РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.03.2020Справа № 910/1125/20

Господарський суд міста Києва у складі:

судді: за участю секретаря:Данилової М.В. Бордунової К.Е.
розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТА» (юридична адреса: 04128, м.Київ, вул. Академіка Туполєва, 17 Ж; адреса для листування: 03035, м. Київ, вул.Митрополита Василя Липківського, 45, офіс 229-1)

до Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2)

про стягнення заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача - Клименко М.С., адвокат;

від відповідача - Горбач Г.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27 січня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТА» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 24.01.2020 року до Комунального підприємства «Київпастранс» (відповідач) про стягнення заборгованості на суму в розмірі 53 879, 19 грн. за договором поставки № 52.16-197 від 21.06.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором поставки № 52.16-197 від 21.06.2016 року, зокрема, в порушення умов вищезазначеного договору відповідач не здійснив свої зобов`язання щодо сплати грошових коштів, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.01.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи було вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 26.02.2020 року.

В судовому засіданні 26.02.2020 року з метою повного з`ясування обставин справи, враховуючи клопотання позивача про перенесення розгляду справи та для надання часу представникам сторін подати усі наявні пояснення та заперечення по справі, було оголошено перерву в судовому засіданні на 12.03.2020 року.

В судове засідання 12.03.2020 року з`явились представники сторін. Позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТА» та Комунальне підприємство «КИЇВПАСТРАНС» уклали Договір №52.16-197.

Згідно з умовами Договору №52.16-197 від 21.06.2016р., ТОВ «МЕТА» зобов`язується поставити та передати у власність КП «Київпастранс» товар (товари), а КП «Київпастранс» сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (Додаток №1 до Договору).

Відповідно до п.5.2. Договору №52.16-197 від 21.06.2016р., поставка товару здійснюється за адресою: м. Київ, філії та відокремлені підрозділи КП «Київпастранс», перелік яких зазначається у Додатку №4 до Договору.

Відповідно до п. 11.1 Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2016 року, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному Договору. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли під час дії цього Договору.

Відповідно до п.1.1. Додатку №3 до Договору №52.16-197 від 21.06.2016р., датою поставки товару за Договором вважається відповідна дата підписання сторонами накладної на фактично поставлений Товар.

Відповідно до п.1.4.1. Додатку №3 до Договору №52.16-197 від 21.06.2016р., Уповноважені представники обох сторін перевіряють відповідність товару вимогам Договору. За результатами перевірки уповноважені представники сторін підписують накладну на товар. Датою поставки товару за Договором вважається відповідна дата підписання сторонами накладної на товар.

Відповідно до п.4.1. Договору №52.16-197 від 21.06.2016р., розрахунок за поставлений товар здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання видаткової накладної за фактично поставлений товар (окрему партію товару).

Відповідно до п.7.3. Договору №52.16-197 від 21.06.2016р., за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від вартості поставленого в строк Товару, за кожен день прострочення оплати.

13 грудня 2016 року постачальник здійснив поставку товару покупцю ВП «Станція технічного обслуговування автобусів» КП «Київпастранс» на суму 14 203,80 грн. Факт виконання постачальником свого зобов`язання відповідно до умов Договору, зафіксовано у Видатковій накладній №853 від 13 грудня 2016 року.

Згідно з умовами Договору, покупець повинен був розрахуватися за Видатковою накладною №853 від 13 грудня 2016 року в строк до 12 січня 2017 року включно.

Проте, по вказаній Видатковій накладній була здійснена часткова оплата в сумі - 89,25 грн.

Позивач здійснив такі нарахування з урахуванням часткового погашення за прострочення виконання грошового зобов`язання за Видатковою накладною №853 від 13 грудня 2016 року у сумі - 14 114,55 грн. (чотирнадцять тисяч сто чотирнадцять гривень 55 копійок) (14 203,80 - 89,25 = 14 114,55) пені у сумі 13 331,1 грн, три проценти річних у сумі 1 267,96 грн. та інфляційні втрати у сумі 4 248,59 грн. Всього за Видатковою накладною №853 від 13 грудня 2016 року сума нарахована позивачем складає 32 962,20 грн. (тридцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні 20 копійок).

06 січня 2017 року постачальник здійснив поставку товару покупцю ВП «Станція технічного обслуговування автобусів» КП «Київпастранс» на суму 9 091,20 грн. (дев`ять тисяч дев`яносто одна гривня 20 копійок). Факт виконання постачальником свого зобов`язання відповідно до умов Договору, зафіксовано у Видатковій накладній №4 від 06 січня 2017 року.

Згідно з умовами Договору, покупець повинен був розрахуватися за Видатковою накладною №4 від 06 січня 2017 року в строк до 05 лютого 2017 року включно.

Позивач здійснив такі нарахування за прострочення виконання грошового зобов`язання за Видатковою накладною №4 від 06 січня 2017 року у сумі - 9 091,20 грн. (дев`ять тисяч дев`яносто одна гривня 20 копійок) пені у сумі 8 419,2 грн., три проценти річних у сумі 798,76 грн. та інфляційні втрати у сумі 2 607,83 грн. Всього за Видатковою накладною №4 від 06 січня 2017 року сума боргу складає 20 916,99 грн (двадцять тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень 99 копійок).

20 вересня 2019 року Позивачем було направлено на адресу Відповідача Претензію (Вимогу) в порядку частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, у якій Позивач вимагав погасити, серед іншого, заборгованість за Договором поставки №52.16-197 від 21.06.2016р.

В свою чергу відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначає таке.

Згідно з видатковою накладною від 13.12.2016 №853 поставка товару на адресу відокремленого підрозділу КП «Київпастранс» Станція технічного обслуговування автобусів була здійснена 13.12.2016 р. Строк виконання зобов`язання відповідно до умов п. 4.1 договору від №52.16-197 (далі-Договір) до 12.01.2017 р. Позовна заява подана 24.01.2020 р.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ч. 1 ст. 254 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, відповідач стверджує, що позивач звернувся до суду щодо стягнення боргу у розмірі 14 203,80 за видатковою накладною від 13.12.2016 №853 після спливу строку позовної давності.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Суд не погоджується з твердженням відповідача про сплив строку позовної давності стосовно накладної №853 від 13.12.2016 року, оскільки ухвалою господарського суду міста Києва по справі №910/387/20 було повернуто позовну заяву позивачу з вимогами по цим самим накладним до відповідача 16.01.2020 року, а звернувся він із позовною заявою 11.01.2020 року. Тобто перше звернення до суду за захистом своїх прав було до спливу строку позовної давності, а тому цей строк не можна вважати пропущеним.

Також відповідач зазначив, що не погоджується з позовними вимогами в частині нарахування пені у сумі 8 419,20 на суму непогашеної заборгованості за видатковою накладною від 06.01.2017 №4.

Відповідно до частини 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною другою статті 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з видатковою накладною від 06.01.2017 №4 поставка товару на адресу відокремленого підрозділу КП «Київпастранс» Станція технічного обслуговування автобусів була здійснена 06.01.2017.

Отже, з урахуванням вимог пункту 4.1 Договору строк виконання зобов`язання настав 05.02.2017.

Відповідач зазначає, що позивач здійснив розрахунок пені за період з 06.02.2017 по 10.01.2020. всупереч нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. З ст. 549 ЦК України).

Частиною другою ст. 258 ЦК України передбачено, що до позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, даною нормою передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховуються штрафні санкції і який не може перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи вищезазначене, на думку відповідача, строк початку нарахування пені за видатковою накладною №4 від 06.01.2017 настав 06.02.2017 р., отже строк звернення з позовними вимогами в частині нарахування та стягнення пені сплив 05.02.2018 р. Звернувшись до суду з даною позовною заявою Позивач пропустив строк позовної давності в частині позовних вимог стосовно стягнення пені.

Суд погоджується з твердженням відповідача про сплив строку давності на нарахування пені з огляду на вищенаведені норми Цивільного та Господарського кодексу.

Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та

інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно зі ст.509 ЦК України, Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.526 ЦК України, Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України, Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.610 ЦК України, Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 ЦК України, У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст.612 ЦК України, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.629 ЦК України, Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.692 ЦК України, Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст.712 ЦК України, За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст.265 ГК України, За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.216 ГК України, Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст.217 ГК України, Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Згідно зі ст.230 ГК України, Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч.6 ст.231 ГК України, Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги ненадання відповідачами доказів на спростування обставин доведених позивачем, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості є законними, обґрунтованими та такими, що правомірно заявлені, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги часткове надання відповідачем доказів на спростування обставин доведених позивачем, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що правомірно заявлені, а відтак такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 20, 161, 162, 163, 164 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.16, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 692 та 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 265, 216, 217, 230 та 231 Господарського кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «КИЇВПАСТРАНС» (04070, м. Київ, Набережне Шосе, буд. 2, ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕТА» (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, буд. 17 Ж, ) 23205, 75 грн. - суми основного боргу, 6856,42 грн. - інфляційних втрат, 2066,72грн. - 3% річних, 2 102,00 грн. - судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.03.2020р.

Суддя М.В. Данилова