УХВАЛА

18 березня 2020 року

м. Київ

Справа № 904/2362/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2020 (повний текст складено 26.02.2020)

за позовом третьої особи з самостійними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ",

третя особа, яка не самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк",

про визнання відсутнім права вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2019 у справі №904/2362/18, яка залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2020, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" про визнання відсутнім у Національного банку України права вимагати повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ" усієї суми заборгованості за кредитним договором №19 від 03.03.2009 повернуто без розгляду на підставі того, що вимоги, заявлені у поданій третьою особою позовній заяві, не направлені на предмет спору у справі №904/2362/18.

25.02.2020 (згідно із реєстраційним номером АГС) Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ" подано касаційну скаргу на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2020 у справі № 904/2362/18 до Касаційного господарського суду.

Витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.03.2020 року у справі № 904/2362/18 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Краснов Є.В., Мачульський Г.М.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з наступних підстав.

Суд нагадує про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Brualla Gomez de La Torre v. Spain, 19.12.1997, Repotrs 1997-VIII, п. 35).

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають вимогам вищенаведеної статті 129 Конституції України.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах: "Устименко проти України", "Пономарьов проти України") право на справедливий судовий розгляд гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачиться у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У провадженні Господарського суду Дніпропетровської області знаходиться позовна заява Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ", третя особа, яка не самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», в якій позивач просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» за кредитним договором №19 від 03.03.2009 (з усіма змінами та доповненнями до нього) в сумі 3 674 478 038,00 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №54 від 18.03.2009, укладеним між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ", що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. та зареєстрований в реєстрі за №484, та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», а саме на нерухоме майно згідно з переліком.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2019 до суду першої інстанції надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", за змістом якої заявник просив суд визнати відсутнім у Національного банку України право вимагати повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ" усієї суми заборгованості за кредитним договором №19 від 03.03.2009.

В обґрунтування поданого позову ТОВ "Приватофис" посилалось на порушення його прав, оскільки він є поручителем за одним і тим же спірним кредитним договором щодо тих же сторін і також є відповідачем в аналогічних справах, що свідчить про його зацікавленість у тому, щоб визнати відсутнім у Національного банку України зазначеного права.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2019 у справі №904/2362/18, яку залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2020, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" про визнання відсутнім у Національного банку України права вимагати повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ" усієї суми заборгованості за кредитним договором №19 від 03.03.2009 - повернуто без розгляду на підставі того, що вимоги, заявлені у поданій третьою особою позовній заяві, не направлені на предмет спору у справі №904/2362/18.

Повернення вказаної позовної заяви суди мотивували наступним.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

За положеннями ч. 6 ст. 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Отже, право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або двох сторін не є абсолютним. Зазначене право може бути реалізовано лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

Позовна заява третьої особи відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України має містити саме самостійні вимоги заявника щодо предмета спору у справі. Самостійність вимог третьої особи полягає в тому, що вона вважає, ніби в правовідносинах із відповідачем перебуває саме вона, саме їй належить право на предмет спору чи його частину і саме її право порушене. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Тобто третя особа із самостійними вимогами заперечує вимогу позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові. Такої позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі №916/542/18.

Судами встановлено, що вимога ТОВ "Приватофис", яку дана особа заявляє в своєму позові, знаходиться поза межами спору у справи №904/2362/18, в зв`язку із чим, така особа не може бути допущена до участі у справі в порядку ст. 49 ГПК України, оскільки її самостійна вимога не стосується предмета спору між позивачем і відповідачем у справі та не направлена на вирішення спору на свою користь.

Таким чином, суд апеляційної інстанції з дотриманням норм чинного законодавства залишив без змін ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2019 у справі №904/2362/18 про повернення позовної заяви ТОВ "Приватофис" без розгляду у зв`язку з тим, що вона не відповідає вимогам до позову, який може заявити третя особа з самостійними вимогами на предмет спору, у розумінні частини 1 статті 49 ГПК України.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ" та відмовляє у відкритті касаційного провадження, оскільки у даній справі правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2020 у справі № 904/2362/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський