ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

19 березня 2020 року Справа № 5027/196/2012

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «К-2 «Інвестмент» на дії старшого державного виконавця у справі №5027/196/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемсіль Регіони-СК», м. Фастів

до Дочірнього підприємства Чернівецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м. Чернівці

про стягнення заборгованості 250168,62 грн

Суддя О.В. Гончарук

Секретар судового засідання М.В. Балух-Бзовик

Представники учасників виконавчого провадження не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 13.06.2012 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю Артемсіль Регіони-СК до Дочірнього підприємства Чернівецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення заборгованості у розмірі 250168,62 грн.

21 серпня 2012 року господарським судом видано наказ про примусове виконання рішення від 13.06.2012.

Ухвалою суду від 06.09.2019 замінено сторону виконавчого провадження №45682475 з виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 21.08.2012, виданого на підставі рішення Господарського суду Чернівецької області від 13.06.2012 року у справі № 5027/196/2012 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемсіль Регіони- СК» на Товариство з обмеженою відповідальністю «К-2 «Інвестмент».

Ухвалою суду від 24.12.2019 відмовлено у задоволенні заяви Дочірнього підприємства Чернівецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню частково.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 повернуто апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Чернівецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України з доданими до неї матеріалами.

10 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «К-2 «Інвестмент» звернулося до Господарського суду Чернівецької області зі скаргою (вх. № 529) на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Самокіщука Миколи Юрійовича, в якій просить визнати дії старшого державного виконавця Самокіщука Миколи Юрійовича неправомірними та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.02.2020 у виконавчому провадженні № 45682475, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Самокіщуком Миколою Юрійовичем.

Скарга мотивується невірним, на думку стягувача, поверненням виконавчого документа з підстав перебування боржника у переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації згідно з Додатком №1 до Закону України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації від 7 липня 1999 року, оскільки Чернівецьке обласне виробниче управління по будівництву, ремонту і експлуатації автомобільних шляхів Облавтодор та Дочірнє підприємство Чернівецький облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України - це різні юридичні особи і останню, відповідно, до вищезазначеного Переліку не включено.

Ухвалою від 10.03.2020 скаргу прийнято і призначено до розгляду в судовому засіданні на 19 березня 2020 року.

У своєму відзиві на скаргу, що надійшов до господарського суду 16.03.2020, орган державної виконавчої служби заперечує вимоги скарги, спростовуючи доводи скаржника обставинами, пов`язаними із здійсненою у 2002 році реорганізацією державних дорожніх підприємств на базі яких, у тому числі, створено Дочірнє підприємство Чернівецький облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України тобто, останнє є правонаступником Чернівецького обласного виробничого управління по будівництву, ремонту і експлуатації автомобільних шляхів Облавтодор, а значить на нього поширюється дія Закону України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Крім цього, орган ДВС звертає увагу на існування судової практики у правовідносинах, де аналогічні дії державного виконавця визнавалися судом правомірними.

На день розгляду скарги, 19 березня 2020 року, представники учасників справи у судове засідання не з`явились, що з огляду на подані через службу діловодства Господарського суду Чернівецької області заяви стягувача та органу ДВС, а також з урахуванням вимог частини другої статті 342 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду скарги без участі представників учасників виконавчого провадження.

Розглянувши матеріали за скаргою, суд зазначає наступне.

Згідно частинами 1, 5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 342, статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 13.06.2012 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю Артемсіль Регіони-СК до Дочірнього підприємства Чернівецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення заборгованості у розмірі 250168,62 грн.

21 серпня 2012 року господарським судом видано наказ про примусове виконання рішення від 13.06.2012.

Ухвалою суду від 06.09.2019 замінено сторону виконавчого провадження №45682475 з виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 21.08.2012, виданого на підставі рішення Господарського суду Чернівецької області від 13.06.2012 року у справі № 5027/196/2012 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемсіль Регіони- СК» на Товариство з обмеженою відповідальністю «К-2 «Інвестмент».

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Самокіщука М.Ю. від 25.02.2020 повернуто стягувачу виконавчий документ - наказ №527/196/2012 від 21.08.2012 у виконавчому провадженні №45682475 з посиланням на пункт 9 частини першої статті 37 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку з включенням боржника до Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації згідно з Додатком №1 до Закону України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації від 7 липня 1999 року, у зв`язку з чим заборонено вчиняти виконавчі дії щодо до зазначеного боржника.

Згідно з частиною 1 статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

За змістом статті 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України Про виконавче провадження.

Згідно зі статтею 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, виконавчі документи, що підлягають примусовому виконанню, визначені статтею 3 Закону України Про виконавче провадження, серед яких - накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Статтею 327 Господарського процесуального кодексу унормовано, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який є виконавчим документом.

За приписами частини першої статті 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, оскаржувана постанова мотивується тим, що 20 жовтня 2019 року набрав законної сили Закон України № 145-IX від 02.10.2019 Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, відповідно до положень якого забороняється вчиняти виконавчі дії стосовно об`єктів права державної власності, в тому числі щодо боржника у даному виконавчому провадженні.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 145 від 02.10.2019 Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України Про виконавче провадження щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Як вбачається із Додатку № 1 до Закону України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації від 7 липня 1999 року № 847-XIV включено Чернівецьке обласне виробниче управління по будівництву, ремонту і експлуатації автомобільних шляхів Облавтодор (м. Чернівці, вул. Головна, 205, код 03452843).

28 березня 2000 року, у відповідності до наказу Міністерства транспорту України № 121 від 28 березня 2000 року Чернівецьке обласне виробниче управління по будівництву, ремонту і експлуатації автомобільних шляхів Облавтодор реорганізовано, шляхом перетворення у самостійні державні підприємства та створено Чернівецьке обласне об`єднання державних дорожніх підприємств, у зв`язку з чим ліквідовано Чернівецьке обласне виробниче управління по будівництву, ремонту і експлуатації автомобільних шляхів Облавтодор.

Поряд з цим, згідно з пунктом 6.2. вказаного наказу, вирішено передати адміністративні приміщення на баланс новостворених адміністрацій автомобільних доріг та об`єднань державних підприємств для забезпечення їх життєдіяльності.

В подальшому, 09 квітня 2002 року, згідно з наказом Державної служби автомобільних доріг України № 156 утворено Дочірнє підприємство Чернівецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України на базі реорганізованого Чернівецького обласного об`єднання державних дорожніх підприємств.

Згідно з пунктами 2.3., 2.4. вказаного наказу, Дочірньому підприємству Чернівецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України передано частину майна і коштів компанії на праві оперативного управління; визначено, дочірнє підприємство правонаступником зобов`язань та договорів ліквідованих обласних об`єднань та реорганізованих дорожніх державних підприємств.

Отже, Дочірнє підприємство Чернівецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України () є правонаступником Чернівецького обласного об`єднання державних дорожніх підприємств та Чернівецького обласного виробничого управління по будівництву, ремонту і експлуатації автомобільних шляхів Облавтодор (код 03452843) на якого поширюється дія Закону України № 145 від 02.10.2019 Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації та стосовно якого заборонено вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України Про виконавче провадження.

Згідно з частиною 9 статті 37 Закону України Про виконавче провадження, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

За таких обставин, за наявної законодавчої заборони з 20 жовтня 2019 року й протягом наступних трьох років, здійснювати виконавчі дії щодо стягнення грошових коштів з боржника у цій справі, є неправомірним.

Заперечення стягувача з посиланням на відсутність підтвердження правонаступництва є безпідставним, з огляду на вищевикладені обставини.

Згідно з частиною 3 статті 343 Господарського процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, за наслідками розгляду скарги судом встановлено, що оскаржувані дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Самокіщука Миколи Юрійовича щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.02.2020 у виконавчому провадженні № 45682475, вчинені у відповідності до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги.

Розподіл витрат, пов`язаних з розглядом скарги в порядку статті 344 ГПК України не здійснюється, оскільки нормами Закону України "Про судовий збір", не встановлено розміру ставки судового збору за звернення до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, інших витрат пов`язаних з розглядом скарги учасниками судового процесу не заявлено.

Керуючись статтями 232, 234, 235, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «К-2 «Інвестмент» (вх. № 529) на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Самокіщука Миколи Юрійовича відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Західного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 23.03.2020.

Суддя О.В. Гончарук