РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.03.2020Справа № 910/365/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів «Укрпрофоздоровниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурна Студія Колесников»

про стягнення 30 235,00 грн

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів «Укрпрофоздоровниця» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурна Студія Колесников» (далі - відповідач) про стягнення 30 235,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач постався на неналежне виконання відповідачем його обов`язку своєчасно та в повному обсязі оплатити орендну плату за договором оренди № 22/17 від 31.10.2017.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість по оплаті орендної плати за серпень-жовтень 2019 року в сумі 30 235,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2020, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі № 910/365/20 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, ухвала суду від 22.01.2020 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 010 отримана позивачем 28.01.2020.

Ухвала суду від 22.01.2020 була також направлена відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, проте була повернута підприємством поштового зв`язку через відсутність адресата за вказаною адресою. Направлення вказаної ухвали здійснено судом згідно рекомендованого поштового відправлення № 019, яке було повернуто до суду 03.02.2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні до суду не надходило.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

31.10.2017 між Приватним акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів «Укрпрофоздоровниця» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Архітектурна Студія Колесников» (орендар) був укладений договір оренди № 22/17 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування (в оренду) приміщення площею 26,1 кв.м. (кімната 1607), що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Шота Руставелі, 39-41, на 16-му поверсі для використання під офіс.

Згідно з п. 2.1 договору орендар вступає в стокове платне користування приміщенням у термін, визначений у цьому договорі, але не раніше дати підписання акту приймання-передачі приміщення, який є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що приміщення вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Ціна оренди за 1 кв. м. приміщення складає 459,00 грн на місяць з урахуванням ПДВ (п. 3.1 договору в редакції договору про внесення змін і доповнень № 1 від 31.10.2018).

Відповідно до п. 3.2 договору (в редакції договору про внесення змін і доповнень № 1 від 31.10.2018) орендна плата за цим договором без ПДВ складає 9 787,50 грн, окрім того ПДВ - 1 957,50 грн., разом з ПДВ - 11 745,00 грн щомісячно.

Згідно з п. 3.3 договору орендар проводить оплату за користування орендованим майном шляхом щомісячних перерахувань до 05 числа поточного місяця на розрахунковий рахунок орендодавця суми, визначеної п. 3.2 цього договору.

У п. 7.1 договору (в редакції договору про внесення змін і доповнень № 1 від 31.10.2018) сторони погодили, що термін дії даного договору продовжений з 01.11.2018 до 31.10.2019.

Матеріали справи свідчать, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем та передав у користування останнього приміщення, зазначене у п. 1.1 договору, про що сторонами був складений акт прийому-передачі від 01.11.2017 року.

По завершенні строку дії договору оренди № 22/17 від 31.10.2017 відповідач повернув позивачу орендоване ним приміщення, про що сторони склали акт прийому-передачі приміщення від 31.10.2019.

Проте, орендну плату за користування орендованим приміщенням з серпня по жовтень 2019 року, яка становить 35 235,00 грн (11 745,00 грн х 3 міс.), відповідач оплатив частково, а саме в сумі 5 000,00 грн, що підтверджується банківською випискою від 08.08.2019.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача решту заборгованості по орендній платі за серпень-жовтень 2019 року в розмірі 30 235,00 грн.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача суд керувався таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Положеннями ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України на орендаря покладений, зокрема, обов`язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно з ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в розмірі 30 235,00 грн з оплати орендної плати або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з оплати орендної плати у розмірі 30 235,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурна Студія Колесников» (01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 39-41, кімната 1607, ідентифікаційний код 38607108) на користь Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів «Укрпрофоздоровниця» (01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 39/41, ідентифікаційний код 02583780) заборгованість по оплаті орендної плати за серпень-жовтень 2019 року в сумі 30 235,00 грн (тридцять тисяч двісті тридцять п`ять грн 00 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві грн 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 18.03.2020.

Суддя О.Г. Удалова