ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020 Справа № 917/914/19

м. Полтава

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", бульвар Т. Шевченка, 18, м. Київ, 01601 в особі Полтавської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", вул. Соборності, буд. 33, м. Полтава, 36000

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська зерноторгова компанія", вул. Автобазівська, буд. 2/9, м. Полтава, 36008

про стягнення грошових коштів в сумі 135 664,47 грн.

Суддя Паламарчук В.В.

Секретар судового засідання Рожко О.П.

Представники сторін:

від позивача: відсутні.

від відповідача: відсутні.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг бізнес - мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства від 01.01.2017 року за № 38-04/00-1125 у сумі 135664,47 грн., з яких: 121439,74 грн. - сума основного боргу, 5065,36 грн. - сума інфляційних нарахувань, 1497,87 грн. - 3% річних від простроченої суми та 7661,50 грн. - пені.

Ухвалою суду від 11.06.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

За ухвалою суду від 05.07.2019 р. суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

Як слідує з матеріалів справи, в обґрунтування позову позивач посилається на те, що за відповідачем рахується заборгованість за послуги надані у жовтні 2018 р. - квітні 2019 р.

03.07.2019 р. відповідач надав відзив на позовну заяву (вхід. №6845, Т. 1, а.с. - 109-111) в якому проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що нарахування плати за жовтень 2018 року у сумі 124303,56 грн. сталося внаслідок несанкціонованого втручання в роботу телекомунікаційних мереж, які є сферою відповідальності позивача. Відповідач зазначає, що жодний працівник компанії не був присутній на робочому місці об 02:31 29.10.2018 р. (в час здійснення міжнародних розмов), а тому несанкціоноване втручання відбулося не з вини робітників відповідача, а у зв`язку з відсутністю належного рівня захисту, наявністю вразливості хмарних сервісів, які позивач надає в користування, тобто з вини чи недбалості позивача.

29.07.2019 р. позивач надав відповідь на відзив (вхід. №7901, Т. 1, 134-140) в якій зазначає, що саме на відповідача покладається забезпечення схоронності та безпечності доступу не лише на його працівників, а й будь-яких осіб (у тому числі і третіх осіб) до власного обладнання та програмного забезпечення, а також на останнього покладаються усі ризики та наслідки, пов`язані з недостатнім захистом вказаного обладнання, зокрема, неправомірні термінації міжнародного трафіку.

Позивач стверджує, що саме відповідач несе відповідальність за безпеку власного обладнання та програмного забезпечення, а також усі ризики, пов`язані з недостатнім захистом обладнання. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх припущень та посилань на злом системи, здійснення незаконних дій третіх осіб внаслідок несанкціонованого втручання в роботу телекомунікаційних систем, та незалежного захисту позивачем власного обладнання та хмарних сервісів.

Відповідач 10.09.2019 р. надав суду заперечення (вхід. №9602, Т. 1, а. - 183-186), де повторно зазначає, що ним не було порушено жодного обов`язку на який посилається позивач, вважає, що відповідач належно користувався наданими телекомунікаційними послугами, а міжнародні розмови у жовтні 2018 року якщо і мали місце, то сталися без відома відповідача, ним не споживалися та повністю відсутня його вина за факт несанкціонованого втручання споживача в роботу телекомунікаційних мереж, відхилення від нормального профілю абонентів та організацію міжнародного трафіку, про які відповідачеві стало відомо лише з повідомлення позивача. Тобто, відповідач допускає, що випадок несанкціонованого втручання, дійсно мав місце, але працівники відповідача не брали при цьому участі, а це сталося через неналежний рівень захисту, наявності вразливості тих хмарних сервісів, які позивач надає в користування, тобто з вини чи недбалості позивача.

10.09.2019 р. відповідач надав суду клопотання (вхід. №9603, Т. 1, а.с. - 181-182) про призначення телекомунікаційної експертизи, де визначив коло питань та запропонував експертну установу - Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України.

Ухвалою від 30.09.2019 було призначено судову телекомунікаційну експертизу у даній справі, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, провадження у справі зупинено.

Від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експерта (вхід. №14174 від 20.12.2019р., Т. 2, а.с - 3-5), оскільки станом на 09.12.2019р. клопотання про надання додаткових доказів для проведення телекомунікаційної експертизи №21344 по справі №917/914/19, в частині питань до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська зерноторгова компанія" повністю не задоволено - додаткові матеріали не надходили. Крім того, експертна установа зазначає, що 24.10.2019р. на адресу відповідача був направлений рахунок вартості робіт №2325 від 18.10.2019р. по проведенню судової телекомунікаційної експертизи №21344, який останнім протягом 45 днів не був сплачений.

Суд, ухвалою від 10.01.2020р. поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання суду по даній справі на 28.01.2020р.

Ухвалою від 28.01.2020р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судове засідання 10.03.2020р. сторони не з`явилися.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на наявні обставини, неявка в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

01.01.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (надалі -Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська зерноторгова компанія» (надалі - Відповідач) був укладений договір про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства за № 38-04/00-1125 (надалі - Договір, Т. 1, а.с. - 19-22).

Згідно із п.1.1. Договору, Позивач зобов`язувався надавати Відповідачу телекомунікаційні послуги бізнес-мережі, що визначені у замовленні послуг та відповідних угодах/додатках до цього Договору, а Відповідач зобов`язувався оплачувати вартість отриманих послуг.

У п.3.1. Договору зазначено, що Сторони за цим Договором мають права та несуть обов`язки, передбачені Умовами та порядком надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком» (далі - Умови Укртелекому, затверджені Оператором, опубліковані на офіційному веб-сайті Оператора http://ukrtelekom.ua) і чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 р. № 295 (надалі - Правила).

Згідно із п. 4.2.3. Умов, Абонент (в даному випадку - Відповідач) зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати отримані послуги відповідно до порядку розрахунків, встановлених Договором, цими Умовами, Тарифами/Тарифними планами, Правилами.

Пунктом. 4.2. Договору сторонами узгоджено порядок оплати наданих телекомунікаційних послуг - авансову систему оплати.

Пунктом 71 Правил передбачено, що у разі надання послуги на умовах попередньої оплати абонент вносить плату до початку фактичного отримання послуги, якщо інше не передбачено договором.

Оператор, провайдер не може вимагати попереднього внесення абонентної плати або авансового платежу за послуги більш як за один розрахунковий період. Розрахунковим періодом є поточний календарний місяць.

У разі надання послуг на умовах попередньої оплати після закінчення розрахункового періоду здійснюється перерахунок коштів виходячи з вартості фактично наданих послуг. У разі невикористання коштів у повному обсязі протягом розрахункового періоду вони переносяться на наступний період.

Пунктом 5.2. Умов встановлено, що Позивач виставляє єдиний рахунок на оплату послуг, наданих за Договором, в якому, в тому числі, вказується плата за тимчасове платне користування абонентським обладнанням, наданим в тимчасове платне користування (у разі замовлення Абонентом).

Відповідно до п. 4.3. Договору, рахунок (рахунок-акт) за послуги Відповідач повинен оплатити не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок Позивача.

Пунктами 4.6. та 4.8. Договору (в редакції Додаткової угоди № 38-04/00-1125/1 від 01.01.2017 до Договору (надалі - Додаткова угода)) встановлено, що Позивач формує, підписує та відправляє Відповідачу засобами системи електронного документообігу М.Е.Doc IS в електронному вигляді з електронно-цифровим підписом розрахункові документи: рахунок-акт, акт звірки, тощо. Рахунок-акт, надісланий Бізнес-абоненту в електронному вигляді, є первинним документом, який підтверджує факт надання послуг за Договором.

У разі неотримання рахунка до десятого числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, або здійснення розрахунків без рахунка Відповідач може звернутися до Позивача для отримання інформації про належну до сплати суму та в разі потреби отримати рахунок. Неотримання рахунка не звільняє Відповідача від зобов`язань щодо оплати Послуг.

В п. 3 Додаткової угоди було зазначено, що підписуючи цю Додаткову угоду відповідач підтверджує, що зареєстрований в системі електронного документообігу М.Е.Doc IS та згоден з відправкою йому розрахункових документів Позивачем, в електронному вигляді з електронно-цифровим підписом засобами системи електронного документообігу М.Е.Doc IS.

У підпункті 5.10.2. Умов зазначено, що отримана від Відповідача сума платежу зараховується Позивачем у такій послідовності, якщо інше не встановлено Договором, для Абонентів (крім бюджетних підприємств, установ, організацій, які повністю фінансуються за рахунок бюджетних коштів):

- штраф (за наявності);

- пеня попередніх періодів (за наявності);

- борги попередніх періодів;

- поточні нарахування - в черговості дати початку надання Послуги;

- аванс на наступний період.

Пунктами 7.3. та 7.4. Договору сторони погодили, що усі документи, на підставі яких виконується Договір (Умови Укртелекому, Угоди, Додаткові угоди, Додатки, Замовлення Послуг, акти, листи тощо), є його невід`ємною частиною .

Інші відносини Сторін, не врегульовані цим Договором, регулюються Умовами Укртелекому, з якими Відповідач ознайомлений, погоджується та зобов`язується їх виконувати в повному обсязі. Укладаючи цей Договір Відповідач підтверджує, що він ознайомлений з положеннями Закону України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 та Умовами Укртелекому, що є складовою частиною цього Договору.

Кількість та вартість послуг, наданих Абоненту в розрахунковому періоді, визначаються відповідно до показників автоматизованої системи розрахунків за послуги, що належать Укртелекому, та Тарифу/Тарифного плану на кожну окрему послугу.

Позивач зазначає, що він впродовж дії Договору належним чином виконував свої зобов`язання відповідно до умов Договору та чинного законодавства.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, зазначених, зокрема, у п. 1.1. Договору, п. 4.2.3. Умов, не оплатив телекомунікаційні послуги в повному обсязі, а саме, за період користування телекомунікаційними послугами, починаючи з жовтня 2018 року по квітень 2019, боржник оплату наданих послуг здійснив частково.

Так, 12.10.2018 Відповідач здійснив оплату у сумі 3234,75 грн.;

22.12.2018 відповідно до призначення платежу Відповідач здійснив оплату у сумі 1943,48 грн. за послуги, надані у листопаді 2018 року згідно рахунку-акту від 30.11.2018 р.;

11.01.2019 відповідно до призначення платежу Відповідач здійснив оплату у сумі 1938,18 грн. за послуги, надані у грудні 2018 року згідно рахунку-акту від 31.12.2018 р.;

28.02.2019 відповідно до призначення платежу Відповідач здійснив оплату у сумі 1967,39 грн. за послуги, надані у січні 2019 року згідно рахунку-акту від 31.01.2019 р.;

20.03.2019 відповідно до призначення платежу Відповідач здійснив оплату у сумі 1967,39 грн. за послуги, надані у лютому 2019 року згідно рахунку-акту від 28.02.2019 р.;

12.04.2019 відповідно до призначення платежу Відповідач здійснив оплату у сумі 1967,39 грн. за послуги, надані у березні 2019 року згідно рахунку-акту від 31.03.2019 р.;

29.05.2019 відповідно до призначення платежу Відповідач здійснив оплату у сумі 1967,39 грн. за послуги, надані у квітні 2019 року згідно рахунку-акту від 30.04.2019 р.

Позивач, отримавши вищевказану оплату, керуючись підпунктом 5.10.2. Умов, зарахував її в рахунок погашення заборгованості за послуги, надані в жовтні 2018 року.

Таким чином, позивач вказує, що заборгованість Відповідача перед ПАТ «Укртелеком» станом на 01.06.2019р. становить в розмірі 121439,74 грн. за послуги, надані в період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року включно (розрахунок в матеріалах справи, Т. 1, а.с. - 14).

На день подання цієї позовної заяви заборгованість за надані телекомунікаційні послуги Відповідачем не сплачена.

Крім того, позивач на підставі п.4.4 Договору та ст. 625 ЦК України нарахував та просить стягнути з відповідача 7661,50 грн пені, 5065,36 грн. інфляційних нарахувань 1497,87 грн. 3% річних в період з жовтня 2018р. по лютий 2019р. включно.

Таким чином, загальна сума заборгованості, заявлена до стягнення складає 135664,47 грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги правомірними, такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

За приписами статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.63 Закону України "Про телекомунікації", телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Умовами надання послуг є укладення договору між оператором телекомунікацій та споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог договору про надання телекомунікаційних послуг та оплати замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Як встановлено вище, на підставі укладеного договору №38-04/00-1125 від 01.01.2017р. з додатками до нього позивачем у жовтні 2018р. по квітень 2019 р. надано відповідачу телекомунікаційні послуги, зокрема: у жовтні 2018 р. позивачу надані послуги на суму 124303,56 грн, в листопаді 2018 р. на суму 1943,48 грн., грудні 2018 р. - 1938,18 грн та у період з січень 2019 р. по квітень 2019 р. на суму 1967,39 грн за кожен місяць окремо.

Відповідач частково оплатив надані послуги у сумі 3234,75 грн.

22.12.2018 відповідно до призначення платежу Відповідач здійснив оплату у сумі 1943,48 грн. за послуги, надані у листопаді 2018 року згідно рахунку-акту від 30.11.2018 р.;

11.01.2019 відповідно до призначення платежу Відповідач здійснив оплату у сумі 1938,18 грн. за послуги, надані у грудні 2018 року згідно рахунку-акту від 31.12.2018 р.;

28.02.2019 відповідно до призначення платежу Відповідач здійснив оплату у сумі 1967,39 грн. за послуги, надані у січні 2019 року згідно рахунку-акту від 31.01.2019 р.;

20.03.2019 відповідно до призначення платежу Відповідач здійснив оплату у сумі 1967,39 грн. за послуги, надані у лютому 2019 року згідно рахунку-акту від 28.02.2019 р.;

12.04.2019 відповідно до призначення платежу Відповідач здійснив оплату у сумі 1967,39 грн. за послуги, надані у березні 2019 року згідно рахунку-акту від 31.03.2019 р.;

29.05.2019 відповідно до призначення платежу Відповідач здійснив оплату у сумі 1967,39 грн. за послуги, надані у квітні 2019 року згідно рахунку-акту від 30.04.2019 р.

Позивач, отримавши вищевказану оплату, керуючись підпунктом 5.10.2. Умов, зарахував її в рахунок погашення заборгованості за послуги, надані в жовтні 2018 року.

Таким чином, заборгованість Відповідача перед ПАТ «Укртелеком» станом на 01.06.2019р. становить в розмірі 121439,74 грн. за послуги, надані в період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року включно.

Факт укладення договору, надання телекомунікаційних послуг у період з листопада 2018 року по квітень 2019 року відповідачем не оспорюється.

За змістом наданих заперечень проти заявлених позовних вимог, відповідач заперечує правомірність нарахування позивачем плати в сумі 124303,56 грн. (без ПДВ) жовтень 2018 р.

Загальний порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг, а також засади регулювання відносин між операторами, провайдерами телекомунікацій та споживачами послуг передбачені Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012р. №295 (далі Правила).

Відповідно до п.3 Правил телекомунікаційна послуга (послуга) - продукт діяльності оператора та/або провайдера телекомунікацій, спрямований на задоволення потреб споживачів у сфері телекомунікацій.

Підпунктом 25 п.3 Правил визначено: міжнародний телефонний зв`язок - телефонний зв`язок із споживачами, розташованими на території інших держав.

Позивач ПАТ «Укртелеком» є оператором телекомунікацій, який надає послуги телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж; надання у користування каналів електрозв`язку: міжнародного, міжміського; надає послуги доступу до Інтернету та ін. Відомості про це внесені рішенням від 28.09.2006 № 384 в Реєстр операторів, провайдерів телекомунікацій, який розміщений, зокрема, на офіційному сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації htths:nkzi.gov.ua/.

Відповідно до п. 1.1. додатків № 1 та № 2 до Договору, Позивач зобов`язувався надавати Відповідачу на території України Послугу відомчої телекомунікаційної мережі з використанням мережі Інтернет з наданням міського номера або номера 0-892 (далі - Послуга «Хмарна АТС»), а Відповідач зобов`язувався отримувати зазначену Послугу «Хмарна АТС», користуватися нею на умовах Договору та цих додатків, сплачувати їх вартість в порядку передбаченому Договором, та визначену у Замовленнях про надання/зміну Послуги «Хмарна АТС».

Позивач обслуговує, зокрема, такі вихідні (від Відповідача) виклики з використанням нумерації:

- виклики в межах нумерації 0892 набором: Х1Х2Х3Х4Х5Х6Х7;

- міжнародні виклики з набором: 00- [NN країни] [NN код міста][NN абонента, що викликається];

- міжміські виклики з ТМЗК України з набором: 0- [NN код міста або код оператора стільникового (мобільного) зв`язку] [NN абонента, що викликається] та інші.

Судом встановлено, що у жовтні 2018 р. позивачем були надані послуги міжнародного зв`язку, відповідна відомість розшифовки (міжміських та міжнародних) розмов (Т. 1, а.с. - 144-149), з якої, вбачається міжнародний трафік з номерів телефонів Відповідача на мережу міжнародних операторів.

Відповідно до п. 5.15 та п. 5.16 Умов та порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком» кількість та вартість Послуг, наданих Абоненту (Відповідачу) в розрахунковому періоді, визначаються відповідно до показників автоматизованої системи розрахунків за Послуги, що належать Укртелекому, та Тарифу/Тарифного плану на кожну окрему Послугу.

Послуги міжміського та міжнародного телефонного зв`язку надаються в кредит за додаткову плату в розмірі двох відсотків від суми наданої Послуги, якщо це передбачено діючими на момент надання послуги тарифами. У разі, коли відповідач протягом розрахункового періоду вніс авансовий платіж, додаткова плата нараховується на суму, що перевищує аванс.

Вартість вказаних послуг за міжнародні розмови розрахована Позивачем у відповідності до наказу ПАТ «Укртелеком» від 12.04.2018р. № 157, який був оприлюднений на вищевказаному офіційному веб-сайті Позивача (витяг з наказу додається).

Отже, фактичне надання Позивачем телекомунікаційних послуг шляхом встановлення телефонного зв`язку з номерів, наданих в користування Відповідачу, із споживачами, розташованими на території інших держав, та їх вартість суд вважає підтвердженими належними, повними та допустимими доказами.

Як зазначено вище, відповідач в якості заперечень проти позовних вимог зазначив про те, що набір номерів міжнародного сполучення є результатом несанкціонованого втручання третіх осіб та незаконних дій інших осіб.

Зокрема, за твердженням останнього, жодний з працівників не був присутній на робочому місці вночі об 02:31, ані 29.10.2018 року (в дні, коли було зафіксовано міжнародні розмови), ані в жодний інший день.

ТОВ "Українська зерноторгова компанія" фактично знаходиться та веде господарську діяльність у орендованих офісних приміщеннях у будівлі офісного центру за адресою: м. Полтава, вул. Котляревського, 22Б, 3-й поверх згідно Договору оренди № К-006 від 29.12.2017 року. Саме за цією адресою і надавались телекомунікаційні послуги.

Відповідач зазначає, що відповідно до п. 1.4. вказаного Договору оренди, закріплено «режим діяльності Орендаря» з 08 год 00 хв. до 20 год. 00 хв. Потрапляння до офісних приміщень у нічний час (зокрема 02:31 ночі) суперечить умовам надання приміщень в оренду та в обов`язковому порядку мав би бути зафіксованих власником приміщень. Крім того проникнення до приміщень було в неможливим без потурання чи взаємодії з охороною, яка знаходить на першому поверсі офісних приміщень.

Відповідач допускає, що випадок несанкціонованого втручання, про який Позивач вказує, дійсно вам місце, але працівники Відповідача не брали в цьому участі. А стався цей випадок не вини відповідача (чи участі), а через відсутність належного рівня захисту (кібер-безпеки). Вразливості тих хмарних сервісів, які Позивач надає в користування, тобто з вини Позивача у формі недбалості.

Суд вказані заперечення відповідача до уваги не приймає, як такі, що не доведені належними доказами, враховуючи наступне.

Так, згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

При цьому, відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з п.3 Правил несанкціоноване втручання в роботу та/або використання телекомунікаційних мереж - дії, що зафіксовані актом про порушення правил надання і отримання телекомунікаційних послуг і призвели до витоку, втрати, підробки, блокування, перекручення чи знищення інформації; порушення порядку маршрутизації трафіку голосової телефонії; отримання послуг безоплатно або за тарифами, нижчими від тих, що встановлені; розповсюдження комп`ютерних вірусів (шкідливих програмних засобів); рефайлу; аномальної інтенсивності викликів; непродуктивного трафіку; хибного або помилкового автовідповідача; зациклення трафіку; відмови в обслуговуванні.

Як встановлено, відповідачем не надано до матеріалів жодних належних документальних доказів складання або ініціювання складання позивачем, зокрема, передбаченого п.3 Правил акту з фіксуванням певних юридичних фактів щодо неправомірного втручання в телекомунікаційну мережу, а також інших відомостей щодо настання відповідних юридичних наслідків (звернення до правоохоронних органів, притягнення до відповідальності винних осіб, тощо).

Разом з тим, п.п.1, 2, 3 ч.1 статті 33 Закону України «Про телекомунікації», а також п.п.2, 3, 4 п.36 Правил споживачі телекомунікаційних послуг, зокрема, зобов`язані: використовувати кінцеве обладнання, що має документ про підтвердження відповідності, не допускати використання кінцевого обладнання споживача для вчинення протиправних дій або дій, що суперечать інтересам національної безпеки, оборони та охорони правопорядку.

Відповідно до п.п.5-1, 10 п.36 Правил, споживачі зобов`язані не здійснювати несанкціонованого втручання в роботу та/або використання телекомунікаційних мереж, дотримуватись інструкцій, правил (порядку) користування кінцевим обладнанням.

За приписами п.п.2 п.41 Правил оператор, провайдер не несе відповідальності перед споживачем за ненадання або неналежне надання послуг у разі несанкціонованого втручання у роботу телекомунікаційних мереж, пошкодження абонентської проводки або лінії, викрадення телекомунікаційного обладнання чи пошкодження зловмисниками лінійних та станційних споруд.

За умовами погодженого сторонами пункту 3.4 Додатків№1 та №2 до Договору, точкою розподілу зон відповідальності між бізнес-абонентом та оператором є Інтернет-інтерфейс обладнання Оператора з IP-адресою, на яку відповідач встановлює SIP-з`єднання (послуга фіксованого телефонного зв`язку з виходом на ТМЗК, яка реалізована з використанням протоколу SIP - встановлення сесії, стандарт та спосіб встановлення і завершення користувацького сеансу, що включає обмін голосовими даними або іншим мультимедійним контентом.

В розумінні положень Правил, термінація трафіка - встановлення, підтримка фізичного та/або логічного з`єднання, пропуск трафіка між телекомунікаційною мережею, з якої надходить виклик або ініціюється з`єднання, та кінцевим обладнанням, до якого спрямовується виклик або ініціюється з`єднання.

У п.п.4.2.4, 4.2.9 сторони погодили, що замовник зобов`язується використовувати віртуальну АТС (програмно-апаратний комплекс, що належить оператору) для отримання послуги «Хмарна АТС» лише в межах населеного пункту для замовлення міських номерів, не допускати нелегальної термінації через послугу «Хмарна АТС» міжнародного та мобільного трафіку на мережу виконавця.

Згідно п.4.2.5 Додатку №4 відповідач взяв на себе зобов`язання забезпечувати нерозголошення наданих йому та його користувачам паролів та логінів доступу до Послуги «Хмарна АТС».

Відповідно до 6.5 Додатків №1,2 оператор не несе відповідальності за наслідки зловживань замовником та третіми особами, що можуть виникнути при некоректному налаштуванні або недостатньому захисті обладнання замовника.

Системний аналіз вищевикладених положень законодавства та укладеного між сторонами правочину свідчить про те, що саме на відповідача покладається забезпечення схоронності та безпечності доступу не лише працівників, а й будь-яких осіб (у тому числі і третіх осіб), до власного обладнання та програмного забезпечення, а також на останнього покладаються усі ризики та наслідки, пов`язані з недостатнім захистом вказаного обладнання, зокрема, неправомірні термінації міжнародного трафіку.

Таким чином, викладені відповідачем обставини не звільнюють останнього від обов`язку сплати за фактично надані послуги.

Крім того, згідно із п.72 Правил рахунки-акти виставляються (формуються) авторизованим програмним забезпеченням згідно вимог ст.24 Закону України Про телекомунікації щодо відповідності стандартам і технічним регламентам технічних засобів телекомунікацій. Підтвердження відповідності технічних засобів телекомунікацій здійснюється із Законом України Про підтвердження відповідності відповідно до вимог НКРЗІ.

Факт надання вказаних послуг, в т.ч. і міжнародного зв`язку, зафіксований обладнанням ПАТ «Укртелеком» для вимірювання та обліку часу телефонних з`єднань - комплексом комутаційного обладнання SI-3000 СЕN700105 (конфігурація МЦК, АМТС, ОПТС) версія ПЗ 3.0, і за допомогою якого здійснювались формування розшифровки дзвінків по номерах, маршрутизації дзвінків та їх тривалості, і на підставі яких було сформовано відповідний рахунок-акт за жовтень 2018р.

На виконання вимог ст. 24 Закону України «Про телекомунікації» вказане обладнання пройшло державну метрологічну атестацію та повірку, підтвердженням чого є Свідоцтво про державну метрологічну атестацію № СВ.174-2012 від 26.04.2012р., яким вказане обладнання визнано таким, що відповідає вимогам технічної документації та допускається до експлуатації, а також Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 21.09.2018р № 1075/1, яке чинне до 21.09.2019р., і згідно з яким за результатами повірки встановлено, що вказане обладнання відповідає вимогам метрології, копії Свідоцтв додаються.

Відповідач заявляв відповідне клопотання про призначення судової експертизи у справі, однак не забезпечив її проведення, у зв`язку з чим проведення експертизи не відбулося.

Отже, за висновками суду, правомірність наданого позивачем розрахунку обсягу та вартості наданих телекомунікаційних послуг у жовтні 2018р. підтверджено наявними в матеріалах справи належними, повними та допустимими доказами та відповідачем не спростовано.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.5 ст.33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Згідно ст.68 зазначеного Закону, розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем.

За висновками суду, своїх зобов`язання щодо оплати за надані послуги за період жовтня-2018- квітня 2019 р. своєчасно та у повному обсязі відповідач не виконав.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем доведено факт надання телекомунікаційних послуг відповідачу на суму 121439,74 грн., строк оплати яких є таким, що настав, виходячи з того, матеріали справи не містять доказів сплати вказаної заборгованості, а твердження відповідача щодо неправомірності позовних вимог є необґрунтованими та не доведеними належним чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог в частині стягнення основного боргу на суму 121439,74 грн.

За приписом ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.551 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України предметом неустойки є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 ст.551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства, при цьому розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Згідно з п.6.1 договору №38-04/00-1125 від 01.01.2017р. у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та Умов Укртелекому.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про телекомунікації», п.7.6.1 та 7.6.2 Умов надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком» у разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

У відповідності до пункту 7.6.2. Умов, у разі затримки оплати за надані послуги Відповідач сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених Послуг, у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що пеня за прострочення оплати Послуг, починає нараховуватися з 1 числа місяця, що настає по закінченню періоду зазначеного у п. 4.3. цього Договору.

На підставі вказаного пункту договору та норм права позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені за загальний період з 01.12.2018 р. по 30.04.2019 р. (по кожному Акту окремо) в сумі 7661,50 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України також нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача три проценти річних в сумі 1497,87 грн. та 5065,36 грн. інфляційних втрат за період з 01.12.2018 р. по 30.04.2019 р.

Розрахунок пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних, проведений позивачем, є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

За таких обставин, враховуючи, що позов повністю доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, виходячи з того, що заперечення відповідача проти позову не знайшли свого документального підтвердження, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 135664,47 грн., підлягають задоволенню.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 73,74, 123, 124, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська зерноторгова компанія" (вул. Автобазівська, буд. 2/9, м. Полтава, 36008, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Т. Шевченка, 18, м. Київ, 01601, ) в особі Полтавської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. Соборності, буд. 33, м. Полтава, 36000, ) на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», м. Київ, МФО 300465, , ІПН 56, отримувач: ПАТ «Укртелеком», заборгованість у загальній сумі 135664,47 грн., де 121439,74 грн. - сума основного боргу; 5065,36 грн. - сума інфляційних нарахувань; 1497,87 грн. - 3% річних від простроченої суми; 7661,50 грн. - пеня, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2034,97 грн. за подання позовної заяви.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256,257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Паламарчук