ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2020 р. Справа№ 04/5026/803/2012

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Грека Б.М.

Остапенка О.М.

Секретар судового засідання: Горда В.В.

За участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 11.03.2020.

Розглянувши в режимі відеоконференції апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2

на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2019 (повний текст складено і підписано 09.12.2019)

у справі № 04/5026/803/2012 (суддя Хабазня Ю.А.)

За заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІГ-Жашківський цукровий завод" арбітражного керуючого Носань Н.С.

Про витребування майна з чужого незаконного володіння у справі

за заявою ініціюючого кредитора, Управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі,

до боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІГ-Жашківський цукровий завод",

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Боржником у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Носань Н.С., у межах справи про банкрутство ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" подано заяву з вимогами:

- витребувати у ОСОБА_2 на користь ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" Ѕ частину комплексу за адресою: Черкаська область, м. Жашків, АДРЕСА_1, загальною вартістю 9 536 350, 6 грн., до якого входять: 1. нежитлова будівля, Прохідна з ґанками. А; Загальна площа (кв.м): 42.1; 2. нежитлова будівля, Склад з ґанком, Б; Площа: Загальна площа (кв.м): 600.2; 3. нежитлова будівля, Компресорна з ґанком, В; Площа: Загальна площа (кв.м): 58.5; 4. нежитлова будівля, Гараж для кар, гараж, Г,г; 5. нежитлова будівля, Загально товарний склад з ґанками та навісами, Д; Площа: Загальна площа (кв.м): 6200.2; 6. нежитлова будівля, Адмінбудівля, Е; Площа: Загальна площа (кв.м): 1360.1; 7. нежитлова будівля, Склад для солі з ґанками, склад, Ж, ж1; Площа: Загальна площа (кв.м): 428; 8. нежитлова будівля, Склад, З; Площа: Загальна площа (кв.м): 913.8; 9. нежитлова будівля, Трансформаторна, І; Площа: Загальна площа (кв.м): 34.2; 10. нежитлова будівля, Ангар № 1, К; Площа: Загальна площа (кв.м): 484; 11. нежитлова будівля, Ангар № 2, Л; Площа: Загальна площа (кв.м): 483; 12. нежитлова будівля, Вагова-гараж з навісом, М; Площа: Загальна площа (кв.м): 79.3; 13. нежитлова будівля, Склад, Н; Площа: Загальна площа (кв.м): 312.9; 14. гараж, О; Площа: Загальна площа (кв.м): 115.9; 15. нежитлова будівля, Склад, Р, Р1; Площа: Загальна площа (кв.м): 49; 16. гараж, Т; Площа: Загальна площа (кв.м): 93; 17. Вбиральня, С; 18. Вбиральня, С1; 19. Навіс для резервуарів, Ф; 20. Залізнична гілка довжиною 325 м, І; 21. Вимощення, II; 22. Підпірна стінка, XII; 23. Криниця, XIII; 24. Огорожа, 1,2,3,4,5 (далі - Спірне майно);

- витребувати у ОСОБА_3 на користь ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" 1/2 частину комплексу за адресою: Черкаська область, м. Жашків, АДРЕСА_1, загальною вартістю 9 536 350, 6 грн. до якого входить Спірне майно;

- зобов`язати державного реєстратора скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №20812556 від 08.06.2017 про право приватної спільної часткової власності громадянина КНР ОСОБА_2 на Ѕ комплексу та запис №20812555 від 08.06.2017 про право приватної спільної часткової власності громадянина КНР ОСОБА_3 на Ѕ комплексу, що складаються з нежитлових будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати державного реєстратора зареєструвати право власності ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" на вказаний спірний комплекс;

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.12.2019 заяву боржника від 19.08.2019 № 02-30/401 задоволено частково, а саме:

витребувано у ОСОБА_2 на користь ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" Ѕ частину спірного комплексу загальною вартістю 9 536 350, 6 грн., до якого входять: нежитлова будівля, Прохідна з ґанками. А; Загальна площа (кв.м): 42.1; нежитлова будівля, Склад з ґанком, Б; Площа: Загальна площа (кв.м): 600.2; нежитлова будівля, Компресорна з ґанком, В; Площа: Загальна площа (кв.м): 58.5; нежитлова будівля, Гараж для кар, гараж, Г,г; нежитлова будівля, Загально товарний склад з ґанками та навісами, Д; Площа: Загальна площа (кв.м): 6200.2; нежитлова будівля, Адмінбудівля, Е; Площа: Загальна площа (кв.м): 1360.1; нежитлова будівля, Склад для солі з ґанками, склад, Ж, ж1; Площа: Загальна площа (кв.м): 428; нежитлова будівля, Склад, З; Площа: Загальна площа (кв.м): 913.8; нежитлова будівля, Трансформаторна, І; Площа: Загальна площа (кв.м): 34.2; нежитлова будівля, Ангар № 1, К; Площа: Загальна площа (кв.м): 484; нежитлова будівля, Ангар № 2, Л; Площа: Загальна площа (кв.м): 483; нежитлова будівля, Вагова-гараж з навісом, М; Площа: Загальна площа (кв.м): 79.3; нежитлова будівля, Склад, Н; Площа: Загальна площа (кв.м): 312.9; гараж, О; Площа: Загальна площа (кв.м): 115.9; нежитлова будівля, Склад, Р, Р1; Площа: Загальна площа (кв.м): 49; гараж, Т; Площа: Загальна площа (кв.м): 93; Вбиральня, С; Вбиральня, С1; Навіс для резервуарів, Ф; Залізнична гілка довжиною 325 м, І; Вимощення, II; Підпірна стінка, XII; Криниця, XIII; Огорожа, 1,2,3,4,5;

витребувано у ОСОБА_3 на користь ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" Ѕ частину комплексу за адресою: Черкаська область, м.Жашків, АДРЕСА_1, загальною вартістю 9 536 350,6 грн. до якого входять: нежитлова будівля, Прохідна з ґанками. А; Загальна площа (кв.м): 42.1; нежитлова будівля, Склад з ґанком, Б; Площа: Загальна площа (кв.м): 600.2; нежитлова будівля, Компресорна з ґанком, В; Площа: Загальна площа (кв.м): 58.5; нежитлова будівля, Гараж для кар, гараж, Г,г; нежитлова будівля, Загально товарний склад з ґанками та навісами, Д; Площа: Загальна площа (кв.м): 6200.2; нежитлова будівля, Адмінбудівля, Е; Площа: Загальна площа (кв.м): 1360.1; нежитлова будівля, Склад для солі з ґанками, склад, Ж, ж1; Площа: Загальна площа (кв.м): 428; нежитлова будівля, Склад, З; Площа: Загальна площа (кв.м): 913.8; нежитлова будівля, Трансформаторна, І; Площа: Загальна площа (кв.м): 34.2; нежитлова будівля, Ангар № 1, К; Площа: Загальна площа (кв.м): 484; нежитлова будівля, Ангар № 2, Л; Площа: Загальна площа (кв.м): 483; нежитлова будівля, Вагова-гараж з навісом, М; Площа: Загальна площа (кв.м): 79.3; нежитлова будівля, Склад, Н; Площа: Загальна площа (кв.м): 312.9; гараж, О; Площа: Загальна площа (кв.м): 115.9; нежитлова будівля, Склад, Р, Р1; Площа: Загальна площа (кв.м): 49; гараж, Т; Площа: Загальна площа (кв.м): 93; Вбиральня, С; Вбиральня, С1; Навіс для резервуарів, Ф; Залізнична гілка довжиною 325 м, І; Вимощення, II; Підпірна стінка, XII; Криниця, XIII; Огорожа, 1,2,3,4,5;

- скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: запис №20812556 від 08.06.2017 про право приватної спільної часткової власності громадянина Китаю ОСОБА_2 на Ѕ комплексу, та запис №20812555 від 08.06.2017 про право приватної спільної часткової власності громадянина Китаю ОСОБА_3 на Ѕ комплексу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, апелянти звернулися до Північного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просили оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні в повному обсязі вимог боржника, що наведені у заяві.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2020 апеляційні скарги передано на розгляд суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 04/5026/803/2012 за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_2, апеляційні скарги об`єднано в одне апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 19.02.2020.

28.01.2020 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника апелянтів надійшла заява про відкладення розгляду справи.

03.02.2020 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Носань Н.С. надійшла заява про участь у судовому засіданні 19.02.2020 в режимі відеоконференції, проведення якої просить доручити Черкаському окружному адміністративному суду (бул. Шевченка, 117, м. Черкаси, 18002).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 клопотання арбітражного керуючого Носань Н.С. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Призначено справу №04/5026/803/2012 до розгляду в режимі відеоконференції на 19.02.2020.

19.02.2020 у зв`язку з задоволенням клопотань апелянтів, розгляд справи було відкладено до 27.02.2020.

25.02.2020 до суду від прокуратури міста Києва надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою суду від 27.02.2020: задоволено клопотання прокуратури міста Києва про відкладення розгляду справи №04/5026/803/2012 за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2019; клопотання ТОВ «ВІГ-Жашківський цукровий завод» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено; розгляд апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_2 призначено в режимі відеоконференції та відкладено на 11.03.2020.

У судовому засіданні 11.03.2020 представники сторін та прокурор надали пояснення по суті спору.

Представники апелянтів підтримали апеляційні скарги, при цьому заявили про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності, представник боржника, Банку та прокурор проти задоволення апеляційних скарг заперечили та просили залишити рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2019 без змін.

Колегією суддів на підставі частини сьомої статті 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) надано учасникам судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке учасниками справи реалізовано.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційних скарг та скасування оскаржуваного рішення виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2011 ТОВ "Оберіг" та ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений 03.03.2011 приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. (зареєстровано в реєстрі під №495), згідно з яким Продавець (ТОВ "Оберіг") передав у власність Покупця (ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод") нерухоме майно (комплекс, що складається із нежитлових будівель і споруд, розташованих за адресою: Черкаська область, Жашківський район, м. Жашків, АДРЕСА_1), а Покупець прийняв та оплатив вказане нерухоме майно. Продаж майна за цим Договором здійснено за договірною ціною і становить 7 000 000 грн. (а.с.38 т.56).

29.05.2012 ухвалою суду порушено провадження у справі про банкрутство боржника.

10.04.2014 до суду надійшло клопотання від голови комітету кредиторів боржника - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", який на підставі протоколу № 3 зборів комітету кредиторів боржника від 31.03.2014 та статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", просив суд:

- визнати боржника банкрутом та відкрити відносно нього ліквідаційну процедуру;

- призначити ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Левченко Олену Аркадіївну.

Арбітражний керуючий Левченко О.А. - розпорядник майна боржника подала до суду заяву від 10.04.2014, у якій повідомила про свою згоду на призначення її ліквідатором у справі.

18.04.2014 постановою суду, зокрема: задоволено клопотання комітету кредиторів боржника; визнано боржника банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Левченко О.А.; задоволено клопотання розпорядника майна боржника, а саме скасовано заборони на майно боржника, накладені ухвалою суду від 29.05.2012 та інші обмеження щодо розпорядження майном цього боржника.

Постановою Вищого господарський суд України від 06.08.2014 постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2014 та постанову господарського суду Черкаської області від 18.04.2014 залишено без змін.

11.09.2014 ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" зареєструвало право власності на придбане ним майно за договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений 03.03.2011 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16.08.2019 №177717443; а.с.41,89 т.56).

02.03.2015 на замовлення боржника ТОВ "Кредитне Брокерське Агентство" провело оцінку основних засобів (у загальній кількості 729 інвентарних одиниць, загальною площею 11 448, 2 кв.м.), що належать боржнику та фактично знаходяться за адресами: Черкаська областіь, м.Жашків, АДРЕСА_1, виробнича будівля № 7, про що 31.03.2015 було складено відповідний звіт, згідно з яким ринкова вартість 1 кв.м. нерухомості підприємства-боржника, розташованої за адресою: Черкаська область, м. Жашків, АДРЕСА_1 становить 833 грн., а отже загальна вартість комплексу будівель і споруд за вказаною адресою становить 9 536 350, 60 грн. (11448,2х833).

06.10.2015 боржник та ТОВ "ЛВС-2012" укладено договір купівлі-продажу майна (посвідчений 06.10.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А. (зареєстровано в реєстрі за №1667).

За умовами вказаного договору (на підставі протоколу від 06.10.2015 №1 про підсумки аукціону з продажу майна ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод") продавець (боржник) продав, а покупець (ТОВ "ЛВС-2012") купив майновий комплекс (нерухоме майно загальною площею 44016,5 кв.м., що розташоване у м. Жашків Жашківського району Черкаської області по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, зокрема, нерухоме майно загальною площею 11 448, 2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11 т.56).

28.10.2015 до суду звернулося приватне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України"; Банк) з позовною заявою від 28.10.2015 №176-04/559 (а.с.36 т.37), з доповненнями до неї від 10.12.2015 №176-04/679 (а.с.213 т.38) з вимогами про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника, проведеного 06.10.2015 Товарною біржою "Перша Універсальна Біржа "Україна" (далі - Біржа), та договору купівлі-продажу майна від 06.10.2015, укладеного боржником та ТОВ "ЛВС-2012".

26.03.2016 ТОВ "ЛВС-2012" та ОСОБА_5 уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна (посвідчений 26.03.2016 приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. (зареєстровано в реєстрі під №769), згідно з яким ТОВ "ЛВС-2012" продало, а ОСОБА_5 купив нерухоме майно (комплекс) загальною площею 11448,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (продаж здійснено за ціною 25 000 грн. (а.с.25 т.51, а.с.47 т.56).

26.09.2016 ухвалою суду заяву Банку задоволено повністю: визнано недійсними результати аукціону з продажу майнового комплексу ТОВ "ВІГ - Жашківський цукровий завод" по лоту №1, проведеного Біржою 06.10.2015 у м. Києві по вул. Льва Толстого, буд.57 о 9 год. 00 хв.; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 06.10.2015, укладений ТОВ "ВІГ - Жашківський цукровий завод" та ТОВ "ЛВС-2012".

Вказана ухвала залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2016, яка залишена буз змін постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2017.

08.06.2017 ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 і ОСОБА_3 купили в рівних долях нерухоме майно (комплекс) загальною площею 11448,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (продаж майна здійснено за ціною 1 305 173 грн. (а.с.58 т.51, а.с.48 т.56).

23.11.2017 ухвалою суду ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Носань Н.С..

16.08.2019 заявником отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №177717169 (а.с.36 т.56),згідно з якою нерухоме спірне майно, яке було предметом визнаного недійсним договору купівлі-продажу майна від 06.10.2015, укладеного боржником та ТОВ "ЛВС-2012" (а.с.11 т.56), зареєстроване на праві приватної спільної часткової власності за громадянами КНР ОСОБА_2 (власник Ѕ частки) і ОСОБА_3 (власник Ѕ частки), а підставою виникнення у цих осіб права власності на вказане майно є договір купівлі-продажу від 08.06.2017.

До складу придбаного ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нерухомого майна входять: 1. нежитлова будівля, Прохідна з ґанками. А; Загальна площа (кв.м): 42.1; 2. нежитлова будівля, Склад з ґанком, Б; Площа: Загальна площа (кв.м): 600.2; 3. нежитлова будівля, Компресорна з ґанком, В; Площа: Загальна площа (кв.м): 58.5; 4. нежитлова будівля, Гараж для кар, гараж, Г,г; 5. нежитлова будівля, Загально товарний склад з ґанками та навісами, Д; Площа: Загальна площа (кв.м): 6200.2; 6. нежитлова будівля, Адмінбудівля, Е; Площа: Загальна площа (кв.м): 1360.1; 7. нежитлова будівля, Склад для солі з ґанками, склад, Ж, ж1; Площа: Загальна площа (кв.м): 428; 8. нежитлова будівля, Склад, З; Площа: Загальна площа (кв.м): 913.8; 9. нежитлова будівля, Трансформаторна, І; Площа: Загальна площа (кв.м): 34.2; 10. нежитлова будівля, Ангар № 1, К; Площа: Загальна площа (кв.м): 484; 11. нежитлова будівля, Ангар № 2, Л; Площа: Загальна площа (кв.м): 483; 12. нежитлова будівля, Вагова-гараж з навісом, М; Площа: Загальна площа (кв.м): 79.3; 13. нежитлова будівля, Склад, Н; Площа: Загальна площа (кв.м): 312.9; 14. гараж, О; Площа: Загальна площа (кв.м): 115.9; 15. нежитлова будівля, Склад, Р, Р1; Площа: Загальна площа (кв.м): 49; 16. гараж, Т; Площа: Загальна площа (кв.м): 93; 17. Вбиральня, С; 18. Вбиральня, С1; 19. Навіс для резервуарів, Ф; 20. Залізнична гілка довжиною 325 м, І; 21. Вимощення, II; 22. Підпірна стінка, XII; 23. Криниця, XIII; 24. Огорожа, 1,2,3,4,5.

Обґрунтовуючи заяву про витребування майна з чужого незаконного володіння, ліквідатор боржника арбітражний керуючий Носань Н.С. посилається на норми частини третьої статті 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зокрема, зазначає, що оскільки .

Зміст статті 388 ЦК України встановлює, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

У оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначає, що громадяни Китаю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є добросовісними набувачами майна, проте, оскільки майно вибуло із власності боржника поза його волею то саме з таких підстав воно підлягає витребуванню у цих осіб відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, у зв`язку з чим вимога ліквідатора банкрута у цій частині підлягає задоволенню.

Дефект волі боржника (власника), на думку суду, в даному випадку проявляється у незаконних діях і неналежному виконанні своїх обов`язків ліквідатором банкрута, арбітражним керуючим Левченко О.А., який у примусовому порядку реалізовував, зокрема, і спірне майно боржника.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

За змістом статті 317 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

В силу приписів статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Якщо майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадках, передбачених частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України, зокрема якщо майно вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (було загублено, викрадено, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом).

У разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України.

Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів. Таким чином, наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 916/2130/15.

Як вбачається з матеріалів справи, призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Левченко О.А. було здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

Частини перша статті 37 Закону про банкрутство встановлює таке.

У випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Банкрут - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов`язання встановлена господарським судом.

Під ліквідацією розуміється припинення суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення в порядку цього Закону вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

У статті 38 вказаного Закону законодавець визначив, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо;

строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав;

у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;

продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом;

скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;

вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;

виконання зобов`язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

Частина друга вказаної статті встановлює, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та, розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Зміст статті 41 Закону про банкрутство надає визначення повноважень ліквідатора та членів ліквідаційної комісії.

Так, ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

У частині другій статті 41 зазначено, що з дня свого призначення ліквідатор здійснює, зокрема, такі повноваження:

приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження;

виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута;

аналізує фінансове становище банкрута;

виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу;

пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;

має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута;

з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту;

заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими;

подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;

вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов`язковому зберіганню;

продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом;

веде реєстр вимог кредиторів;

здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частина третя вказаної статті встановлює, що, з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

Відповідно до частин одинадцять, дванадцять дії (бездіяльність) ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю). У разі невиконання або неналежного виконання ліквідатором своїх обов`язків господарський суд за клопотанням комітету кредиторів або з власної ініціативи може припинити повноваження ліквідатора і призначити нового ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону про банкрутство після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною.

Частина восьма статті 44 передбачає, що спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Отже, враховуючи наведене, наразі не ставляться під сумнів висновки судів, що викладені в ухвалі суду від 26.09.2016 (залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2017) щодо недійсності договору купівлі-продажу від 06.10.2015, укладеного боржником та ТОВ "ЛВС-2012", а мається на увазі, що застосування норм статті 388 ЦК України є безпідставним та недоречним, оскільки ліквідатор, реалізовуючи спірне майно, виконував функції, що були покладені на нього законом.

Водночас, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування.

Перший протокол ратифікований Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР і з огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства") положення статті 1 Першого протоколу містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання правомірним втручання у право на мирне володіння майном; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє правило стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, "Щокін проти України" від 14.10.2010, "Сєрков проти України" від 07.07.2011, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Отже, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку відсутні підстави для витребовування майна у добросовісних набувачів.

Крім того, реалізовуючи своє право на майно, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договору оренди передали майно в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «Сенлін», яке здійснюючи свою підприємницьку діяльність, здійснило поліпшення майна, а саме: встановлено та запущено трансформаторну підстанцію 10/0,4 кВ 630 кВа на загальну суму 527 412, 58 грн., збудовано та запущено сушильні камери котел Е П9 Р3 на загальну суму 528 572, 13 грн. (вказані доводи підтверджуються наявними в матеріалах справи документами).

Щодо заявленої апелянтами заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, то суд вбачає за можливе зазначити, що заявником дотримано строку в межах якого він міг звернутися до суду за захистом, на його думку, порушеного права.

Разом з тим, статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з пунктом 2.2. Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Отже, у даному судовому процесі зазначені апелянтами обставини пропуску заявником строку позовної давності не розглядаються.

Судові витрати розподіляються у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 267-270, 273, 275, 277, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційні скарги громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_3 та громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2019 у справі № 04/5026/803/2012 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2019 скасувати повністю.

3. Постановити нове судове рішення яким в задоволенні заяви ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю «ВІГ-Жашківський цукровий завод» арбітражного керуючого Носань Н.С. про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІГ-Жашківський цукровий завод» (19200, Черкаська область, Жашківський район, м. Жашків, ) на користь громадянина Китайської Народної Республіки - ОСОБА_3 судовий збір за розгляд у суді апеляційної інстанції в сумі 5 763,00 грн. Видати наказ.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІГ-Жашківський цукровий завод» (19200, Черкаська область, Жашківський район, м. Жашків, ) на користь громадянина Китайської Народної Республіки- ОСОБА_2, судовий збір за розгляд у суді апеляційної інстанції в сумі 5763, 00 грн. Видати наказ.

6. Видачу наказів по справі № 04/5026/803/2012 доручити Господарському суду Черкаської області.

7. Матеріали справи № 04/5026/803/2012 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 18.03.2020.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Грек

О.М. Остапенко