СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2020 р. Справа № 905/1181/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Дніпро, (вх.№372 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2019р. у справі №905/1181/19 (суддя Шилова О.М., ухвалене в м.Харків, час ухвалення судового рішення не зазначено, дата складення повного тексту 11.09.2019р.)

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Дніпро,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, Донецька область, м.Маріуполь,

про стягнення 58240,00грн штрафу за неправильне зазначення адреси вантажоодержувача,

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь про стягнення 58240,00грн штрафу за неправильне зазначення адреси вантажоодержувача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неправильне зазначення відповідачем адреси вантажоодержувача в залізничній накладній №53950325 від 21.01.2019р., що тягне за собою накладення штрафу.

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.09.2019р. у справі №905/1181/19 відмовлено в задоволенні позову.

Відповідні висновки місцевого господарського суду мотивовані тим, що оцінюючи факт зазначення відповідачем у накладній адреси вантажоотримувача, яка існувала до перейменування міста та вулиці, не можна в контексті статей 122, 118 Статуту залізниць України вважати невірною адресою, яка зазначена відповідно даних, які існували до перейменування населеного пункту і вулиці, а тому позивач не довів належними та допустимими доказами факту допущення відповідачем порушень, за які законом передбачено відповідальність у вигляді штрафу.

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати господарського суду Донецької області від 06.09.2019р. у справі №905/1181/19 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду. В обґрунтування поданого клопотання апелянт посилається на те, що повний текст оскаржуваного рішення було складено 11.09.2019р., проте, повний текст ним було отримано лише 03.01.2020р., у зв`язку із чим йому був необхідний додатковий час для підготовки та направлення апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення господарським судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, що призвело до передчасного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що згідно з пунктом 8 частини 2 статті 7 Закону України Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки зміна назви міста та вулиці призводить до зміни місцезнаходження юридичної особи, а отже висновок місцевого господарського суду про те, що перейменування назви вулиці у зв`язку з декомунізацією не призводить до зміни місцезнаходження юридичної особи прямо суперечить пункту 8 частини 2 статті 7 зазначеному Закону України.

Крім того, апелянт не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що акт загальної форми, яким було зафіксовано неправильність внесення даних вантажовідправником у накладну, не є належним і достатнім обґрунтуванням позовних вимог та підставою для матеріальної відповідальності, оскільки в даному випадку виключень або обмежень при яких акт загальної форми або комерційний акт не складається та не є підставою для матеріальної відповідальності, жодним нормативним актом не передбачено.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2019р. поновлено Акціонерному товариству Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2019р. у справі №905/1181/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2019р. у справі №905/1181/19; встановлено відповідачу строк до 14.02.2020р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання.

06.02.2020р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№1149), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2019р. у справі №905/1181/19 залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2020р. вирішено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2019р. у справі №905/1181/19 з 13.02.2020р. без повідомлення учасників справи, зважаючи на положення частини 10 статті 270 цього Кодексу, оскільки ціна позову в зазначеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, вказана апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи, зважаючи на приписи частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

24.02.2020р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду відповідь на відзив (вх.№1801).

02.03.2020р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду заяву в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (вх.№2055) (вх.№1919 від 25.02.2020р.), в якій просить суд долучити документи на підтвердження надання правової допомоги та стягнути з АТ Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на користь Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь витрати на правову допомогу в сумі 2158,00грн.

16.03.2020р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду клопотання (вх.№2547), в якому просить суд долучити до матеріалів справи на підтвердження надання правової допомоги платіжне доручення про сплату правової допомоги (юридичних послуг) №.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2019р. Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь зі станції відправлення Сартана Донецької залізниці за залізничною накладною №53950325 на станцію Правда Придніпровської залізниці було здійснено відправку вантажу, одержувач ПАТ Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.О. Дзержинського, код ЄДРПОУ - 05393043, адреса одержувача 51925, Україна, м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область, вул. Кірова, 18-Б. У графі 5 даної накладної вантажовідправником вказано код одержувача 3128 (т.1 а.с.9).

Під час прибуття відправлення на станцію призначення Правда Придніпровської залізниці 26.01.2019р. працівниками залізниці було виявлено, що адреса одержувача не відповідає адресі ПАТ Дніпровський металургійний комбінат.

Факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу був засвідчений актом загальної форми №1020 від 26.01.2019р. (т.1 а.с.10).

У зв`язку зі вказаними обставинами, 26.01.2019р. станцією призначення Правда на станцію відправлення було відправлено телеграму №НР51 про невірно зазначену адресу, зокрема, в залізничній накладній №53950325 (т.1 а.с.11).

28.01.2019р. зі станції відправлення Сартана на станцію призначення Правда надійшла телеграма-відповідь №HP370 щодо виправлення адреси одержувача у накладній №53950358 (т.1 а.с.13).

На підставі телеграми №НР 370 від 28.01.2019р. на станції призначення Правда Придніпровської залізниці в накладній №53950325 було здійснено виправлення адреси одержувача на вірну: Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Соборна, будинок №18-Б.

З огляду на те, що Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь було допущено порушення під час перевезення вантажу, а саме неправильно зазначено адресу одержувача вантажу в залізничній накладній №53950325, 01.07.2019р. Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь про стягнення 58240,00грн штрафу (т.1 а.с.4-25).

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.09.2019р. у справі №905/1181/19 відмовлено в задоволенні позову, з підстав викладених вище (т.1 а.с.123-125).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що відповідно до частини 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно з пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 (в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011р. №138) (надалі - Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Відповідно до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

У відповідності до пункту 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів.

Згідно з пунктом 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (пункт 118 Статуту залізниць України).

З матеріалів справи вбачається, що 26.01.2019р. позивачем було складено акт загальної форми №1020 про виявлення в накладній №53950325 неточності, а саме: неправильного зазначення адреси отримувача, що на переконання позивача, є достатньою підставою для стягнення штрафу з вантажовідправника.

Зі змісту вказаної залізничної накладної № 53950325 вбачається, що 21.01.2019р. вантажовідправником ПрАТ МК Азовсталь було відправлено вантаж зі станції Сартана Донецької залізниці, вагон №53545877, одержувачу ПАТ Дніпропетровський МК ім. Дзержинського, м. Дніпродзержинськ, вул.Кирова,18б, на станцію призначення Правда.

Разом з тим, відповідно до розпорядження міського голови Дніпродзержинської міської ради №57-р від 19.02.2016р. Про перейменування вулиць міста Дніпродзержинськ та селища міського типу Карнаухівка, з метою приведення назв вулиць міста та селища у відповідність до вимог Закону України Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки прийнято рішення про перейменування вулиці міста Дніпродзержинськ та селища міського типу Карнаухівка згідно з переліком, що є додатком до вказаного розпорядження (т.1 а.с.52).

Так, згідно з додатком до вищевказаного розпорядження у позиції №51 вказано про перейменування вулиці Кірова на вулицю Соборну (т. 1 а.с.54).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, місцезнаходження юридичної особи ПАТ Дніпровський металургійний комбінат код 05393043 зазначено 51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вулиця Соборна, 18Б.

З наведеного вбачається, що станом на момент відправлення відповідачем вантажу (21.01.2019р.) адресою ПАТ Дніпропетровський МК ім. Дзержинського була вулиця Соборна, 18Б, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51925.

Разом з тим, фактично місцезнаходження ПАТ Дніпропетровський МК ім. Дзержинського не змінювалось, а відбулося лише перейменування вулиці: з Кірова,18б на Соборну, 18б та перейменування міста: з м.Дніпродзержинськ на м. Кам`янське, що є загальновідомими фактами, оскільки перейменування міста відбулося згідно з постановою Верховної Ради України від 19.05.2016р., а вулиці згідно з розпорядженням міського голови Дніпродзержинської міської ради №57-р від 19.02.2016р. Про перейменування вулиць міста Дніпродзержинськ та селища міського типу Карнаухівка, які підлягали публікації в засобах масової інформації. Крім того, у накладній вантажовідправником вказано код отримувача 3128, який ідентифікує учасника перевезень.

Як було зазначено вище, Правила оформлення перевізних документів передбачають можливість оформлення і надання накладних в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Так, автоматизована система з оформлення та обробки перевізних документів на перевезення вантажів залізничним транспортом України вантажовідправниками через мережу Інтернет (далі - Керівництво користувача АС клієнт УЗ), доступна за адресою://www.uz.gov.ua/as_client/ASClientUZUserGuide.pdf, є складовою частиною загальної системи автоматизації документообігу галузі вантажних перевезень Укрзалізниці. Користувачами системи АС Клієнт УЗ є клієнти залізничного транспорту: вантажовідправники, вантажоодержувачі, та компанії, що виконують роботу з перевізними документами і потребують інструментарій для автоматизації документообігу.

Система АС Клієнт УЗ розроблена з метою надання клієнту залізничного транспорту сервісу для оформлення перевезення вантажів відповідно до вимог Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України, відповідно до яких на кожне перевезення вантажу необхідно надавати в товарні контори залізничних станцій комплект паперових перевізних документів (накладну) та електронні дані цього документу.

В реєстрах перевізних документів по відправленню та по прибуттю містяться перевізні документи (електронні дані або електронні перевізні документи). Для кожного перевізного документа відображаються основні відомості, що визначають перевезення (номер відправки, коди та найменування станцій відправлення та призначення, коди та найменування відправника та одержувача вантажу, тощо), а також його статус (пункт 4.2 АС клієнт УЗ).

Згідно з пунктом 4.3 Керівництво користувача АС клієнт УЗ в реєстрі перевізних документів користувачу надається можливість роботи з перевізними документами при відправленні вантажів. Структура реєстру перевізних документів по відправленню та порядок відображення інформації наступні: статус документа; дата статусу; назва документу (присвоєна користувачем при створенні); № відправки; № плану навантаження; планова дата навантаження; маршрут; код ЄСР станції відправлення та найменування станції відправлення; код ЄСР станції призначення та найменування станції призначення; одержувач код (4-зн.) та найменування; код та найменування вантажу за ЄТСНВ; загальна вага; відправник (4-зн.) код та найменування; платник (7-зн.) код та найменування; інформація про рухомий склад; дата та час прийому вантажу до перевезення; дата та час прибуття вантажу; дата та час розкредитування вантажу; виконавець (користувач, що створював перевізний документ).

Тобто, зазначенню користувачем підлягають відомості, зокрема, щодо одержувача - код (4-зн.) та найменування.

Пунктом 5.1.1 Керівництво користувача АС клієнт УЗ визначено створення електронних даних перевізного документу. Так, блок Клієнти в розгорнутому вигляді (СМГС, ЦИМ/СМГС, ЦИМ) містить певні графи, серед яких одержувач: поле для коду, для найменування, для адреси, для телефону, e-mail , факсу та № ПДВ. Вказується 4-х значний залізничний код, найменування та адреса одержувача. При введені коду дані підставляються з довідника, що створюється користувачем власноруч шляхом заповнення даних полів і додавання її в довідник.

Тобто, користувач вводить код, в результаті чого наступні дані підтягуються автоматично з тих, що містяться в системі.

Отже, вантажовідправником Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь було правильно зазначено основний ідентифікатор вантажоодержувача - 4-ризначний код (3128), який в подальшому при заповненні за допомогою онлайн-ресурсу електронної накладної сам підтягує з каталогів, адміністратором яких є АТ Укрзалізниця, адресу вантажоодержувача. Наведене підтверджує, зокрема, відсутність можливості вантажовідправника зазначити чи вибрати з довідника іншу адресу.

Судова колегія також зауважує, що зазначення неправильної адреси за наявності коду отримувача та коду ЄДРПОУ відповідної юридичної особи не унеможливило ідентифікацію вантажоотримувача, а вантаж було відвантажено останньому.

Згідно з пунктом 5.1.1 Керівництво користувача АС клієнт УЗ створення електронних даних перевізного документу по відправленню вантажу за допомогою АС виконується наступним чином: користувач через реєстр ПД по відправленню викликає функцію Створити, після чого йому надається інтерфейс попереднього діалогу створення перевізного документу для введення інформації.

Після заповнення даних в попередньому діалозі, користувачу надається інтерфейс створення перевізного документу в режимі діалогу, котрий містить блоки (загальні відомості про відправку, маршрут прямування, станції прикордонних переходів, клієнти, платники за транзитні залізниці, вагон, інформація про вантаж, додаткова інформація про відправку, заяви відправника, комерційні умови, зміна строку поставки, заяви перевізника) з полями для внесення інформації та опції зберегти/закрити. Кожний блок містить сукупність технологічно пов`язаних між собою атрибутів перевізного документу у вигляді полів для внесення відомостей.

Якщо зазначені відомості внесені в повному обсязі, згідно вимог правил оформлення перевізних документів вантажовідправником, та задовольняють вимоги форматних і логічних контролів автоматизованих систем Укрзалізниці, документ успішно зберігається і набуває статус Чернетка. Чернетку можливо коригувати, друкувати, відправити в автоматизовані системи Укрзалізниці. Якщо відомості внесені не в повному обсязі та не відповідають форматним та логічним контролям, користувач отримує відповідні попередження та коментарі.

Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що відповідачем, як користувачем системи було отримано попередження чи коментарі. Отже відомості внесені в повному обсязі та відповідають форматним та логічним контролям.

З урахуванням встановлених вище обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що Статутом залізниць України покладено на вантажовідправників відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Разом з тим, зі змісту статті 129 цього Статуту не вбачається, що складення акту загальної форми має у кожному випадку обов`язковим наслідком стягнення з вантажовідправника штрафу, адже такий акт фіксує обставини перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності. Але, відповідні обставини підлягають доведенню та обґрунтуванню в загальному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, в межах позову, з яким звернувся позивач.

Отже, за результатами дослідження наявних в матеріалах справи доказів, судова колегія вважає, що вантажовідправником - Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь, у відповідності до нормативних та наказних вимог АТ Укрзалізниці було правильно вказано визначений позивачем, як основний ідентифікатор вантажоодержувача, 4-ри значний код, який в подальшому при заповненні, за допомогою онлайн-ресурсу, електронної накладної сам підтягує дані з каталогів, адміністратором яких також є АТ Укрзалізниця, адресу вантажоодержувача.

Колегія суддів також зазначає, що електронна накладна №53950325 прийнята позивачем, як така, що відповідає вимогам форматних і логічних контролів автоматизованих систем Укрзалізниці, успішно прийнята, як належний перевізний документ. Відповідно істотні умови договору перевезення, зокрема і адреса вантажоодержувача, погоджені позивачем, жодних зауважень та попереджень на адресу відповідача не надходило, такі в матеріалах справи відсутні.

Крім того, вагон №53545877, відправником якого є ПрАТ МК Азовсталь, перевізником (АТ Укрзалізниця) було доставлено за правильною адресою у відповідності до залізничної накладної №53950325. При цьому, фактичне місцезнаходження ПАТ Дніпропетровський МК ім. Дзержинського не змінювалося, а відбулося лише перейменування вулиці: з Кірова, 18б на Соборну 18б та перейменування міста: з м.Дніпродзержинськ на м. Кам`янське, станція призначення Правда.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим та законним висновок господарського суду першої інстанції про відмову в задоволенні заявлених позивачем позовних вимог про стягнення штрафу за неправильно зазначену адресу вантажоодержувача у розмірі 58240,00грн.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2019р. у справі №905/1181/19 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що під час апеляційного перегляду даної справи відповідачем заявлено про стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 2087,65грн.

Як вказує ПрАТ МК Азовсталь, у зв`язку із розглядом справи №905/1296/19 в суді апеляційної інстанції, ним були понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2158,90грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Окрім того, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006р. №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р., пункті 268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014р., заява N 19336/04, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, однією з необхідних умов відшкодування судових витрат є встановлення такої обставини як їх фактичне понесення заявником.

Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.06.2018р. у справі №826/1216/16, в якій зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судова колегія також зауважує, що судовими витратами є лише оплата тих послуг, які надаються адвокатами, що відповідають вимогам статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та здійснюють свою діяльність у організаційних формах, зазначених у статтях 4, 13, 14, 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Враховуючи статтю 28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між відповідачем та Адвокатським об`єднанням Всеукраїнська адвокатська допомога, від імені якого інтереси відповідача представляв адвокат Рабко Тетяна Олексіївна, на момент розгляду справи як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій підтверджуються договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 29.03.2018р. №180329/АЗСТ та додатковими угодами №7/1 від 03.12.2018р., №34 від 01.10.2019р., додаткова угода №88 від 21.01.2020р. (т.1 а.с.248-254).

До матеріалів справи також долучено належним чином засвідчену копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДН №4984 від 28.12.2018р., згідно якого Рабко Тетяна Олексіївна має право на заняття адвокатською діяльністю (т.1 а.с.67).

На виконання умов вищевказаного договору відповідачем було сплачено 2158,90грн., за правову допомогу, що підтверджується платіжним дорученням № від 04.03.2020р. (т.1 а.с.264).

Судова колегія, розподіляючи витрати, понесені ПрАТ МК Азовсталь на професійну правничу допомогу адвоката, зазначає, що надані представником відповідача документи, а саме: копія договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018р., копія додаткової угоди №7/1 від 03.12.2018р. до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018р.; копія додаткової угоди №37 від 22.10.2019р. до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018р.; копія додаткової угоди №88 від 21.01.2020р. до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018р.; копія акту №1 приймання передачі наданих послуг за додатковою угодою №88 від 07.02.2020р. до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018р.; копія розрахунку винагороди приймання передачі наданих послуг за договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018р.; копія рахунку на оплату №76 від 07.02.2020р. та платіжне доручення про сплату правової допомоги (юридичних послуг), в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018р. у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018р. у справі №910/2170/18.

З огляду на вищевикладене, враховуючи характер спору, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений адвокатом на виконання робіт, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2158,90грн.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця м. Київ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2019р. у справі №905/1181/19 залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (49602, Дніпропетровська область, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.108, код ЄДРПОУ ВП 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (87500, Донецька обл., місто Маріуполь, ВУЛИЦЯ ЛЕПОРСЬКОГО , будинок 1, ) витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 2158,90грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідний судовий наказ.

Повний текст постанови складено 24 березня 2020р.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна