РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.03.2020Справа № 910/203/20

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"
доДержавної установи "Центр пробації"
простягнення 15 819 грн 27 коп.
Представники сторін:не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.01.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" з вимогами до Державної установи "Центр пробації" про стягнення 15 819 грн 27 коп. заборгованості за договором про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства від 22.11.2018 № 898697/778Г, в тому числі: 15 228 грн 00 коп. основної заборгованості, 427 грн 83 коп. пені, 90 грн 10 коп. інфляційних втрат та 73 грн 34 коп. 3 % річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства від 22.11.2018 № 898697/778Г належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 15 228 грн 00 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 427 грн 83 коп. пені, 90 грн 10 коп. інфляційних втрат та 73 грн 34 коп. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 відкрито провадження у справі № 910/203/19, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

06.02.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив.

13.02.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.11.2018 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (оператор за договором) та Державною установою "Центр пробації" (бізнес-абонент за договором) укладено договір про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства № 898697/778 Г, відповідно до умов якого оператор надає бізнес-абоненту телекомунікаційні послуги бізнес-мережі (далі - послуги), що визначаються у замовленні послуг та відповідних угодах до цього договору, а бізнес-абонент отримує послуги, визначені у відповідних угодах, додатках та замовленні, та сплачує їх вартість. У разі зміни законодавства в сфері телекомунікацій щодо порядку надання та отримання телекомунікаційних послуг оператор та бізнес-абонент зобов`язуються з дати набрання чинності новим актом законодавства дотримуватись його положень. У такому випадку договір застосовується лише в частині, яка не суперечить чинному законодавству України.

Згідно з пунктом 2.1 договору оператор організовує бізнес-абоненту лінію(ї) зв`язку для надання послуг або у разі відсутності технічної можливості пропонує бізнес-абоненту інші варіанти підключення.

Відповідно до пункту 2.2 договору перелік та опис замовлених послуг, спеціальні умови організації, технічні характеристики та порядок надання послуг бізнес-абоненту визначаються в замовленні послуг та в окремих угодах до цього договору, що підписуються сторонами і є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктами 2.3., 2.4. договору визначено, що замовлення нових послуг за укладеною угодою про надання окремих видів замовлених послуг до договору здійснюється шляхом подання замовлення на послуги.

Датою початку надання замовлених бізнес-абонентом послуг вважається дата, яка визначена у відповідному акті та/або в наряді на підключення послуг.

Пунктом 3.1. договору визначено, що сторони за цим договором мають права та несуть обов`язки, передбачені Умовами та порядком надання телекомунікаційних послуг ПАТ "Укртелеком" (далі - Умови Укртелекому, затверджені оператором, опубліковані на офіційному веб-сайті Оператора http://ukrtelecom.ua) і чинним законодавством України, зокрема, Законом України "Про телекомунікації", Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2, 4.3 договору бізнес-абонент здійснює оплату замовлених послуг згідно з тарифами, зазначеними у додатках до угод до цього договору та Умовами Укртелекому. Порядок оплати наданих телекомунікаційних послуг здійснюється в кредит (попередньою оплатою (внесення авансу) або в кредит). Оплата послуг проводиться у національній валюті України. Рахунок (рахунок-акт) за послуги бізнес-абонент повинен оплатити не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018. У разі, коли жодна із сторін за два тижні до закінчення строку дії договору не заявить про своє небажання надалі продовжувати відносини, договір вважається продовженим на кожний наступний рік на таких самих умовах (пункти 5.1., 5.2. договору).

22.11.2018 між сторонами погоджено та підписано угоду № 1 до договору та Замовлення про надання/зміну послуг для споживачів сегментів LA/NA - корпоративні/національні, SME - малі та середні, яке є додатком № 1 до угоди, відповідно до якого сторони погодили адресу надання послуг, телефонні номери, щомісячну абонплату та особовий рахунок бізнес-абонента.

Відповідно до пункту 1 угоди № 1 до договору № 898697/778Г від 22.11.2018, оператор надає бізнес-абоненту на території України послуги телефонного зв`язку (далі - послуги), а бізнес-абонент отримує зазначену послугу "ТЗ", користується нею на умовах договору і цієї угоди і сплачує її вартість в порядку, передбаченому договором, та визначену у Замовленнях про надання/зміну послуги "ТЗ" (додатках до цієї угоди).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, позивач протягом червня - листопада 2019 року надав відповідачу послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рахунків-актів за телекомунікаційні послуги, а саме: від 30.06.2019 № 6.2019.896621 за телекомунікаційні послуги за червень 2019 року на суму 2 487 грн 94 коп., від 31.07.2019 № 7.2019.896621 за телекомунікаційні послуги за липень 2019 року на суму 2 500 грн 42 коп., від 31.08.2019 № 8.2019.896621 за телекомунікаційні послуги за серпень 2019 року на суму 2 508 грн 73 коп., від 30.09.2019 № 9.2019.96621 за телекомунікаційні послуги за вересень 2019 року на суму 2 492 грн 69 коп., від 31.10.2019 № 10.2019.896621 за телекомунікаційні послуги за жовтень 2019 року на суму 2 607 грн 78 коп., від 30.11.2019 № 11.2019.896621 за телекомунікаційні послуги за листопад 2019 року на суму 2 630 грн 44 коп.

Листами від 23.05.2019 та від 24.06.2019 відповідач звернувся до позивача з проханням не припиняти постачання телекомунікаційних послуг у підрозділах філії Державної установи "Центр пробації" у Сумській області.

14.11.2019 позивач звернувся до відповідача з повідомленням № 63К000295-45 про необхідність оплати боргу за надані телекомунікаційні послуги.

Також, 27.11.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією № 59С000/12-104 щодо сплати заборгованості за телекомунікаційні послуги, однак вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманих послуг згідно з договором про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства від 22.11.2018 № 898697/778Г, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 15 228 грн 00 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати наданих послуг на суму 15 228 грн 00 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати отриманих послуг за договором про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства від 22.11.2018 № 898697/778Г та факту наявності заборгованості за отримані послуги у розмірі 15 228 грн 00 коп., вимоги позивача про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у розмірі 15 228 грн 00 коп.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати вартості наданих послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 427 грн 83 коп. пені, 90 грн 10 коп. інфляційних втрат та 73 грн 34 коп. 3 % річних. пені за період прострочення з 21.07.2019 по 30.11.2019.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За порушення грошових зобов`язань щодо пені застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно пункту 4.4. договору пеня за прострочення оплати послуг починає нараховуватися з 21 числа місяця, що настає по закінченню періоду зазначеного у п. 4.3. цього договору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 4.4. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом перевірено розрахунки позивача, встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за договором про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства від 22.11.2018 № 898697/778Г, вимоги позивача про стягнення з відповідача 427 грн 83 коп. пені, 90 грн 10 коп. інфляційних втрат та 73 грн 34 коп. 3 % річних визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Твердження відповідача, викладені у відзиві, стосовно того, що термін дії укладеного між сторонами договору про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства від 22.11.2018 № 898697/778Г закінчився 31.12.2018, відтак, підстав для сплати заборгованості, пені, 3 % річних та інфляційних втрат немає, відхиляються судом з огляду на наступне.

Пунктом 5.1 договору про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства від 22.11.2018 № 898697/778Г визначено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.2. договору у разі, коли жодна зі сторін за два тижні до закінчення строку дії договору не заявить про своє небажання надалі продовжувати відносини, договір вважається продовженим на кожний наступний рік на таких самих умовах.

Згідно з пунктом 7.8 договору сторони дійшли спільної згоди, що на підставі письмової заяви бізнес-абонента оператор припиняє надання послуг протягом тридцяти календарних днів з дати отримання оператором такої заяви про припинення, якщо більший строк не зазначений у заяві бізнес-абонента.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідач не звертався до позивача із будь-якими заявами, які б підтверджували факт виявлення останнім свого небажання надалі продовжувати договірні відносини з позивачем.

Натомість, матеріали справи містять копії листів відповідача № 1879/9/МЛ-19 від 23.05.2019 та № 3416/9/МЛ-19 від 24.06.2019, якими відповідач, зокрема просив позивача не припиняти постачання телекомунікаційних послуг у підрозділах філії Державної установи "Центр пробації" у Сумській області.

З урахуванням зазначеного, твердження відповідача про те, що договiр втратив свою чиннiсть 31.12.2018 та не продовжений, не укладений на 2019 рiк, є безпiдставними, оскільки пунктом 5.2 цього договору передбачено можливiсть його автоматичної пролонгації в разi вiдсутностi заяви жодної зі сторiн про припинення договору.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтями 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної установи "Центр пробації" (вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 03680, ідентифікаційний код 41847154) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Тараса Шевченка, 18, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 21560766) заборгованість у розмірі 15 228 (п`ятнадцять тисяч двісті двадцять вісім) грн 00 коп., 427 (чотириста двадцять сім) грн 83 коп. пені, 73 (сімдесят три) грн 34 коп. 3 % річних, 90 (дев`яносто) грн 10 коп. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Б.Плотницька