ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2020м. ДніпроСправа № 904/5276/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Сироти М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця МІШУК ВІТАЛІЯ ГРИГОРОВИЧА

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕТАЛОНБУДСЕРВІС"

про 528010,38грн., з яких 486750,00грн. основної заборгованості; 29878,44грн. пені; 6709,13грн. трьох процентів річних; 4672,81грн. інфляційних втрат (договір оренди №15 від 01.01.2019), з урахуванням заяви від 03.01.2020 за вих.№б/н про збільшення позовних вимог

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Фізична особа-підприємець МІШУК ВІТАЛІЙ ГРИГОРОВИЧ (далі - позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕТАЛОНБУДСЕРВІС" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості на підставі договору оренди №15 від 01.01.2019.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/5276/19 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2019.

Ухвалою від 18.11.2019 позовну заяву залишено без руху.

02.12.2019 виявлені судом недоліки усунуто.

Ухвалою від 05.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 08.01.2020.

08.01.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від 03.01.2020 за вих.№б/н про збільшення позовних вимог в якій просить суд стягнути з відповідача 528010,38грн., з яких 486750,00грн. основної заборгованості; 29878,44грн. пені; 6709,13грн. трьох процентів річних; 4672,81грн. інфляційних втрат (договір оренди №15 від 01.01.2019). Ухвалою від 10.01.2020 заяву від 03.01.2020 за вих.№б/н про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду.

17.01.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від 14.01.2020 за вих.№б/н в якій просить суд долучити оригінал платіжного доручення №5 від 13.01.2020 та докази направлення відповідачу. Вказана заява задоволена; документи долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 21.01.2020 суд вирішив перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання по справі на 18.02.2020.

07.02.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від 29.01.2020 за вих.№б/н про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача. Ухвалою від 18.02.2020 у задоволенні заяви від 29.01.2020 за вих.№б/н про забезпечення позову відмовлено.

18.02.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від 18.02.2020 за вих.№б/н про розгляд справи без своєї участі. У зв`язку із тим, що господарський суд не вбачає обов`язкової участі представника позивача, ухвалою від 18.02.2020 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті; представників сторін проінформовано, що судове засідання відбудеться 16.03.2020.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін та на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 16.03.2020 здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 16.03.2020, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, складено вступну та резолютивну частину рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

Між сторонами укладено договір оренди №15 від 01.01.2019 (далі - договір).

За Актом приймання-передачі об`єкт оренди передано орендарю.

Термін дії договору до 31.12.2019.

Отже, сума основної заборгованості за період з березня 2019 року по грудень 2019 року складає 486750,00грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- пеню за загальний період прострочення з 01.03.2019 по 31.08.2019 на загальну суму 29878,44грн.;

- три проценти річних за загальний період прострочення з 01.03.2019 по 31.12.2019 на загальну суму 6709,13грн.;

- інфляційні втрати за загальний період прострочення з березня 2019 року по грудень 2019 року на загальну суму 4672,81грн.

Щодо строку для подачі відзиву.

Ухвалу від 21.01.2020 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідач отримав 29.01.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 04.02.2020.

Відповідачу в ухвалі від 21.01.2020 роз`яснено право на надання відзиву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, строк для подачі відзиву по 13.02.2020.

Станом на 16.03.2020 відзив на позов не надано.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Доказами, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, предметом доказування у господарській справі є лише ті факти, які мають матеріально-правове значення, тобто факти без з`ясування яких не можна правильно вирішити справу по суті.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі такі:

1. Обставини укладання договору.

2. Природа договору.

3. Строк дії договору.

4. Наявність заборгованості зі сплати орендних платежів. Наявність часткової оплати.

5. Правомірність і правильність розрахунку штрафної санкції у вигляді пені.

6. Правомірність і правильність розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладання договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між позивачем (далі - позивач, орендодавець) та відповідач (далі - відповідач, орендар), (разом іменовані - сторони) укладено договір №15 від 01.01.2019 (далі - договір).

Предмет договору. Орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування офісне приміщення площею 107,5м2 та приміщення під майстерню площею 15м2, загальною площею 122,5м2, яка знаходиться за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Ігнатьєва, будинок 3 (Славна), (далі - об`єкт оренди) (пункт 1.1 договору). Об`єкт оренди надається для використання з метою здійснення господарської діяльності (пункт 1.2 договору).

Ціна договору встановлена розділом 4. Оплата за використання об`єкту оренди і порядок розрахунків.

Строк договору визначено розділом 3. Строк оренди. Даний договір вступає в силу з моменту підписання договору і Акту прийому-передачі і діє до 31.12.2019 (пункт 3.1 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору оренди, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

3. Строк дії договору.

Факт передачі нерухомого майна в оренду підтверджується Актом від 01.01.2019 приймання-передачі об`єкта оренди, а саме офісного приміщення площею 107,5м2 та приміщення під майстерню площею 15м2, загальною площею 122,5м2, яке знаходиться за адресою: 50031, місто Кривий Ріг, вулиця Ігнатьєва, будинок 3 (Славна).

Отже, датою початку оренди є 01.01.2019.

Пунктом 3.1 договору визначено, що він діє до 31.12.2019.

4. Наявність заборгованості зі сплати орендних платежів. Наявність часткової оплати.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (стаття 762 Цивільного кодексу України).

Оплата за використання об`єкта оренди складається з орендної плати офісного приміщення площею 107,5м2 по ціні 41,50грн/м2 з урахуванням ПДВ та орендної плати складського приміщення площею 15м2 по ціні 288,75грн./м2 з урахуванням ПДВ. Площа об`єкта оренди 122,5м2. Сума за один календарний місяць складає 48675,00грн. з урахуванням ПДВ.

На орендаря покладено обов`язок протягом 5 банківських днів після підписання договору виконати оплату авансовим платежем за перший і останній місяць на поточний рахунок орендодавця.

Орендна плата сплачується шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця авансовим платежем за поточний місяць не пізніше 10-го числа.

Оплата здійснюється з моменту підписання і до припинення дії договору і підписання Акту прийому-передачі.

Заборгованість нарахована за період з березня 2019 року по грудень 2019 року, а саме за 10 (десять) місяців у розмірі 486750,00грн.

Строк внесення орендної плати за спірний період є таким, що настав.

Доказів часткового погашення спірної заборгованості суду не надано.

Доказів повернення орендованого майна позивачу відповідачем не надано.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 486750,00грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

5. Правомірність і правильність розрахунку штрафної санкції у вигляді пені.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 договору визначено, що орендар несе відповідальність у випадку прострочення згідно пункту 4.1 договору - у розмірі 0,5% від суми заборгованості, за кожен день прострочення платежу на підставі виставлених окремих рахунків за кожен місяць, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої у період виникнення пені.

Щодо розрахунку пені.

Позивач нарахував пеню за загальний період прострочення з 01.03.2019 по 31.08.2019 на загальну суму 29878,44грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимог не заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок пені та встановив, що останній містить помилки, у зв`язку із чим вимога підлягає частковому задоволенню у сумі 18849,90грн.

6. Правомірність і правильність розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо розрахунку трьох процентів річних.

Позивач нарахував три проценти річних за загальний період прострочення з 01.03.2019 по 31.12.2019 на загальну суму 6709,13грн.

Відповідач контррозрахунок трьох процентів річних не надав; вимог не заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох процентів річних та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 5136,88грн.

Щодо розрахунку інфляційних втрат.

Позивач нарахував інфляційні втрати за загальний період прострочення з березня 2019 року по грудень 2019 року на загальну суму 4672,81грн.

Відповідач контррозрахунок інфляційних втрат не надав.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 1891,42грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

В якості судових витрат позивач вказав 7820,16грн. судового збору та 26000,00грн. витрат на правову допомогу.

Щодо судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи позивач за подачу позовної заяви сплатив судовий збір у загальному розмірі 7920,16грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням №84 від 12.11.2019 на суму 6719,69грн. та платіжним дорученням №5 від 13.01.2020 на суму 1200,47грн.

Розмір сплаченого позивачем судового збору відповідає вимогам Закону України "Про судовий збір".

Вказані докази господарський суд визнає належними.

Щодо витрат на професійну правову допомогу.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Господарський суд встановив, що 11.11.2019 між Адвокатом та позивачем (клієнтом) укладено договір про надання правової допомоги (далі - договір про надання правової допомоги від 11.11.2019) за умовами пункту 1 якого Адвокат надає правничо-консультативну допомогу та здійснює правничий супровід клієнта у Господарському суд Дніпропетровської області по справі про стягнення заборгованості з орендної плати за договором №15 від 01.01.2019.

Відповідно до пункту 7 договору про надання правової допомоги від 11.11.2019 останній набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного завершення розгляду справи, тобто до набрання остаточної чинності судовим рішенням.

У Додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 11.11.2019 сторони узгодили, що усна консультація з вивченням документів та правовим аналізом договору складає 1000,00грн.; вивчення судової практики з аналогічних спорів складає 1000,00грн. складання позовної заяви становить 4000,00грн.; участь у судових засіданнях складає 20000,00грн.

Оплата послуг адвоката у розмірі 26000,00грн. підтверджується платіжним дорученням №98 від 16.12.2019 на суму 10000,00грн.; платіжним дорученням №89 від 14.11.2019 на суму 6000,00грн. та платіжним дорученням №2 від 03.01.2020 на суму 10000,00грн.

Оцінивши докази, господарський суд констатує, що представник позивача не приймав участі у судових засіданнях, а отже вартість вказаних послуг на рівні 20000,00грн. визнається необґрунтованою.

Відтак, підтвердженими витратами на оплату послуг професійної правової допомоги, господарський суд визнав витрати у розмірі 4000,00грн. за складання позовної заяви та у розмірі 2000,00грн. за усні консультації з вивченням документів, правовового аналізу договору та вивчення судової практики з аналогічних спорів. Загальна сума підтверджених витрат на оплату послуг з професійної правової допомоги становить 6000,00грн.

Щодо розподілу судових витрат.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір у розмірі 7689,68грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 5825,40грн., з урахуванням того, що 97,09% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись статтями 2-5, 7-15, 18, 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 129, 194-196, 200-201, 204-205, 218-220, 222, 232-233, 236-242, 253-254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця МІШУК ВІТАЛІЯ ГРИГОРОВИЧА ( АДРЕСА_1 ; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕТАЛОНБУДСЕРВІС" (50031, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ СЛАВНА, будинок 3; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32692643) про стягнення 528010,38грн., з яких 486750,00грн. основної заборгованості; 29878,44грн. пені; 6709,13грн. трьох процентів річних; 4672,81грн. інфляційних втрат (договір оренди №15 від 01.01.2019), з урахуванням заяви від 03.01.2020 за вих.№б/н про збільшення позовних вимог задовольнити частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕТАЛОНБУДСЕРВІС" (50031, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ СЛАВНА, будинок 3; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32692643) на користь Фізичної особи-підприємця МІШУК ВІТАЛІЯ ГРИГОРОВИЧА ( АДРЕСА_1 ; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) 486750,00грн. (чотириста вісімдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят грн. 00 коп.) основної заборгованості; 18849,90грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот сорок дев`ять грн. 90 коп.) пені; 5136,88грн. (п`ять тисяч сто тридцять шість грн. 88 коп.) трьох процентів річних; 1891,42грн. (одна тисяча вісімсот дев`яносто одна грн. 42 коп.) інфляційних втрат; 7689,68грн. (сім тисяч шістсот вісімдесят дев`ять грн. 68 коп.) судового збору; 5825,40грн. (п`ять тисяч вісімсот двадцять п`ять грн. 40 коп.) витрат на оплату професійної правничої допомоги.

В решті позовних вимог, а саме в частині стягнення з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕТАЛОНБУДСЕРВІС" (50031, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ СЛАВНА, будинок 3; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32692643) на користь Фізичної особи-підприємця МІШУК ВІТАЛІЯ ГРИГОРОВИЧА ( АДРЕСА_1 ; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) 11028,54грн. пені; 1572,25грн. трьох процентів річних; 2781,39грн. інфляційних втрат відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 17.03.2020.

Суддя І.В. Петренко