ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/2771/19
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Головея В.М.І.,

Разюк Г.П.

секретар судового засідання - Щербатюк О.В.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖПРОМБУД"

на рішення Господарського суду Одеської області

від 15 січня 2020 року (повний текст складено 20.01.2020р.)

по справі № 916/2771/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖПРОМБУД"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський бізнес центр"

про стягнення 294 743,46 грн., -

суддя суду першої інстанції: Погребна К.Ф.,

час та місце винесення рішення: 15.01.2020р., м. Одеса, просп. Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 18.03.2020р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "ІНЖПРОМБУД" ( далі - позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Морський бізнес центр" (далі-відповідач) про стягнення 294 743,46грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду №1379/Т від 01.03.2019р.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.01.2020р. по справі №916/2771/19 (суддя Погребна К.Ф.) у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖПРОМБУД" відмовлено у повному обсязі.

Судове рішення мотивовано тим, що у матеріалах справи відсутні належні докази щодо належного виконання саме позивачем свого обов`язку з передачі спірних актів виконаних робіт відповідачу, в наслідок чого суд зазначив про існування прострочення з боку позивача, в зв`язку з чим у відповідача не виникло обов`язку щодо сплати вартості спірних робіт.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 15.01.2020р. по справі №916/2771/19 та ухвалити нове рішення по даній справі, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖПРОМБУД" задовольнити частково, а саме: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський бізнес центр" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖПРОМБУД" суму боргу у розмірі 252 000,00 грн.

Також, апелянт просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 22 591,15 грн., до складу яких входять витрати на професійну правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору.

Звертаючись з апеляційною скаргою апелянт зазначив, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з неповним, необ`єктивним та не всебічним дослідженням доказів, наявних у матеріалах справи.

Так, апелянт вказує, що місцевим господарським судом не враховано, що умовами договору встановлено щомісячний фіксований платіж в розмірі 126.000, 00 гривень за виконання підрядником послуг та робіт, визначених Договором. Також, суд першої інстанції не врахував, що надання послуг (виконання робіт) припинилося з 01.08.2019р., відповідно до листа ТОВ «Морський бізнес центр», копія якого міститься в матеріалах справи.

ТОВ "ІНЖПРОМБУД" вказує, що судом першої інстанції не проаналізовано розрахунки між сторонами, які підтверджуються проміжною банківською випискою від 05.08.2019р. за період з 01.01.2019р. по 05.08.2019р. та не врахував, що відповідач щомісячно оплачував позивачу фіксовану плату, передбачену до п. 4.1. Договору підряду №1379/Т від 01.03.2019 року, за регламентований обсяг робіт (послуг), що були надані в березні, квітні та травні 2019 року за відповідним Договором.

Позивач звертає увагу, що Господарським судом Одеської області не надано оцінки копії електронного доказу, а саме: електронної копії Акту звіряння взаємних розрахунків за період: січень 2019 - липень 2019 між ТОВ «ІНЖПРОМБУД» та ТОВ «МОРСЬКИЙ БІЗНЕС ЦЕНТР», згідно якому відповідачем, зокрема, підтверджується дебіторська заборгованість, що виникла перед позивачем за відповідним договором у розмірі 294 743,46 грн.

Більш детальніше доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЖПРОМБУД» викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖПРОМБУД" на рішення Господарського суду Одеської області від 15.01.2020р. по справі №916/2771/19; розгляд справи призначено на 18 березня 2020 року.

18.03.2020р., до початку судового засідання, від позивача до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про розгляд справи №916/2771/19 без участі представника ТОВ «ІНЖПРОМБУД» за наявними у справі матеріалами, у зв`язку із введенням на усій території України карантину на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» від 11.03.2020 р. №211 та встановленням особливого режиму роботи судів України у період з 16.03.2020р. по 03.04.2020р., відповідно до листа Ради суддів України від 16.03.2020р.

Вказане клопотання задоволено судовою колегією.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

При цьому, відповідно до ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020р., присутність сторони в судовому засіданні 18.03.2019р. не визнавалась обов`язковою.

Враховуючи положення ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції за відсутністю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський бізнес центр».

У судовому засіданні 18.03.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "ІНЖПРОМБУД" (підрядник) та ТОВ "МОРСЬКИЙ БІЗНЕС ЦЕНТР" (замовник) 01.03.2019р. було укладено Договір підряду №1379/Т (надалі - договір) (а.с. 17-23).

За умовами вказаного договору, замовник передає, а підрядник приймає в цілодобове управління та експлуатацію обладнання та інженерні мережі, якими обладнані будівлі замовника, що знаходяться в місті Одесі за наступними адресами: будинок №10 по вул. Буніна, буд. 11 та буд. 13 на Польському узвозі, будинок 11/1 на Деволанівському узвозі, та зобов`язується виконувати цілодобове управління та експлуатацію, сервісне та технічне обслуговування, а також ремонт обладнання (далі - роботи), а замовник, в свою чергу, зобов`язується приймати та оплачувати належним чином виконані роботи або надати мотивовану відмову від їх прийняття (п.1.1.договору).

Права та обов`язки сторін визначені розділом другим договору.

Згідно з п. 3.4. договору, не пізніше 05 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виконувались роботи, підрядник подає детальний звіт про проведення запланованих робіт із зазначенням адреси, поверху, номера офісу об`єктів замовника, на яких проводились роботи. Замовник має право не підписувати акт прийому-передачі виконаних робіт і не проводити оплату за щомісячне обслуговування до моменту надання підрядником звіту.

Відповідно до положень п.3.10. договору роботи вважається виконаними та підлягають кінцевої оплаті після підписання сторонами Акта приймання - передачі виконаних робіт.

Приймання виконаних робіт здійснюється представниками сторін спільно, про що складається Акт приймання-передачі виконаних робіт. Протягом 3 (трьох) робочих днів після виконання робіт, замовник зобов`язаний розглянути та підписати Акт приймання-передачі виконаних робіт, або надати вмотивовану відмову (п.3.11. договору).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що розрахунки за договором здійснюються щомісячно в розмірі 126 000 грн., в тому числі ПДВ, за один повний календарний місяць.

Згідно з пунктом 4.3. договору, розрахунки за даним договором здійснюються на підставі акту прийому-передачі виконаних робіт за фактично виконані роботи в гривнях, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника щомісячно, в строк до 15 числа кожного місяця, наступного за оплачуваним місяцем.

Пунктами 4.4., 4,5. договору підряду №1379/Т від 01.03.2019 року встановлений наступний порядок приймання-передачі виконаних робіт: підрядник зобов`язується надати замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт в двох примірниках не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту надання акту приймання-передачі виконаних робіт замовник зобов`язується розглянути та підписати акт прийому-передачі виконаних робіт, або надати мотивовану відмову, у випадку виявлення допущених в роботі відступів від умов договору, або інших недоліків.

Відповідно до п. 5.1. договору, останній набирає чинності після підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє з 01.03.2019р. до 29.02.2020р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, прийнятих на себе в період дії договору.

Договір підряду від 01.03.2019р. №1379/Т підписаний сторонами без зауважень та скріплений печатками відповідних підприємств.

Разом з тим, у матеріалах справи наявний лист ТОВ "МОРСЬКИЙ БІЗНЕС ЦЕНТР", від 22.07.2019р. №01, яким відповідач повідомив позивача, зокрема, про припинення з 01.08.2019р. договірних відносин за договором підряду №1379/Т від 01.03.2019 року, у зв`язку з неналежним виконанням позивачем своїх зобов`язань за вказаним договором (а.с. 117).

Детальний обсяг робіт та графік їх проведення, а також, вартість відповідних робіт визначені у додатках до договору (а.с. 24-48).

Судом першої інстанції зазначено, що позивач, на виконання умов договору, щомісячно здійснював передбачений договором обсяг робіт, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг): №36 від 31.03.2019 року, №68 від 30.04.2019 року, №85 від 31.05.2019 року, №123 від 30.06.2019 року, №171 від 31.07.2019 року; рахунками на оплату: №150 від 30 червня 2019 року, №203 від 31 липня 2019 року, а також Актом звіряння взаємних розрахунків за період: січень 2019 - липень 2019 між ТОВ "ІНЖПРОМБУД" та ТОВ "МОРСЬКИЙ БІЗНЕС ЦЕНТР".

Крім того, за твердженням позивача, підрядником виконувались інші роботи, що не охоплювались зафіксованим у договорі обсягом регламентних щомісячних робіт, на підтвердження чого позивачем надані наявні у матеріалах справи актів здачі - приймання робіт (надання послуг): №49 від 31.03.2019р. на суму 858,06 грн., №50 від 31.03.2019р. на суму 730,00 грн., №51 від 31.03.2019р. на суму 3 249,74 грн., №70 від 30.04.2019р. на суму 226,18 грн., №71 від 30.04.2019р. на суму 14 865,18 грн., №100 від 31.05.2019р. на суму 1305,64 грн., №95 від 31.05.2019р. на суму 11 302.00 грн., №115 від 31.05.2019р. на суму 7124,00 грн., №145 від 30.06.2019р. на суму 735.56 грн., №146 від 30.06.2019р. на суму 4636,50 грн., №147 від 30.06.2019р. на суму 7245,40 грн., №173 від 31.07.2019р. на суму 600,00 грн., №174 від 31.07.2019р. на суму 1300,00 грн., №175 від 31.07.2019р. на суму 9 800,00 грн.

Також, у матеріалах справи містяться рахунки на оплату: №123 від 31.05.2019р., №97 від 31.05.2019р., №137 від 31.05.2019р., №174 від 30.06.2019р., №175 від 30.06.2019р., №176 від 30.06.2019р., №205 від 31.07.2019р., №206 від 31.07.2019р., №207 від 31.07.2019р., а також Акт звіряння взаємних розрахунків за період: січень 2019р. - липень 2019р. між ТОВ "ІНЖПРОМБУД" та ТОВ "МОРСЬКИЙ БІЗНЕС ЦЕНТР".

Але, колегія суддів звертає увагу, що частина актів здачі-приймання робіт (надання послуг) не підписані замовником; Акт звіряння взаємних розрахунків за період: січень 2019р. - липень 2019р. між сторонами також не підписаний з боку замовника.

При цьому, у матеріалах справи міститься проміжна виписка за період з 01.01.2019р. по 05.08.2019р., яка свідчить про відповідні розрахунки замовника з підрядником за договором підряду від 01.03.2019р. №1379/Т на загальну суму 386 634,80 грн. (а.с. 15).

Але, позивач наполягав на тому, що виконав роботи на загальну суму 681 378,26 грн.

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення ТОВ "ІНЖПРОМБУД" до господарського суду з відповідним позовом про стягнення боргу у розмірі 294 743,46 грн.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Насамперед, апеляційна колегія зазначає, що апелянтом в апеляційній скарзі ставиться питання щодо скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 252 000, 00 грн., а саме: вартість послуг за червень та липень 2019 року за актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №123 від 30.06.2019р. та №171 від 31.07.2019р. до договору підряду №1379/Т від 01.03.2019 року.

Поняття зобов`язання та підстави його виникнення унормовано статтею 509 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, за своєю правовою природою договір від 01.03.2019р. №1379/Т є договором підряду.

Згідно з частиною 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, колегія суддів зазначає, що договір підряду складається із двох пов`язаних між собою зобов`язань:

1) правовідношення, в якому підрядник має виконати певну роботу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку;

2) правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити виконану роботу, а підрядник має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Частиною першою ст.843 Цивільного кодексу України встановлено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до умов договору погоджена сторонами договірна ціна складає 126 000 грн., в тому числі ПДВ, за один повний календарний місяць

Крім того, договором передбачені, зокрема, окремі (ремонтні) роботи, що оформлюються додатковим актом приймання-передачі та рахунком.

Статтею 882 Цивільного кодексу України зазначено, зокрема, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

Колегія суддів вказує, що згідно з п.3.10. договору роботи вважається виконаними після підписання сторонами Акта приймання - передачі виконаних робіт.

Згідно зі ст. 857 Цивільного кодексу України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Умовами договору встановлено, що приймання виконаних робіт здійснюється представниками сторін спільно, про що складається Акт приймання-передачі виконаних робіт. Після виконання робіт, замовник зобов`язаний розглянути та підписати Акт приймання-передачі виконаних робіт, або надати вмотивовану відмову, у випадку виявлення допущених в роботі відступів від умов договору, або інших недоліків (п.п. 3.11, 4.4, 4.5 договору).

Апеляційним господарським судом встановлено, що у матеріалах справи міститься частина актів приймання-передачі, що підписана сторонами без зауважень та визнається відповідачем, а саме: №36 від 31.03.2019р. на суму 126 000,00 грн; №49 від 31.03.2019р. на суму 858,06 грн; №50 від 31.03.2019р. на суму 730,00 грн; №51 від 31.03.2019р. на суму 3 249,74 грн; №68 від 30.04.2019р. на суму 113 400,00 грн; №70 від 30.04.2019р. на суму 226,18 грн; №71 від 30.04.2019р. на суму 14 865,18 грн; №85 від 31.05.2019р. на суму 126 000,00 грн.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Саме акт здавання-прийняття робіт (послуг) є тим первинним документом, на підставі якого виникає обов`язок сплати, у зв`язку з тим, що за своїм призначенням останнім фіксується здійснення господарської операції.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 910/49/17 та від 18.02.2020 року у справі № 908/771/19.

Як свідчить аналіз змісту пунктів 3.10, 4.3 укладеного між сторонами договору, сторони погодили що розрахунки за договором підряду здійснюються замовником на підставі акту прийому-передачі виконаних робіт.

Отже, підставою для проведення оплати за виконані роботи є, у тому числі, відповідний акт.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 ст. 846 Цивільного кодексу України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

При цьому, частиною першою ст. 212 Цивільного кодексу України закріплено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Тобто, з урахуванням вищенаведеного, право грошової вимоги у позивача виникає за певної умови, а саме за умови наявності підписаного обома сторонами акту прийманні-передачі відповідних робіт.

З огляду на викладене, апеляційна колегія не приймає у якості доказів виконання відповідних робіт та, відповідно, у якості підстави для оплати з боку замовника, частину актів, що також наявна у матеріалах справи, а саме: №100 від 31.05.2019р. на суму 1305,64 грн; №95 від 31.05.2019р. на суму 11 302.00 грн; №115 від 31.05.2019р. на суму 7124,00 грн; акт №123 від 30.06.2019р. на суму 126 000,00 грн; №145 від 30.06.2019р. на суму 735,56 грн; №146 від 30.06.2019р. на суму 4636,50 грн; №147 від 30.06.2019р. на суму 7245,40 грн; №171 від 31.07.2019р. на суму 126 000,00 грн; №173 від 31.07.2019р. на суму 600,00 грн; №174 від 31.07.2019р. на суму 1300,00 грн. та №175 від 31.07.2019р. на суму 9 800,00 грн., які не підписані Товариством з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ БІЗНЕС ЦЕНТР». Як встановлено судом першої інстанції, відповідні не підписані акти відповідачу не надсилались, а були долучені до позовної заяви.

Таким чином, належними та допустимими доказами позивачем підтверджено виконання робіт на загальну суму 385 329,21 грн., серед яких акти щодо щомісячного платежу, визначеного договором: №36 від 31.06.2019 на суму 126 000,00 грн., №68 від 30.04.2019р. на суму 113 400,00 грн. та №85 від 31.05.2019р. на суму 126 000,00 грн.

Вказані суми перераховані відповідачем, що вбачається з проміжної виписки АТ КБ «ПриватБанк» по клієнту ТОВ «ІНЖПРОМБУД» за період з 01.01.2019р. по 05.08.2019р., із застосуванням фільтру «Безготівкові платежі від контрагентів».

Крім того, відповідно до цієї виписки, ТОВ "МОРСЬКИЙ БІЗНЕС ЦЕНТР» перерахувало суми вартості робіт за усіма належним чином оформленими актами приймання - передачі: акт №36 від 31.03.2019р. на суму 126 000,00 грн. повністю оплачений 15.04.2019р.; акт №49 від 31.03.2019р. на суму 858,06 грн. повністю оплачений 07.05.2019р.; акт №50 від 31.03.2019р. на суму 730,00 грн. повністю оплачений 07.05.2019р.; акт №51 від 31.03.2019р. на суму 3 249,74 грн. повністю оплачений 07.05.2019р.; акт №68 від 30.04.2019р. на суму 113 400,00 грн. повністю оплачений 16.05.2019р.; акт №70 від 30.04.2019р. на суму 226,18 грн. повністю оплачений 21.05.2019р.; акт №71 від 30.04.2019р. на суму 14 865,18 грн. повністю оплачений 19.06.2019р.; акт №85 від 31.05.2019р. на суму 126 000,00 грн. повністю оплачений 19.06.2019р.

Отже, за виконані позивачем роботи, що були підтверджені належними доказами, відповідач розрахувався з ТОВ «ІНЖПРОМБУД» у повному обсязі.

Водночас, права замовника під час виконання роботи підрядником передбачені статтею 849 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, зокрема, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (ч.1 статті); якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина третя статті); замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. (частина четверта статті).

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що ТОВ "МОРСЬКИЙ БІЗНЕС ЦЕНТР" припинив договірні відносини з позивачем, у зв`язку з неналежним виконанням останнім своїх зобов`язань за договором підряду, з 01.08.2019р.

Таким чином, договір підряду був дійсним з 01.03.2019р. по 01.08.2019р., тобто 5 місяців.

Відповідно до умов договору підряду, ТОВ "МОРСЬКИЙ БІЗНЕС ЦЕНТР" повинен був сплатити позивачу вартість п`яти місяців відповідного обслуговування.

Згідно з п. 3.4. договору, не пізніше 05 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виконувались роботи, підрядник подає детальний звіт про проведення запланованих робіт із зазначенням адреси, поверху, номера офісу об`єктів замовника, на яких проводились роботи. Замовник має право не підписувати акт прийому-передачі виконаних робіт і не проводити оплату за щомісячне обслуговування до моменту надання підрядником звіту.

Апеляційна колегія звертає увагу, що жодного звіту, передбаченого наведеною умовою договору, у матеріалах справи не міститься.

Як зазначалось вище ТОВ «ІНЖПРОМБУД» надав відповідачу 5 актів приймання-передачі щодо сплати помісячної вартості робіт за договором підряду від 01.03.2019р. №1379/Т.

Але, колегією суддів встановлено, що підписані були лише 3 акта, що і були оплачені відповідачем. Спірні акти за червень та липень 2019р. а саме: №123 від 30.06.2019р. та №171 від 31.07.2019р. на загальну суму 252 000, 00 грн., яку позивач заявляє як суму боргу для стягнення, Товариством з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ БІЗНЕС ЦЕНТР" не підписані. Доказів надіслання на адресу відповідача вказаних актів у матеріалах справи не міститься.

Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не визнає вказані акти, у зв`язку з тим, що жодного доказу щодо виконання своїх зобов`язань за договором підряду від 01.03.2019р. №1379/Т у період травня-липня 2019р. з боку ТОВ «ІНЖПРОМБУД» відповідачу надано не було. Наведене і стало підставою припинення відповідачем договірних відносин з ТОВ «ІНЖПРОМБУД».

Доводи скаржника, що наведені в апеляційній скарзі, викладеного не спростовують.

Таким чином, підсумовуючи усе вищенаведене, колегія суддів зазначає, що товариством з обмеженою відповідальністю «ІНЖПРОМБУД» не доведено належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, здійснення відповідних робіт за договором підряду від 01.03.2019р. №1379/Т у період, за який позивач вимагає стягнення у розмірі 252 000,00 грн.

Щодо копії електронного доказу, на який посилається апелянт, колегія суддів зазначає наступне.

По-перше, з наданого позивачем листування з використанням месенджеру «Viber» вбачається, що номер мобільного зв`язку « НОМЕР_1 » знаходиться у користуванні особи на ім`я « ОСОБА_1 ». Так, користувачу вказаного номеру були адресовані такі повідомлення, зокрема: «Привет. Письма есть ?», «Привет готово?», « Есть уже?» (мовою оригіналу). Окремо колегія суддів звертає увагу, що з наданої роздруківки не вбачається жодних даних щодо користувача, який звертається до особи на ім`я « ОСОБА_1 ». Разом з тим, на вказані повідомлення користувач номеру відповідав: «Привет. Готовит юрист. Вышлю как будет готово» (мовою оригіналу). Крім того користувачем « ОСОБА_1 » був надіслано фотознімок документу, який неможливо прочитати через маленький розмір цієї фотографії з повідомленням: «это будет додаток к письму» (мовою оригіналу).

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку вказаним вище доказам, суд доходить висновку, що спілкування із використанням номеру мобільного зв`язку « НОМЕР_1» велось двома невстановленими особами, з яких одна - особа на ім`я « ОСОБА_1 ». Зміст документу, надісланого користувачем «ОСОБА_1» залишається невідомим, у зв`язку з неможливістю його вивчення через маленький розмір фотознімка.

По-друге, законодавством України передбачені спеціальні нормативно-правові акти, які регулюють електронний документообіг, а саме Закон України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закон України "Про електронний цифровий підпис".

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що документи (в тому числі докази) можуть подаватися до суду в електронній або паперовій формі. При цьому в першому випадку такі документи скріплюються електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП), у другому - власноручним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до ч. 2 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій ЕЦП.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.

Таким чином, саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом такої форми подання електронного доказу. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним, а отже, належним доказом у справі.

Відтак, колегія суддів зазначає, що роздруківка електронної переписки без ЕЦП не може бути використана як доказ у справі, оскільки не відповідає вимогам Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", оскільки не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, що унеможливлює ідентифікацію відправника повідомлення та зміст такого документу не захищений від внесення правок та викривлення.

Зазначена правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14.02.2019 р. у справі №9901/43/19. Крім того, аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2018р. у справі №226/1204/18, від 04.12.2018р. у справі №2340/3060/18, від 23.11.2018р. у справі №813/1368/18, від 14.12.2018р. у справі №804/3580/18, від 11.06.2019р. у справі №904/2882/18 та від 24.09.2019р. у справі №922/1151/18.

Дослідивши наявну у матеріалах справи роздруківку текстових повідомлень за допомогою мобільного додатку «Viber», колегія суддів звертає увагу на те, що остання не містить електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису, що дозволило б достеменно ідентифікувати осіб, які складали відповідні повідомлення.

Відтак, судова колегія не приймає в якості належного та допустимого електронного доказу роздруківку відповідних текстових повідомлень у мобільному додатку «Viber».

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 та ч.3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на встановлені обставини судова колегія зазначає, що наведені апелянтом у апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення і ухвалення нового рішення, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За п.2 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, клопотання заявника про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката також залишається без задоволення.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 15.01.2020р. у справі №916/2771/19 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписаний 18.03.2020р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Головей В.М.

Суддя Разюк Г.П.