ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020м. ДніпроСправа № 904/5121/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е., за участю секретаря судового засідання Найдьонової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ", м.Київ

до Відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІО-ПАРТНЕР ГРУП", м.Дніпро

Відповідача:-2: ОСОБА_1 , м.Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНВІНТУМ", м.Київ

про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ43-140618 від 14.06.2018

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІО-ПАРТНЕР ГРУП" (далі - відповідача-1), ОСОБА_1 (далі - відповідача-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНВІНТУМ" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів.

Короткій зміст позовних вимог та узагальнення доводів позову:

14.06.2018 між відповідачем-1, за представництва третьої особи, та відповідачем-2 укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ43-140618, за умовами якого відповідач-1 продав, а відповідач-2 прийняв у власність прості іменні акції бездокументарної форми випуску емітовані Приватним акціонерним товариством "Українська міжбанківська валютна біржа" () номінальною вартістю 100 (сто) грн. 00 копійок, у кількості 89 730 (вісімдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять) штук на загальну суму 8 973 000 (вісім мільйонів дев`ятсот сімдесят три тисячі) грн. 00 копійок. Внаслідок чого генеральний директор відповідача-1, як фізична особа - громадянин України, заволодів акціями, які належали відповідачу-1, шляхом вчинення правочину від імені відповідача-1, якого він представляє, у своїх інтересах, через механізми передоручення.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів від 14.06.2018 № БВ43-140618 укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2, за представництва третьої особи.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2019, справу № 904/5121/19 передано судді Петренко Наталії Едуардівні.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2019 зобов`язано Відділ реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб на території Дарницького району міста Києва у строк протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання цієї ухвали суду надіслати на поштову адресу Господарського суду Дніпропетровської області у паперовій формі інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

04.12.2019 до господарського суду від Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб на території Дарницького району міста Києва надійшов лист-відповідь на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2019, в якому останній повідомив, що згідно відомостей, які містяться в інформаційній системі "Реєстр територіальної громади міста Києва" ОСОБА_1 на території Дарницького району міста Києва зареєстрованим не значиться.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ" до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІО-ПАРТНЕР ГРУП", відповідача-2 ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНВІНТУМ" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів - залишено без руху.

17.12.2019 на виконання вищезазначеної ухвали позивач повідомив, що за інформацією з офіційного довідника "Вулиці Києва", який є додатком до рішення Київської міської ради №34/899 від 22.01.2015, вулиця Ентузіастів розташована у Дніпровському районі міста

Ухвалою господарського суду від 18.12.2019 зобов`язано Відділ реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб на території Дніпровського району міста Києва (02094, м. Київ, вул. Харківське шосе,18 ) у строк протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання цієї ухвали суду надіслати на поштову адресу Господарського суду Дніпропетровської області у паперовій формі інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

14.01.2020 до господарського суду від Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб на території Дніпровського району міста Києва надійшов лист про надання інформації.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 17.02.2020.

18.02.2020 в підготовчому судовому засіданні повноважний представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 05.03.2020.

За приписами ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Застосовуючи згідно з частиною 2 статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Щодо строку для подачі відзиву.

Станом на 05.03.2020 відповідачем-1, відповідачем-2 відзив на позов не надано.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач-1, відповідач-2 своїм правом на подання відзиву на позов не скористались.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 05.03.2020, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу, який міститься у справі, окремо мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2018 між відповідачем-1 та відповідачем-2, за представництва третьої особи, укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ43-140618 (далі - договір), за умовами якого відповідач-1 продав, а відповідач-2 прийняв у власність прості іменні акції бездокументарної форми випуску ємітовані Приватним акціонерним товариством "Українська міжбанківська валютна біржа" () номінальною вартістю 100 (сто) грн. 00 копійок, у кількості 89 730 (вісімдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять) штук на загальну суму 8 973 000 (вісім мільйонів дев`ятсот сімдесят три тисячі) грн. 00 копійок.

Пунктом 2.1. зазначеного договору встановлено, що оплата цінних паперів перераховується протягом 4 років з дати їх поставки.

27.07.2018 внесено рішення засновників (учасників) щодо припинення відповідача-1 в результаті ліквідації (№ запису 0025716 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Від імені продавця договір підписано заступником генерального директора відповідача-1 Бобишевим Андрієм Олександровичем, на підставі довіреності від 02.01.2018 № 201801-01-д, від імені покупця - відповідачем-2.

За даними з картки компанії Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІО-ПАРТНЕР ГРУП" у період з 18.04.2016 по 13.07.2018 відповідач-2 перебував на посаді генерального директора відповідача-1.

Пунктами 10.6.7. та 10.9.2. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА "УМВБ", в редакції затвердженої рішенням загальних зборів учасників ТОВ "ГРУПА "УМВБ" від 24.03.2017 протокол № 24-03/17, встановлено обмеження щодо укладення договорів на суму, яка перевищує 200 000 (двісті тисяч) грн., а так само щодо надання доручень на їх укладення.

17.07.2018 Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку ухвалено рішення № 495 "Про надання Гінзбургу О.Л. письмового погодження щодо набуття істотної участі у професійному учаснику фондового ринку ПрАТ "Українська міжбанківська валютна біржа", тобто у сукупності 64,895 % статутного капіталу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що спірний договір було укладено від імені відповідача-1 (продавця) в інтересах відповідача-2 (покупця), первісним представником відповідача-1 - його генеральним директором на підставі довіреності, якою він уповноважив свого заступника на підписання цього договору від імені відповідача-1 задля уникнення співпадіння власного прізвища у якості представника продавця та покупця зазначених цінних паперів, що є прямим порушенням імперативної норми ч. 3 ст. 238 ЦК України, оскільки направлений на реалізацію інтересів однієї особи.

Згідно зі статтею 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень (ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч. 1 - 3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1- 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 роз`яснено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Стаття 215 Цивільного кодексу України підставами недійсності правочину визначає наступні підстави: 1) зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, та моральним засадам суспільства; 2) відсутність у особи, яка вчиняє правочин, необхідного обсягу цивільної дієздатності; 3) відсутність вільного волевиявлення учасника правочину, яке б відповідало його внутрішній волі; 4) укладання правочину не спрямованого на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та 5) суперечливість правочину, вчиненого батька (усиновлювачами), правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 7.6. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА "УМВБ" (далі - Статут) Товариство має право змінювати (збільшувати або зменшувати) розмір Статутного капіталу.

Пунктом 9.3.13 Статуту визначено, що до компетенції Зборів Товариства належить надання учасникам Товариства згоди на відчуження (відступлення) будь-яким чином, дарування, передачу в заставу, в управління, та/чи укладання будь-яких інших договорів, правочинів, попередніх договорів та/чи вчинення інших юридично значимих дії з належними учасникам частками у Статутному капіталі товариства (корпоративними правами).

Виконавчим органом Товариства є Рада директорів Товарвиства, яку очолює Генеральний директор. Вона здійснює керівництво поточною діяльністю Товариства та несе відповідальність за виконання покладених на Товариство задач. Рада директорів вирішує всі питання діяльності товариства, крім тих, що становлять компетенцію Зборів Товариства та Наглядової ради. Рада директорові Товариства призначається та підзвітна Зборам Товариства. До прийняття рішення зборами Товариства про створення ради директорів (її склад), виконавчим органом управління Товариства є - генеральний директор (одноособово). (пункти 10.1., 10.2. Статуту).

Генеральний директор товариства здійснює керівництво діяльністю Ради директорів, несе персональну відповідальність за виконання покладених на товариство завдань, розподіляє обов`язки між членами ради директорів, керівниками структурних підрозділів та визначає їх повноваження. (пункт 10.8. Статуту).

Відповідно до пункту 10.9.2. Статуту Рада директорів Товариства без попередньої згоди Наглядової ради розпоряджається майном та коштами товариства в межах наданих йому прав, представляє товариство у відносинах з будь-якими українськими та іноземними юридичними та фізичними особами, укладає в країні та за кордоном договори (контракти) та будь-які інші угоди від імені Товариства на суму, що не перевищує 200 000,00грн. та видає довіреності на здіснення таких угод (дій).

Наглядова рада приймає рішення та надає згоду на вчинення дій щодо укладання товариством, його філіями, дочірніми підприємствами будь-яких правочинів, договорів (угод), в тому в числі купівлі-продажу, дарування, міни, позики, кредитних, лізингу, поруки, застави ті ін. на суму, що перевищує 200 000,00грн. (пункт 11.5.6. Статуту).

Таким чином, саме Генеральний директор відповідача-1 мав право підписати довіреність на підставі якої було укладено спірний договір (вартість якого значно перевищує 200 000,00грн.) після надання згоди Наглядової ради на вчинення таких дій, оскільки він очолює Раду директорів.

За приписами ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Судом встановлено, що на час укладення спірного договору відповідач-2 був генеральним директором відповідача-1 - продавця за умовами договору та одночасно покупцем за умовами цього правочину, а саме в період з 14.08.2017 по 13.07.2018.

Представництвом, відповідно до ч. 1 ст. 237 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Інститут представництва передбачає певні законодавчі обмеження. Так, відповідно до ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Вищезазначена позиція також викладена в постанові Верховного суду від 23.09.2014 № 3-110гс14.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що спірний правочин суперечить вимогам ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу України, оскільки він вчинений відповідачем-2 у своїх власних інтересах та під час перебування на посаді генерального директора відповідача-1, тобто у момент коли він перебував у статусі єдиного повноважного представника відповідача-1. Так, за спірним договором відповідач отримав у власність прості іменні акції бездокументарної форми випуску емітовані Приватним акціонерним товариством "Українська міжбанківська валютна біржа" () номінальною вартістю 100 (сто) грн. 00 копійок, у кількості 89 730 (вісімдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять) штук на загальну суму 8 973 000 (вісім мільйонів дев`ятсот сімдесят три тисячі) грн. 00 копійок на безоплатній основі, як вбачається з умов договору та фактичних обставин справи.

Окремо суд відзначає, що згідно зі ст. 239 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відтак, та обставина, що спірний договір зі сторони відповідача-1 був укладений не відповідачем-2, а його заступником на підставі довіреності, виданої самим відповідачем-2, не спростовує того, що спірний правочин вчинений відповідачем-2 від імені відповідача-1, якого він представляє як генеральний директор, що суперечить приписам ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу України.

Аналогічна позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 09.03.2017 у справі № 910/12144/16, від 12.01.2016 у справі № 924/612/15, від 20.10.2015 № 924/613/15, від 05.02.2013 у справі № 5004/726/12.

Підставою позовних вимог є обставина укладання правочину представником від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах та в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, що прямо заборонено ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу України.

Таким чином, з огляду на норму ст. 238 Цивільного кодексу України такі дії сторін оспорюваного договору законом не допускаються, а укладений договір підлягає визнанню недійсним за позовом однієї із сторін договору, яким є товариство або учасника такого товариства.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину до моменту визнання його недійсності судом, відповідно у сторін з огляду на відсутність відповідного судового рішення на той момент не було підстав для невиконання спірного правочину.

Враховуючи викладене позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 123, 126, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІО-ПАРТНЕР ГРУП", до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВІНТУМ" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів - задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів від 14.06.2018 № БВ43-140618 укладений між ТОВ "ГРУПА "УМВБ" (перейменоване у Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІО-ПАРТНЕР ГРУП", 49000, м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в місті Києві 28.11.1998).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІО-ПАРТНЕР ГРУП" (49000, м. Дніпро, проща Героїв Майдану, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ" (03040, м. Київ, пр. Голосіївський, 92/1, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 960,50 грн. (дев`ятсот шістдесят грн. 50 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ" (02154, м. Київ, вул. Ентузиастів, буд. 43, кв. 146, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 960,50 грн. (дев`ятсот шістдесят грн. 50 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення підписано 16.03.2020.

Суддя Н.Е. Петренко