ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2020м. ДніпроСправа № 904/323/20
За позовом Кіцманського виробничого управління житлово-комунального господарства, м. Кіцмань Чернівецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс", м. Дніпро

про стягнення 20 282,26 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Димуряк В.Д., начальник, контракт від 29.12.2017

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Кіцманське виробниче управління житлово-комунального господарства звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" помилково перераховані грошові кошти, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за час прострочення виконання зобов`язання, у сумі 20 282,26 грн.

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що між Кіцманським виробничим управлінням житлово-комунального господарства та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" 20.09.2016 були укладені договори №4/92, №5/д на постачання бензину А-92 та дизельного палива у 2016 році та №105, №106 від 13.01.2017 на постачання бензину А-92 у 2017 році.

За умовами договорів №4/92, №5/д на постачання бензину А-92 та дизельного палива у 2016 році оплата здійснюється на р/р НОМЕР_1 ПАТ КБ "Приватбанк" МФО 305299 ТОВ "Пром Гарант Плюс", а за умовами договорів №105, №106 на постачання бензину А-92 та дизельного палива у 2017 році оплата здійснюється на р/р НОМЕР_2 в ПАТ "Ощадбанк" МФО 305482 ТОВ "Пром Гарант Плюс". 16.01.2017 згідно платіжних доручень №9 на суму 8200,00грн. та №10 на суму 6600,00грн. позивач помилково зарахував грошові кошти на р/ НОМЕР_3 ПАТ КБ "Приватбанк" МФО 305299 (ТОВ "Пром Гарант Плюс") замість р/р НОМЕР_2 в ПАТ "Ощадбанк" МФО 305482 (ТОВ "Пром Гарант Плюс"). Листом позивач просив повернути помилково перераховані грошові кошти в сумі 14800,00грн., однак відповіді не отримав.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання у справі на 20.02.2020.

Представник відповідача у вказане судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив; про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 750 793), з якого вбачається факт отримання ухвали суду відповідачем - 31.01.2020 (а.с.27).

В той же час, з метою надання можливості відповідачу скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи.

Так, ухвалою суду від 20.02.2020 розгляд справи по суті було відкладено на 16.03.2020, задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконфернекції.

Ухвала суду отримана відповідачем 04.03.2020 (рекомендоване повідомлення №917 про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 20.02.2020) міститься в матеріалах справи).

Представник відповідача у вказане судове засідання вдруге не з`явився, причин нез`явлення суду не повідомив, будь-яких клопотань від відповідача до суду не надходило.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, а також закінчення строку на розгляд даної справи, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, що є підставою для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами за відсутності представника відповідача у відповідності до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України та пункту 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 16.03.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2016 Кіцманським виробничим управлінням житлово-комунального господарства (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" (постачальник) були укладені договори №4/92, №5/д на постачання бензину А-92 та дизельного палива у 2016 році.

Відповідно до розділу 1 договорів №4/92, №5/д постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний в накладних товар.

Згідно розділу 3 договорів ціна 1 літра товару визначається в накладних на товар; загальна сума договорів складається з загальної вартості товару за всіма видатковими накладними та включає в себе ПДВ та акцизний податок, згідно п.1 ст.180 та п.1 ст. 212 Податкового кодексу України.

Порядок здійснення оплати визначено розділом 4 договорів.

Так, згідно п.4.1 договорів оплата товару здійснюється покупцем у національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку на товар, за цінами, що діють на момент надходження коштів. Ціна одного літра товару вказується в рахунку і дійсна протягом дня його виписки.

Оплата товару здійснюється покупцем у національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника згідно наданого рахунка на наступні реквізити: р/р НОМЕР_1 ПАТ КБ "Приватбанк" МФО 305299 (ТОВ "Пром Гарант Плюс") (п.4.2. договору).

В пункті 4.2. договорів зазначено, що постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару оплата якої здійснена на інший рахунок.

У розділі 5 договору сторонами були визначені умови щодо поставки товару, зокрема:

- строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки) (пункт 5.1. договору);

- місце поставки (передачі) товарів: передача покупцю товару за договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки; скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці (пункт 5.2. договору);

- умови постачання товару - самовивезення.

Покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі (пункт 5.3. договору).

Договори вважаються укладеними і набирають законної сили з моменту підписання сторонами та їх скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони). Договори укладені строком на один рік. У випадку, якщо жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити його дію, договір вважається пролонгованим на наступний рік на тих же умовах (п.10.2. договорів).

13 січня 2017 року Кіцманським виробничим управлінням житлово-комунального господарства (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" (постачальник) укладено договір поставки №105, відповідно до умов якого (п.1.1.) постачальник зобов`язується передати покупцю у власність товар, а покупець зобов`язується оплатити і прийняти вказаний товар.

Найменування товару Бензин А-92 у кількості 8650л згідно накладних на товар (п.п.1.2.-1.4. договору).

Ціна одного літра товару - 22,00грн. згідно накладних на товар, загальна сума договору складає 190300грн. (розділ 3 договору).

Згідно п.4.1 договору оплата товару здійснюється покупцем у національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку на товар, за цінами, що діють на момент надходження коштів. Ціна одного літра товару вказується в рахунку і дійсна протягом дня його виписки.

Оплата товару здійснюється покупцем у національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника згідно наданого рахунка на наступні реквізити: р/р НОМЕР_2 в ПАТ "Ощадбанк" МФО 305482 (ТОВ "Пром Гарант Плюс") (п.4.2. договору).

В пункті 4.2. договорів зазначено, що постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару оплата якої здійснена на інший рахунок.

Договір вважається укладеним і набирає законної сили з моменту підписання сторонами та їх скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони) (п.10.1 договору). Даний договір діє до 31.12.2017. Дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році (п.10.2. договору).

13 січня 2017 року Кіцманським виробничим управлінням житлово-комунального господарства (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" (постачальник) укладено договір поставки №106, відповідно до умов якого (п.1.1.) постачальник зобов`язується передати покупцю у власність товар, а покупець зобов`язується оплатити і прийняти вказаний товар.

Найменування товару дизельне паливо у кількості 9270л згідно накладних на товар (п.п.1.2.-1.4. договору).

Ціна одного літра товару - 20,50грн. згідно накладних на товар, загальна сума договору складає 190035грн. (розділ 3 договору).

Згідно п.4.1 договору оплата товару здійснюється покупцем у національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку на товар, за цінами, що діють на момент надходження коштів. Ціна одного літра товару вказується в рахунку і дійсна протягом дня його виписки.

Оплата товару здійснюється покупцем у національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника згідно наданого рахунка на наступні реквізити: р/р НОМЕР_2 в ПАТ "Ощадбанк" МФО 305482 (ТОВ "Пром Гарант Плюс") (п.4.2. договору).

В пункті 4.2. договорів зазначено, що постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару оплата якої здійснена на інший рахунок.

Договір вважається укладеним і набирає законної сили з моменту підписання сторонами та їх скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони) (п.10.1 договору). Даний договір діє до 31.12.2017. Дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році (п.10.2. договору).

Доказів припинення (розірвання) договорів поставки матеріали справи не містять.

16.01.2017 згідно платіжного доручення №9 була здійснена оплата за бензин ДП-400л на суму 8200,00грн., згідно платіжного доручення №10 здійснена оплата за бензин А-92-300л на суму 6600,00грн. (а.с.7).

При цьому в платіжних дорученнях зазначено, що грошові кошти зараховані згідно виставлених відповідачем рахунків на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" () відкритий в ПАТ КБ "Приватбанк" МФО 305299 р/р5696.

Позивач зазначає, що зазначені кошти були помилково перераховані на вказаний вище рахунок замість р/р НОМЕР_2 в ПАТ "Ощадбанк" МФО 305482 (ТОВ "Пром Гарант Плюс").

Листом за вих. №145 від 25.01.2017 позивач просив відповідача повернути помилково перераховані кошти в сумі 14800,00грн. на р/р5696 згідно договорів від 13.01.2017 №№105, 106 (а.с.8).

31.08.2017 за вих. №2476 позивач направив на адресу відповідача претензію про повернення коштів в 10 денний термін, яка отримана відповідачем 11.09.2017.

07.06.2019 позивач повторно направив претензію вих. №1037 на адресу відповідача, якою просив повернути, відповідно до вимог ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, в семиденний термін грошові кошти в сумі 14800,00грн. або видати відповідну кількість бензину А92 та дизельного палива.

Претензії позивача за вих. №2476 та вих. №1037 залишені відповідачем без задоволення.

Отже, як зазначає позивач, станом на момент складання позовної заяви, відповідач жодного платежу на повернення отриманої попередньої оплати в сумі 14800 грн. 00 коп. не здійснив, товар позивачу у повному обсязі також не поставив.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення на вимогу позивача грошових коштів в сумі 14800, які отримані відповідачем без належних на те підстав, трьох відсотків річних та втрат від інфляції.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи, що попередня оплата позивачем проведена, а товар відповідачем не поставлений, відповідно до положень частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, у пунктах 4.3. та 4.4. договорів сторони визначили, що при ненадходженні оплати у термін, вказаний в пункті 4.1. договору, постачальник повертає отримані кошти на розрахунковий рахунок покупця або здійснює поставку товару за цінами, які діють в день зарахування коштів за товар на розрахунковий рахунок постачальника з наступним переоформленням відповідного рахунку на оплату. У разі відмови покупця отримати товар за новими цінами, постачальник повертає отримані кошти на розрахунковий рахунок покупця, а договір з такої дати вважається розірваним. Після оплати товару протягом 5-ти робочих днів постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець зобов`язаний отримати від постачальника довірчі документи (талони пластикові, паперові або паливні скретч-картки) на придбану кількість ПММ, як підтвердження здійснення оплати товару.

Отже, враховуючи здійснення позивачем попередньої оплати, відповідач зобов`язаний був виконати зобов`язання з поставки товару на суму здійсненої позивачем попередньої оплати в сумі 14800 грн. 00 коп. у порядку, визначеному розділами 4 та 5 договору.

В порушення вказаних зобов`язань, відповідачем товар (талони пластикові, паперові або паливні скретч-картки) на суму здійсненої позивачем оплати у розмірі 14800 грн. 00 коп. поставлений не був, що і стало причиною звернення позивача із позовом до суду.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У відповідності з положеннями частини 1 статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Оскільки позивач здійснив попередню оплату товару в сумі 14800 грн. 00 коп., а відповідач не поставив позивачу товар, повернення попередньої оплати не здійснив, господарський суд дійшов висновку про те, що відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний повернути позивачу 14 800 грн. 00 коп. сплаченої позивачем попередньої оплати, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Отже, перевіряючи дотримання кожною зі сторін своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань у повному обсязі не поставив обумовлений сторонами товар, за який позивачем було сплачено попередню оплату у сумі 14 800 грн. 00 коп., вимогу про повернення зазначеної суми не задовольнив, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача сплаченої позивачем передоплати в сумі 14 800 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення попередньої оплати в сумі 14800,00грн. позивач нарахував на підставі статті 625 Цивільного кодексу України та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з лютого 2017 року по грудень 2019 року у сумі 4188,00грн., а також 3% річних за період прострочення з 01.02.2017 по 31.12.2019 в сумі 1294,26грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід звернути увагу, що стаття 625 Цивільного кодексу України передбачає можливість стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення саме грошового зобов`язання.

З встановлених судом обставин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини з поставки товару, в межах яких відповідач повинен був поставити товар на здійснену позивачем попередню оплату.

Зобов`язання поставити товар за своєю правовою природою не є грошовим зобов`язанням.

Оскільки стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором поставки, не вважається грошовим зобов`язанням у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, то застосування позивачем частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо нарахування до стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних є помилковим.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 01.07.2019 у справі № 910/5773/18, від 21.06.2019 у справі № 910/9288/18.

При цьому, суд відзначає, що частиною 3 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено спосіб захисту покупця товару, який здійснив попередню оплату, від неналежного виконання зобов`язань з боку продавця, відповідно до якої на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

За приписами статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16, а також у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 923/1151/17.

Однак, як встановлено судом, умовами договорів поставки, які укладені між сторонами, розмір процентів за користування продавцем чужими грошовими коштами визначено не було.

Отже, суд не вбачає підстав для застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України та стягнення інфляційних втрат та 3% річних на суму попередньої оплати.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних задоволенню не підлягають.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає частина витрат по сплаті судового збору в сумі 1533,83грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Кіцманського виробничого управління житлово-комунального господарства до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" про стягнення 20 282,26 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" (49051, м.Дніпро, проспект Слобожанський, будинок 40-А; ідентифікаційний код 39726851) на користь Кіцманського виробничого управління житлово-комунального господарства (59300, Чернівецька область, м. Кіцмань, вул. Незалежності, 66б, ідентифікаційний код 03357599) грошові кошти в сумі 14800 (чотирнадцять тисяч вісімсот) грн. 00коп. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1533 (одна тисяча п`ятсот тридцять три) грн. 83 коп., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16.03.2020

Суддя Н.М. Євстигнеєва