далі Постачальник) та Золопотіцькою селищної ради (далі Споживач) 16.01.2018р. укладено Договір про закупівлю та постачання природного газу №03/М-014 (далі Договір) та Додаткові угоди до нього: №1 від 18.01.2018р., №2 від 22.01.2018р., №3 від 22.02.2018р., №4 від 27.03.2018р., №5 від 30.05.2018р., №6 від 26.06.2018р., №6 від 31.08.2018р., №7 від 25.09.2018р., №8 від 27.09.2018р., №9 від 23.10.2018р., №10 від 20.12.2018р., якими вносилися зміни до ціни та обсягів природного газу.

Відповідно до умов Договору сторони взяли на себе зобов`язання:

- Постачальник зобов`язується поставити Споживачу природний газ (ДК 021:2015 код 09120000-6 Газове паливо (Природний газ) у необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язаний своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором (п. 1.1 Договору);

- за підсумками розрахункового періоду Споживач протягом двох робочих днів погоджує з Оператором ГРМ/ГТС акт про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за рахунковий період, який є підставою для оформлення актів приймання-передачі газу між відповідними суб`єктами ринку природного газу (п. 2.5. Договору);

- послуги з постачання природного газу підтверджуються підписаним Постачальником і Споживачем актом приймання-передачі газу, що оформляється на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період складеного Споживачем та Оператором ГРМ/ГТС відповідно до п. 2.5 ІІ Договору (п. 3.6 Договору);

- з 01.01.2018р. ціна на природний газ становить 9 268 грн. 99 коп. за 1000 м. куб. (п. 4.2. Договору). Відповідно до Додаткової угоди № 1, ціна природного газу у січні 2018 року становить 10 195 грн. 80 коп. за 1000 м. куб., до Додаткової угоди №2 - ціна природного газу у січні 2018 року становить 11 151 грн. 60 коп. за 1000 м. куб., до Додаткової угоди №3 - ціна природного газу у лютому 2018 року становить 10 560 грн. 00 коп. за 1000 м. куб., відповідно до Додаткової угоди №4 - ціна на природний газ у квітні 2018 року становить 9 962 грн. 40 коп. за 1000 м. куб., до Додаткової угоди №5 - ціна природного газу у травні 2018 року становить 10 460 грн. 60 коп. за 1000 м.куб., до Додаткової угоди №6 від 26.06.2018р. - ціна природного газу у червні 2018 року становить 11 312 грн. 40 коп. за 1000 м.куб., до Додаткової угоди №6 від 31.06.2018р. - ціна природного газу у серпні 2018 року становить 11 502,00 коп. за 1000 м.куб., до Додаткової угоди №7 - ціна природного газу у вересні 2018 року становить 12 594 грн. 69 коп. за 1000 м.куб., до Додаткової угоди №8 - ціна природного газу у вересні 2018 року становить 13 736 грн. 80 коп. за 1000 м.куб., до Додаткової угоди №9 - ціна природного газу у жовтні 2018 року становить 15 004 грн. 80 коп. за 1000 м.куб., до Додаткової угоди №10 - ціна природного газу у грудні 2018 року становить 13 644 грн. 00 коп. за 1000 м. куб;

- оплата вартості використаного природного газу здійснюється Споживачем протягом місяця поставки газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу виходячи з ціни газу та відповідної величини договірного обсягу газу заявленого на розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості використаного природного газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на рахунок Споживача на його письмову вимогу у п`ятиденний строк з дня отримання такої вимоги (п. 4.6 Договору);

- згідно п. 10.1 Договору, такий набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк по 31.12.2018 року та поширює дію на відносини Сторін, що фактично склалися з 16 січня 2018р.

Відповідно до Додатку 2 до Договору в редакції Додаткової угоди №10, Постачальник здійснює протягом 2018 року постачання природного газу Споживачу для власного споживання в обсязі 172 280 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями та кварталами: І квартал 109,165 тис.куб.м.: січень 26,342 тис.куб. м., лютий 39,278 тис.куб.м, березень 43,545 тис.кб.м; ІІ квартал 13,263 тис.куб.м.: квітень 13,031 тис.куб.м, травень 0,166 тис.куб.м., червень 0,066 тис.куб.м; ІІІ квартал 0,236 тис.куб.м., липень 0,027 тис.куб.м., серпень 0,035 тис.куб.м, вересень 0,174 тис.куб.м. та ІV квартал 49,616 тис.куб.м, жовтень 1,310 тис.куб.м, листопад 12,372 тис куб.м., грудень 35,954 тис.куб.м.

Постачальник, на виконання умов Договору, протягом січня - грудня 2018 року поставив Споживачу природний газ в кількості 172,280 тис. куб. м. на загальну суму 1 999 350,27 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2018р. в обсязі 26,342 тис. куб. м. на суму 293 755,45 грн., від 28.02.2018р. в обсязі 39,278 тис. куб. м на суму 414 775,68 грн., від 31.03.2018р. в обсязі 43,545 тис. куб. м на суму 459 835,20 грн., від 30.04.2018р. в обсязі 13,031тис. куб. м на суму 129 820,03 грн., від 31.05.2018р. в обсязі 0,166 тис. куб. м. на суму 1 736,43 грн., від 30.06.2018р. в обсязі 0,066 тис. куб.м. на суму 746,62 грн., від 31.07.2018р. в обсязі 0,027 тис.куб.м. на суму 305,43 грн., від 31.08.2018р. в обсязі 0,035 на суму 402,57 грн., від 30.09.2018р. в обсязі 0,174 на суму 2 393,68 грн., від 31.10.2018р. в обсязі 1,310 тис.куб.м. на суму 19 656 грн., від 30.11.2018р. в обсязі 12,372 тис.куб.м. на суму 185 639,39 грн., від 31.12.2018р в обсязі 35 934 тис.куб.м. на суму 490 283,50 грн., які підписані представниками сторін без заперечень, підписи яких скріплені печатками сторін Договору.

Відповідач частково виконав взяті зобов`язання по Договору на суму 1705 910,33 грн., що підтверджується банківськими виписками, у зв`язку з чим сума боргу склала 293 439,94 грн., що не заперечується відповідачем, і стало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення суми боргу, інфляційних нарахувань, річних та пені.

Суд, на підставі ст. 86 ГПК України, оцінивши подані докази, наведені в процесі розгляду справи представниками сторін доводи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. При цьому, суд виходив із наступного:

- укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, порядок укладення, виконання якого регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), Господарського кодексу України (далі ГК) та інших нормативних актів законодавства;

- відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару;

- якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 ЦК України);

- відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язання передбачені ст.ст. 202 - 205 ГК України, ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що станом на день прийняття рішення судом сума боргу за поставлений природній газ у січні-грудні 2018р. згідно Договору про закупівлю та постачання природного газу №03/М-014 від 16.01.2018р. становить 293 439,94 грн., а тому в частині основного зобов`язання позов підлягає до задоволення як обґрунтовано заявлений.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачені ст. 625 ЦК України, втрати пов`язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, тому дані платежі не є відповідальністю за порушення грошового зобов`язання і не відносяться до санкцій.

Відповідно до п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012р. "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", а також листа Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 6 статті 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст. 1, 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 258 ЦК України та ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Передбачений сторонами розмір відповідальності за порушення грошового зобов`язання у п. 8.2 Договору відповідає вищезазначеним нормам чинного законодавства.

Суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", перевіривши на відповідність нараховані позивачем на прострочену суму боргу інфляційні втрати та 3% річних на суми 10 497,53 грн. 3% річних; 20 122,26 грн. інфляційні нарахування, встановив правомірність таких нарахувань, та які підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи.

Щодо заявленої суми пені 51 791,52 грн., то суд, керуючись вищезазначеними нормами, перевіривши на відповідність розрахунок суми заявлених позивачем позовних вимог, встановив правомірність її нарахування.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені, вважає за можливе задовольнити його. При цьому, суд виходив із наступного.

За приписами ч. 1 ст. 233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. В даному випадку береться до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначена норма ГК України кореспондується з ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка наявним доказам, якими заявник обґрунтовує свої заперечення.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, враховуючи вищенаведене, зважаючи на ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором, а також приймаючи до уваги неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах, суд, вважає за можливе зменшити суму пені на 95%, та стягнути 2 589,58 грн., а в частині стягнення 49 201,94 грн. пені відмовляє.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у розмірі 5 637 грн. 77 коп., згідно ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

У разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (правова позиція викладена у п. 4.3 чинної постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Золотопотіцької селищної ради (вул. Данила Галицького, буд. 107, смт. Золотий Потік, Бучацький район, Тернопільська область, 48451, ідентифікаційний код 04392735) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" (вул. Чернівецька, 54А, м. Тернопіль, 46006, ідентифікаційний код 39555103) 293 439 (двісті дев`яносто три тисячі чотириста тридцять дев`ять) грн. 94 коп. боргу, 2 589 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 58 коп. пені, 10 497 (десять тисяч чотириста дев`яносто сім) грн. 53 коп. 3% річних, 20 122 (двадцять тисяч сто двадцять два) грн. 26 коп. інфляційні втрати та 5 637 (п`ять тисяч шістсот тридцять сім) грн. 77 коп. судового збору.

3. У частині стягнення 49 201,94 грн. пені відмовити у позові.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Тернопільської області.

Повне рішення складене 18 березня 2020р.

Суддя М.С. Стадник