ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2020м. ДніпроСправа № 904/6250/19
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Сироти М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА"

про стягнення 3338969,39грн., з яких 2479898,68грн. пені; 279448,77грн. трьох процентів річних; 579621,94грн. інфляційних втрат (договір постачання природного газу №3256/1718-КП-5 від 26.09.2017)

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 3338969,39грн., з яких 2479898,68грн. пені; 279448,77грн. трьох процентів річних; 579621,94грн. інфляційних втрат (договір постачання природного газу №3256/1718-КП-5 від 26.09.2017).

Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/6250/19 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2019.

Ухвалою від 16.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 20.01.2020.

20.01.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив від 17.01.2020 за вих.№б/н у якому просить суд зменшити пеню на 70%. Відзив від 17.01.2020 за вих.№б/н прийнято до розгляду.

У підготовче судове засідання, яке відбулось 20.01.2020, повноважні представники сторін явку не забезпечили. Ухвалою від 20.01.2020 відкладено підготовче судове засідання на 18.02.2020.

27.01.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла відповідь на відзив від 23.01.2020 за вих.№14/4-474-20, в якій позивач зазначає, що методика розрахунку інфляційних втрат на суму боргу з урахуванням інфляційних нарахувань за попередній період є законною та обґрунтованою. Відповідь на відзив від 23.01.2020 за вих.№14/4-474-20 прийнято до розгляду.

05.02.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшли заперечення від 03.02.2020 за вих.№б/н, в яких відповідач просить суд зменшити розмір пені на 70% та врахувати наданий контррозрахунок інфляційних втрат. Заперечення від 03.02.2020 за вих.№б/н прийнято до розгляду.

Ухвалою від 18.02.2020 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті; представників сторін проінформовано, що судове засідання відбудеться 16.03.2020.

13.03.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшло клопотання від 13.03.2020 за вих.№14/4-1711-20 про проведення засідання без участі уповноваженого представника.

16.03.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшла заява від 16.03.2020 за вих.№б/н про проведення засідання без участі уповноваженого представника.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін та на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 16.03.2020 здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 16.03.2020, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, складено вступну та резолютивну частину рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

26.09.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір №3256/1718-КП-5 постачання природного газу (далі - договір).

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач поставив відповідачу природний газ на суму 52259567,27грн., що підтверджується актами приймання-передачі.

Позивач стверджує, що оплату за переданий газ відповідач вчасно не здійснив чим порушив взяті на себе зобов`язання закріплені пунктом 6.1 договору.

В результаті неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- пеню за загальний період прострочення з 26.12.2017 по 26.09.2018 на суму 2479898,68грн.;

- три проценти річних за загальний період прострочення з 26.12.2017 по 16.12.2018 на суму 279448,77грн.;

- інфляційні втрати за загальний період прострочення з березня 2018 року по листопад 2018 року на суму 579621,94грн.

Короткий зміст заперечень відповідача та узагальнення його доводів.

Відповідач наголошує, що за його розрахунком інфляційне збільшення боргу складає 574584,66грн.

Несвоєчасний розрахунок за отриманий від позивача природний газ відповідач виправдовує несвоєчасними розрахунками із ним споживачами (населенням, бюджетними організаціями та іншими суб`єктами господарювання).

Відповідач наголошує, що неустойка як засіб розумного стимулювання виконання основного грошового зобов`язання не повинна перетворюватися на несправедливо непомірний тягар боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредиторів, у зв`язку із чим просить суд зменшити суму заявлених позивачем вимог до 70 (сімдесяти) процентів.

Доводи позивача на відзив.

Позивач заперечує проти зменшення розміру пені та посилається на власний скрутний майновий стан.

Крім того, позивач наголошує, що методика розрахунку інфляційних втрат на суму боргу з урахуванням інфляційних нарахувань за попередній період є законною та обґрунтованою і відповідає приписам, викладеним у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97 та пункту 3.2 Пленуми Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14. Аналогічні висновки, за твердженням відповідача, містяться у постановах Верховного Суду по справах №905/600/18 (об`єднана палата), №905/306/18, №908/1928/18, №904/4565/18, №904/4083/18, №904/10242/17, №913/63/18.

Отже, позивач стверджує, що розрахунок інфляційних втрат здійснено правильно.

Доводи відповідача щодо незгоди з аргументами позивача викладеними у відповіді на відзив.

Позивач наполягає на зменшенні розміру пені на 70 (сімдесят) процентів та прийняття до уваги контррозрахунку інфляційних втрат.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Доказами, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, предметом доказування у господарській справі є лише ті факти, які мають матеріально-правове значення, тобто факти без з`ясування яких не можна правильно вирішити справу по суті.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі:

1. Обставини укладання договору.

2. Природа договору.

3. Факт поставки товару.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

5. Штрафні санкції.

6. Правомірність нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ.

1. Обставини укладання договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі - позивач, постачальник) та КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (далі - відповідач, споживач) укладено договір №3256/1718-КП-5 від 26.09.2017 постачання природного газу (далі - договір).

Предметом договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Ціну договору визначено пунктом 5.4 договору, відповідно до умов якого загальна вартість природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Строк визначено розділом 12 договору. Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

Згідно частини 1 статті 265 Цивільного кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

В даному випадку предметом договору є природний газ.

3. Факт поставки товару.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Як зазначено у пункті 3.7 договору, приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач передав відповідачу природний газ на загальну суму 52259567,27грн., що підтверджується:

1. Актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2017 на суму 557296,30грн. (жовтень 2017 року).

2. Актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2017 на суму 7715905,86грн. (листопад 2017 року).

3. Актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2017 на суму 11814381,58грн. (грудень 2017 року).

4. Актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2018 на суму 16946682,58грн. (січень 2018 року).

5. Актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2018 на суму 15225300,95грн. (лютий 2018 року).

Отже, факт поставки природного газу визнається підтвердженим.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пункту 6.1 договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Господарський суд констатує, що зазначений вид договорів є оплатним, і обов`язку постачальника за договором поставити природний газ відповідає обов`язок покупця оплатити його вартість.

1. За Актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2017 на суму 557296,30грн. (жовтень 2017 року) строк оплати до 25.11.2017.

2. За Актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2017 на суму 7715905,86грн. (листопад 2017 року) строк оплати до 25.12.2017.

3. За Актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2017 на суму 11814381,58грн. (грудень 2017 року) строк оплати до 25.01.2018.

4. За Актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2018 на суму 16946682,58грн. (січень 2018 року) строк оплати до 25.02.2018.

5. За Актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2018 на суму 15225300,95грн. (лютий 2018 року) строк оплати до 25.03.2018.

Отже, відповідач за отриманий від позивача природний газ розрахувався у повному обсязі, проте несвоєчасно.

5. Штрафні санкції.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.1 договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Пунктом 8.2 договору визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Щодо розрахунку пені.

Позивач нарахував за загальний період прострочення з 26.12.2017 по 26.09.2018 на суму 2479898,68грн.

Відповідач контррозрахунку не надав, проте просить суд зменшити її розмір на 70 (сімдесят) процентів.

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 70%.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачене право суду зменшити розмір штрафних санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено і ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проаналізувавши зазначені норми, слід дійти висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Оцінивши фактичні обставини справи, господарський суд визнав справедливим частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір пені на 50%.

Приймаючи рішення про зменшення пені на 50%, господарський суд врахував, що заявлена до стягнення пеня є надмірно великою, а сума боргу повністю сплачена відповідачем.

Крім того, позивачем не надано доказів виникнення у позивача (кредитора) значних збитків.

Аналогічна правова позиція висвітлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 27.02.2020 по справі №924/417/19 за аналогічними вимогами позивача.

Отже, стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 1239949,34грн.

6. Правомірність нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо розрахунку трьох процентів річних.

Позивач нарахував три проценти річних за загальний період прострочення з 26.12.2017 по 16.12.2018 на суму 279448,77грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимог не заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох процентів річних та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо розрахунку інфляційних втрат.

Позивач нарахував інфляційні втрати за загальний період прострочення з березня 2018 року по листопад 2018 року на суму 579621,94грн.

Відповідач контррозрахунок надав та стверджує, що правильним розміром інфляційних втрат є сума у розмірі 574584,66грн.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та визнав арифметично та методологічно правильним розрахунок відповідача, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 574584,66грн.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, господарський суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково через зменшення пені на 50 (п`ятдесят) відсотків та неправильність розрахунку інфляційних втрат.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Як вбачається із матеріалів справи позивач за подачу позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 50084,54грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням №7011815 від 16.12.2019 на суму 50084,54грн.

Розмір сплаченого позивачем судового збору відповідає вимогам Закону України "Про судовий збір".

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 50009,41грн., з урахуванням того, що 99,85% позовних вимог позивача судом задоволено.

Крім того, господарський суд наголошує, що судові витрати по сплаті судового збору за вимогою про стягнення пені покладаються на відповідача у повному розмірі, оскільки позивачем було заявлено правомірну вимоги про стягнення пені, а зменшення судом її розміру не впливає на відшкодування відповідачем позивачу судових витрат.

Щодо заяви позивача від 13.03.2020 за вих.№144-1711-20 та відповідача від 16.03.2020 за вих.№б/н про проведення судового засідання без участі уповноваженого представника позивача.

Аналізуючи фактичні обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що неучасть представника позивача у судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 2-5, 7-15, 18, 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 129, 194-196, 200-201, 204-205, 218-220, 222, 232-233, 236-242, 253-254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20077720) до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (50000, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ПРОВУЛОК ДЕЖНЬОВА, будинок 9; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03342184) про стягнення 3338969,39грн., з яких 2479898,68грн. пені; 279448,77грн. трьох процентів річних; 579621,94грн. інфляційних втрат (договір постачання природного газу №3256/1718-КП-5 від 26.09.2017) задовольнити частково.

Стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (50000, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ПРОВУЛОК ДЕЖНЬОВА, будинок 9; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03342184) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20077,34грн. (один мільйон двісті тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять грн. 34 коп.) пені; 279448,77грн. (двісті сімдесят дев`ять тисяч чотириста сорок вісім грн. 77 коп.) трьох процентів річних; 574584,66грн. (п`ятсот сімдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят чотири грн. 66 коп.) інфляційних втрат; 50009,41грн. (п`ятдесят тисяч дев`ять грн. 41 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог, а саме в частині стягнення з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (50000, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ПРОВУЛОК ДЕЖНЬОВА, будинок 9; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03342184) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20077,34грн. пені та 5037,28грн. інфляційних втрат відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 17.03.2020.

Суддя І.В. Петренко