ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
23 березня 2020 року Справа № 906/432/19
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Маціщук А.В. , суддя Олексюк Г.Є.
секретар судового засідання Мазур О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду заяву представника Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс"
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 906/432/19
за позовом Фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни
1) Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс"
2) Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області
про визнання недійсним договору від 28.11.2006 та стягнення моральної шкоди у розмірі 100000,00грн.
за участю представників сторін:
від позивача - не з`явився;
від Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс" - не з`явився;
від Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області - не з`явився.
Фізична особа-підприємець Антонюк Антоніна Олексіївна звернулася із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс" та Головного управління Дергеокадастру у Житомирській області відповідно до якого (з урахуванням заяви від про зміну предмету позову) просила:
- визнання недійсним договору на встановлення земельного сервітуту укладеного 28 листопада 2006 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Кортекс" та Антонюк Антоніною Олексіївною ;
- стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс" на користь ФОП Антонюк А.О. грошових коштів в розмірі 100000 грн. відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 13.11.2019 р. у справі №906/432/19 в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24 лютого 2020 року у справі №906/432/19 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 13.11.2019 р. у справі № 906/432/19 - без змін.

В той же час, вказаною постановою не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

02.03.2020р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс" про прийняття додаткового рішення для вирішення питання про розподіл судових витрат, відповідно до якої заявник просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 4000грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2020 р. вказану заяву призначено до розгляду на 23.03.2020 р. о 11:30 год.

11.03.2020 р. на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс" надійшла заява, відповідно до якої представник просить розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без його участі.

В судове засідання Північно-західного апеляційного господарського суду 23.03.2020 р. представники сторін не з`явилися, що відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України не перешкоджає розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення.

За приписами ст. 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Статтею 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Під час перегляду Північно-західним апеляційним господарським судом Господарського суду Житомирської області від 13.11.2019 р. у справі № 906/432/19 відповідачем було подано клопотання про долучення доказів на підтвердження судових витрат Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс" на правничу допомогу (т. 4, а. с. 12-22), до якого ТДВ "Кортекс" долучило:

- акт прийому-передачі № 3 виконаних адвокатом Миколайчуком П.В. робіт (наданих послуг) в інтересах ТДВ "Кортекс" у справі № 906/432/19 за позовом ФОП Антонюк А.О. до ТДВ "Кортекс", ГУ Держгеокадастру про визнання недійсним договору сервітуту від 28.11.2006 р., скасування земельних сервітутів та стягнення моральної шкоди (станом на 03.01.2020 р.);

- рахунок № 3 щодо сплати вартості послуг адвоката Миколайчука П.В. за виконанні роботи (надані послуги правничого характеру) в інтересах ТДВ "Кортекс" у справі №906/432/19 за позовом ФОП Антонюк А.О. до ТДВ "Кортекс", ГУ Держгеокадастру про визнання недійсним договору сервітуту від 28.11.2006 р., скасування земельних сервітутів та стягнення моральної шкоди (станом на 03.01.2020 р.);

- платіжне доручення № 4 від 03.01.2020 р. на суму 4000 грн., призначення платежу "Гонорар за правничу допомогу згідно Договору від 03.06.2019 р., рахунок від 03.01.2020 р. № 2; справа №906/432/19 стадія апеляційного розгляду, без ПДВ";

Також, матеріали господарської справи № 906/432/19 містять:

- Договір про надання правничої допомоги і процесуальне представництво від 03.06.2019р., укладений між адвокатом Миколайчуком Павлом Валерійовичем та Товариством з додатковою відповідальністю "Кортекс" (т. 3, а. с. 130-131);

- свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 707 від 04.10.2012 р., видане Миколайчуку Павлу Валерійовичу (т. 4, а. с. 43);

- ордер серії АМ № 1001351 на надання правничої (правової) допомоги Товариству з додатковою відповідальністю "Кортекс" на підставі договору про надання правничої допомоги від 26.12.2019р. в Північно-західному апеляційному господарському суді адвокатом Миколайчуком П.В. (т. 4, а. с. 44).

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не зазначено про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Такий розрахунок не було додано і до самого відзиву, хоча в описах вкладення в цінний лист на ім`я інших учасників справи, таких розрахунок зазначено як окремий документ (т. 1, а. с. 193-194).

Судом апеляційної інстанції зазначається, що Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18 було відмовлено у відшкодування судових витрат у зв`язку із тим, що стороною разом з першою заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

В той же час, як зазначено вище, частиною 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 910/16223/18.

За таких обставин, суд доходить до висновку про те, що відмова в розподілі судових витрат, лише з підстав неподання відповідачем разом із відзивом попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат не буде відповідати засадам та завданню господарського судочинства.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 ст. 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19.

Об`єднана палата у вказаній постанові зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд констатує, що позивачем не подавалися заперечення щодо неспівмірності витрат відповідача, котрі останній поніс в зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Також, судом береться до уваги, що Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. а відтак в силу ст. 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом відмічається, що витрати в сумі 4000 грн. є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а понесення відповідачем таких витрат, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому такі витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Оскільки в постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 24 лютого 2020 року у справі №906/432/19 не було вирішено питання щодо розподілу цих витрат, керуючись статтею 244 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне задоволити заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс" про прийняття додаткового рішення для вирішення питання про розподіл судових витрат та ухвалити додаткову постанову у справі № 906/432/19.

Керуючись ст. ст. 124, 126, 129, 211, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс" про прийняття додаткового рішення для вирішення питання про розподіл судових витрат задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс" (12504, Житомирська область, Коростишівський район, м. Коростишів, вул. Київська, буд.68, код 00306503) - 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Господарському суду Житомирської області видати наказ на виконання даної додаткової постанови.

4. Справу № 906/432/19 надіслати господарському суду Житомирської області.

5. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "24" березня 2020 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.