ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року

м. Черкаси справа № 925/1087/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: позивача Пушкар І.А. адвоката за довіреністю, відповідача - Татаринова О.С. адвоката за ордером, розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна газова компанія"

про стягнення 38195835,40 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» звернулось до суду позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна газова компанія» про стягнення 38 195 835 грн. 40 коп., в тому числі 33 003 176 грн. 50 коп. штрафу за не виконання умов п. 8.2 рамкового договору від 17 жовтня 2018 року №12/10/18, 5 192 658 грн. 90 коп. збитків у вигляді упущеної вигоди та судових витрат в розмірі 572937 грн. 54 коп.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено рамковий договір купівлі - продажу природного газу №12/10/18 від 17 жовтня 2018 року, невід`ємними частинами рамкового договору є індивідуальні договори, які укладаються на підставі рамкового договору, регулюються ним та кожен з них визначає договірну ціну, договірну вартість, договірний обсяг природного газу, що передається за таким договором протягом зазначеного у ньому періоду поставки та інші умови.

Згідно пп. 1.2 рамкового договору позивач зобов`язується передати у власність відповідачу протягом дії кожного індивідуального договору обсяг природного газу, а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити цей обсяг, в порядку та на умовах, визначених у відповідному індивідуальному договорі.

Порядок і процедуру узгодження обсягів поставки природного газу за індивідуальними договорами встановлено пп. 3 п. 3 рамкового договору : відповідач направляє позивачу заявку (за формою згідно з додатком №1 до рамкового договору), в якій вказує обсяг газу та період, протягом якого має намір цей газ придбати. Позивач (за можливості поставки) у відповідь на заявку направляє відповідачу оформлений належним чином відповідний індивідуальний договір. Відповідач підписує цей договір та не пізніще одного дня повертає один примірник Позивачу.

Право власності на природний газ переходить від Позивача до відповідача після підписання актів приймання-передачі природного газу, в яких зазначається фактичний обсяг переданого ресурсу природного газу (п. 3.2 рамкового договору). Акти приймання-передачі природного газу складаються у трьох примірниках - по одному для кожної із сторін рамкового договору та один - для оператора ГТС (АТ «Укртрансгаз»).

Строки та порядок здійснення розрахунків погоджуються сторонами у відповідному індивідуальному договорі (п. 6 рамкового договору). При цьому, у додатку 2 до рамкового договору (форма індивідуального договору) встановлено, що фінансові розрахунки за індивідуальним договором здійснюються грошовими коштами в національній валюті України (гривнях) на розрахунковий рахунок Позивача на умовах 100 % попередньої оплати не пізніше ніж за один банківський день до подання номінації оператору ГТС. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Позивача (пп. 6.2 рамкового договору).

Остаточні розрахунки між сторонами за поставлений/отриманий газ проводяться відповідно до комерційного акта приймання-передачі природного газу, який складається на підставі актів приймання - передачі, підтверджених оператором ГТС (пп. 6.3 рамкового договору).

За невиконання або неналежне виконання умов рамкового договору (і, відповідно його складових частин - індивідуальних договорів) пунктом 8 встановлено відповідальність сторін, а саме п.8.2 рамкового договору: за часткову або повну відмову відповідача від прийняття договірного обсягу природного газу, зазначеного у заявці на купівлю природного газу, відповідач сплачує на користь позивача штраф у розмірі 10 відсотків від вартості газу, від прийняття якого відповідач відмовився, позовна давність для стягнення неустойки, зокрема штрафу - один рік.

17 жовтня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено індивідуальний договір №1, за яким договірний обсяг природного газу становить 10 000, 000 тисяч м3, договірна ціна (з ПДВ) 11710,02 грн. за 1000 м3, договірна вартість 117 100 200 грн., період поставки - листопад 2018 року.

18 жовтня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено індивідуальний договір №2, за яким договірний обсяг природного газу становить 16294, 201 тисяч м3, договірна ціна (з ПДВ) 11742,96 грн. за 1000 м3, договірна вартість 191 342150 грн. 58 коп., період поставки - листопад 2018 року.

13 листопада 2018 року між позивачем та відповідачем укладено індивідуальний договір №4, за яким договірний обсяг природного газу становить 5 274, 102 тисяч м3, договірна ціна (з ПДВ) 11580,00 грн. за 1000 м3, договірна вартість 61074101 грн. 16 коп., період поставки - грудень 2018 року.

13 листопада 2018 року між позивачем та відповідачем укладено індивідуальний договір №5, за яким договірний обсяг природного газу становить 2 109, 641 тисяч м3, договірна ціна (з ПДВ) 11550,00 грн. за 1000 м3, договірна вартість 24 366 353 грн. 56 коп., період поставки - грудень 2018 року.

За індивідуальним договором №1 відповідачем фактично прийнято та сплачено 3 818,099 тис. м3 із заявлених 10000 тис.м3, що підтверджується актами приймання - передачі від 30.11.2018 року за №2/11-18/0121, 01/12-18/0534, 01/12-18/0532 та комерційним актом приймання передачі природного газу від 30.11.2018 року.

За індивідуальним договором №2 відповідачем фактично прийнято та сплачено 1630,000 тис.м3, що підтверджується актом приймання - передачі природного газу від 30.11.2018 року за №01/12-18/0533 та комерційним актом приймання - передачі природного газу від 30.11.2018 року.

За індивідуальними договорами №4 та №5 відповідачем не здійснено оплату та не прийнято обсягів газу, які визначені в заявках.

При цьому, враховуючи різницю між вартістю природного газу, який мав бути оплачений та прийнятий відповідачем за рамковим договором та вартістю того ж обсягу природного газу придбаного позивачем у ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» для подальшого продажу відповідачу, позивач знав про фактичну можливість отримання доходу від такого подальшого продажу та гарантовано і безумовно розраховував на його розмір у сумі 5 192 658 грн. 90 коп., які обгрунтовуються вчиненням відповідачем цивільного делікту з правовим посиланням на ст.ст. 16, 22 ЦК України та ст. 20 ГК України.

За приписами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Ч.1 ст.181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ч.1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст.ст. 173, 174, 181, 193 ГК України, ст.ст. 526, 530, 655, 692, 712 ЦК України містять такі положення.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншим строк оплати товару, та сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

В даному випадку відповідно до п. 3.1 рамкового договору, позивач передає відповідачу, а відповідач приймає договірний обсяг природного газу відповідно до кожного індивідуального договору, згідно умов цього договору у пункті поставки віртуальної торгової точки в газотранспортній системі України, в якій здійснюється передача природного газу.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Статтею 689 ЦК України встановлюються наступні вимоги :

1. Покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

2. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Так як, індивідуальними договорами передбачено, що приймання передача здійснюється не раніше ніж будуть здійснені фінансові розрахунки, тобто товар повинен був переданий та прийнятий лише після 100 відсоткової оплати та відповідач отримав саме той обсяг в порядку п.3.2 договору, який він оплатив.

У відповідності до ч. 4 ст. 690 ЦК України, якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Між сторонами відсутній спір відносно оплати, даний спір стосується оплачених та отриманих обсягів природного газу.

Акти приймання передачі обсягів природного газу, комерційні акти приймання передачі обсягів природного газу не містять відомостей відносно того, що позивач надав у відповідній віртуальній торговій точці замовлений обсяг газу, а відповідач оплатив його та відмовився від отримання обсягів природного газу.

Пунктом 3.2 рамкового договору встановлено, що після завершення загального періоду поставки на підставі актів приймання передачі природнього газу, відповідно до підтверджених оператором газотранспортної системи, складається комерційний акт приймання - передачі (форма додаток №3), відповідно до якого проводяться остаточні розрахунки між сторонами за поставлений/отриманий обсяг природнього газу.

У відповідності до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Позивачем до матеріалів справи ні під час подання позову, ні під час підготовчого засідання у справі не надано будь - якого доказу, який свідчить про те, що оператором ГТС відповідно до поданої номінації здійснено транспортування обсягу газу від якого, за твердженням позивача, відмовився відповідач. Не містять таких доказів також акти підписані між сторонами, клопотання про витребування доказів сторонами не заявлялось, відсутні відповідні посилання на відмову від отримання обсягів газу в комерційних актах приймання - передачі обсягів газу.

В матеріалах справи наявна претензія №125/01-3 від 03.01.2019 року, отримання, якої не заперечується відповідачем, в якій вказується на порушення умов індивідуальних договорів №1 та №2 в частині не повної оплати, тобто вчинення порушення умов договору в частині оплати, про що надається відповідний розрахунок, що свідчить про те, позивач вважає, що відповідачем вчинено порушення умов розрахунків за що й нараховані відповідні санкції, але судом не здійснювалась оцінках даних доводів, так як не заявлялось стороною.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що позивач належними та допустимими доказами не довів суду факту відмови відповідача від прийняття природного газу на умовах укладеного сторонами договору, тому підстави для стягнення з останнього штрафу відсутні.

За приписами ст.. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Приписами статей 224, 225 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Проте, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди в розумінні ст. 22 ЦК України та ст. 224 Господарського кодексу України необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; наявність збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника та збитками; вини правопорушника. За і відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Позивачем не обгрунтовано та не доведено наявності у діях Відповідача повного складу цивільного правопорушення, як необхідної умови для стягнення збитків.

Так позивачем не доведена протиправна поведінка Відповідача, а саме факт часткової або повної відмови від прийняття природного газу, про що було зазначено вище.

Доводячи наявність упущеної вигоди, позивач має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Проте позивач не надав доказів того, що покупцем непереданого газу може бути лише Відповідач, адже Позивач, як продавець, не був позбавлений можливості в подальшому реалізувати природний газ іншим покупцям та отримати прибуток.

Крім того, Позивачем не надані докази того, що газ для продажу Відповідачу придбавався саме у ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», оскільки відповідно до п. 1.3. Рамкового договору Продавець передає Покупцю за цим Договором в тому числі, але не виключно, придбаний Продавцем у ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» імпортований газ.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статей 76 , 77 Господарського процесуального кодексу належними є докази, на підставі яких можна - 4 встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного. керуючись ст. с.т 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 12.03.2020.

Суддя К.І. Довгань