ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2020 Справа № 917/100/20

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобудсистем", вул. Автопаркова, 7, м. Київ, 02660

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сем Україна Експорт", вул. Небесної Сотні, 66-Г, м. Кременчук, Полтавська область, 39617

про стягнення грошових коштів

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники 25.02.2020:

від позивача: Петришин М.М. (адвокат, посвідчення № 521 від 25.03.1994, довіреність № 2-20 від 24.02.2020;

від відповідача: Зайченко С.Б. (довіреність № 15 від 24.02.2020).

Представники після перерви 17.03.2020:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екобудсистем" (далі - позивач/ ТОВ "Екобудсистем") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сем Україна Експорт" (далі - відповідач/ ТОВ "Сем Україна Експорт") 84574,65 грн., в тому числі 77187,88 грн. суми попередньої оплати та 7386,77 грн. пені. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу № 01/07 від 01.07.2019.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.01.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, сторін повідомлено, що розгляд справи відбудеться 25.02.2020.

Відповідач у відзиві на позов вказує про те, що позивачем порушено умови договору щодо оплати товару. Також відповідач у відзиві просить суд запросити до суду в якості свідка представника ТОВ "ЗЕТ-Автор", оскільки позивач має договір з ТОВ "ЗЕТ-Автор" про купівлю автомобіля і відповідач отримав листа-повідомлення від ТОВ "ЗЕТ-Автор" про прохання не продавати автомобіль і реалізувати його через ТОВ "Екобудсистем".

Згідно ст. 66 ГПК України свідком може бути будь-яка дієздатна фізична особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи.

Відповідно до ст. 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків. Сторони, треті особи та їх представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка (ч. 1 ст. 88 ГПК України).

Згідно ч. 1 ст. 89 ГПК України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Відповідач у клопотанні не вказує, яку саме особу слід викликати до суду, в матеріалах справи відсутні заяви будь-яких свідків, таким чином у суду відсутні підстави для виклику представника ТОВ "ЗЕТ-Автор" для допиту у якості свідка.

Враховуючи викладене, клопотання відповідача про виклик свідка є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні 25.02.2020 судом оголошено перерву до 17.03.2020.

Після перерви 17.03.2020 сторони чи їх представники в судове засідання не з`явилися.

25.02.2020 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи 17.03.2020 без участі його представника.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Сторони належним чином повідомлені про час, дату та місце продовження судового розгляду справи після перерви, що підтверджується розписками їхніх представників. Таким чином, неявка в судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Під час розгляду справи представник позивача наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечував.

Рішення приймається в порядку частин 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 між позивачем (покупець за договором) та відповідачем (продавець за договором) було укладено договір купівлі-продажу № 01/07 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах цього Договору автомобіль марки Tesla model 3 характеристики якої, що включають модель, рік виготовлення, комплектацію та ціну товару, зазначаються у Додатку № 1 до цього Договору.

Згідно п. п. 3.1, 3.2 Договору загальна сума (Ціна) Договору на дату його укладення становить суму у розмірі 59800,00 доларів США. Оплата відбувається в гривні, по курсу НБУ на момент зарахування коштів на рахунок продавця. Сторони домовляються, що перерахована (сплачена) у такий спосіб вартість (ціна) Товару є остаточною і обов`язковою для сторін без будь яких інших умов та зазначається в Акті прийняття- передачі Товару.

Відповідно п. 4.1 Договору покупець зобов`язаний здійснити оплату Договору у сумі визначеній (розрахованій) згідно ст. 3 Договору наступним чином:

- 5 % на підставі рахунку-фактури виставленого продавцем до 22.07.2019;

- 10% на підставі рахунку-фактури виставленого продавцем до 22.09.2019;

- 10% на підставі рахунку-фактури виставленого продавцем до 22.10.2019;

- 75% на підставі рахунку-фактури виставленого продавцем до 22.11.2019.

Згідно п. п. 5.1, 5.2 Договору продавець зобов`язується передати товар/додаткове обладнання до нього до 25.11.2019 за умови отримання повної оплати по Договору, та за умови відсутності обставин, які не дозволяють це вчинити вчасно та які, не залежать від волі Продавця та знаходяться поза його контролем. У випадку виникнення обставин, що не дозволяють Продавцеві вчасно виконати свій обов`язок по передачі товару/додаткового обладнання до нього та які не залежать від волі останнього та знаходяться поза його контролем, строки їх передачі переносяться до моменту припинення таких обставин, але не більш ніж на 60 (шістдесят) календарних днів з моменту виникнення таких обставин.

У випадку невиконання або неналежного виконання покупцем п. 4.1. Договору покупець зобов`язаний сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені від несплаченої покупцем суми за кожний день такого невиконання або ж неналежного виконання. У випадку прострочення належного виконання підпунктів 4.1.1 або 4.1.2 Договору більш ніж на 30 днів, продавець має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір з оплатою покупцем пені та штрафних санкцій (п. 7.1 Договору).

У разі розірвання Договору, як це передбачено п. 7.1. Договору, продавець не зобов`язаний відшкодовувати покупцю будь-які та всі витрати, збитки, втрати, вимоги тощо та не несе будь-якої відповідальності за таке припинення Договору. Договір вважається розірваним із дня направлення покупцю на зазначену у цьому Договорі адресу покупця листа про розірвання Договору з підстав, зазначених у п. 7.1. Договору (п. 7.2 Договору).

Згідно п. 7.3 Договору у разі прострочення термінів поставки, що містяться у п. п. 5.1., 5.2. цього Договору та/або затримки усунення недоліків Товару/додаткового обладнання до нього понад граничний або узгоджений сторонами термін їх усунення, продавець зобов`язаний сплатити покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені від сплаченої покупцем суми по договору за кожний робочий день прострочки.

В усіх інших випадках невиконання або ж неналежного виконання сторонами своїх обов`язків по Договору, сторони керуються діючим законодавством України (п. 7.5 Договору).

На виконання умов Договору позивач платіжним дорученням № 564 від 22.07.2019 перерахував відповідачу 77187,88 грн., що становить 5% вартості товару (копія платіжного доручення - в матеріалах справи).

Позивач зазначає, що в подальшому він повинен був здійснити оплату вартості автомобіля на поточний рахунок відповідача відповідно до графіка обумовленого сторонами в п. 4.1 Договору на підставі рахунків-фактур, які виставить відповідач, однак відповідач порушив вимоги Договору та не виставив позивачу рахунки-фактури, що призвело відповідно до зупинення позивачем оплати вартості автомобіля. В зв`язку з цим, відповідач товар позивачу не поставив.

Враховуючи вказане позивач стверджує, що відповідачем допущено порушення умов Договору та з 23.09.2019 відповідачем безпідставно і незаконно використовуються грошові кошти позивача.

Як зазначає позивач, він направляв відповідачу листа про погашення заборгованості за Договором за № 1-11/19 від 15.11.2019, однак вказаний лист відповідач не отримав та відповідь на нього не надав.

У зв`язку із порушенням відповідачем умов Договору відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України і ст. 4 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення зобов`язання з повернення суми передоплати за період з 23.09.2019 по 15.01.2020 у розмірі 7386,77 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд стягнути з відповідача 77187,88 грн. суми попередньої оплати та 7386,77 грн. пені.

Відповідач у відзиві на позов вказує про те, що позивачем порушено умови договору щодо оплати товару. Зокрема, відповідач вказує, що посилання позивача на те, що відповідачем не виставлено рахунок-фактуру на оплату не відповідає дійсності, адже покупець мав рахунок-фактуру на всю суму договору, який він отримав разом з оригіналом підписаного договору.

16.03.2020 від відповідача до суду надійшов лист від 13.03.2020 у якому він повідомляє, що сторони дійшли згоди щодо розірвання договору купівлі-продажу № 01/07 від 01.07.2019. До вказаного листа відповідачем додано копію додатку № 1 від 12.03.2020 до договору № 01/07 від 01.07.2019, згідно якого сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу № 01/07 від 01.07.2019; датою розірвання договору є дата повернення передплати у сумі 77187,88 грн. на розрахунковий рахунок покупця.

Також до листа додано копію платіжного доручення № 554 від 13.03.2020, згідно якого відповідачем повернуто позивачу передоплату згідно додатка № 1 від 12.03.2020 до договору купівлі-продажу № 01/07 від 01.07.2019 на суму 77187,88 грн.

Враховуючи вказані обставини, судом встановлено, що предмет спору в частині стягнення суми передоплати у розмірі 77187,88 грн. на даний час відсутній.

Таким чином, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 77187,88 грн. суми передоплати підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 3 ст. 231 ГПК України).

При вирішенні позову в частині стягнення суми пені суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання з договору купівлі-продажу, згідно якого, в силу ст. 655 ЦК України, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми передоплати за кожен день користування відповідачем чужими грошовими коштами за період з 23.09.2019 по 15.01.2020 у розмірі 7386,77 грн.

При нарахуванні пені позивач керувався ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України і ст. 4 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Згідно ст. 4 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань або за затримку грошових надходжень на рахунок клієнта банку - одержувача грошових коштів, яку нараховано та не сплачено на день набрання чинності цим Законом, за згодою сторін може бути перерахована за період дії терміну позовної давності, але розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалася пеня. Сума зменшення розміру пені відноситься на результати фінансово-господарської діяльності одержувача грошових коштів, а щодо державних установ та організацій, що фінансуються за рахунок бюджету, - на зменшення їх фінансування.

Оскільки Закон України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань набрав чинності ще у 1996 році, а пеня позивачем нарахована у 2019-2020 роках, посилання позивачем на норму викладену в ст. 4 вказаного закону є безпідставним.

Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України (далі - ГК України) штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Суд зазначає, що положення ч. 6 ст. 231 ГК України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. У частині шостій цієї статті не вказано про застосування штрафної санкції у певному розмірі, а йдеться про спосіб її визначення.

Разом з тим, за частиною другою статті 343 ГК України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Судом встановлено, що сторонами в Договорі не погоджено розмір пені за неповернення продавцем суми передоплати у разі непоставки товару. Тобто, нарахування позивачем пені відповідачу є безпідставним.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 7386,77 грн. пені є необґрунтованими, а отже задоволенню не підлягають.

При вирішенні питання щодо стягнення суми пені суд керувався практикою Верховного Суду, зокрема постановою Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18.

При розподілі судових витрат суд керується наступним.

Згідно п. 5 ч. 1 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення 77187,88 грн. закрито у зв`язку із відсутністю предмету спору, то судовий збір, який сплачено позивачем за подання позову в цій частині, що складає 1918,41 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

В іншій частині судовий збір у зв`язку із відмовою в позові покладається на позивача та відшкодуванню не підлягає.

Керуючись п. 5 ч. 1 Закону України "Про судовий збір", п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 917/100/20 в частині стягнення суми попередньої оплати в розмірі 77187 грн. 88 коп.

2. В іншій частині позову відмовити.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Екобудсистем" (вул. Козака, 2-а, м. Полтава, 36020; ) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1918 грн. 41 коп., який сплачено платіжним дорученням № 726 від 09.01.2020 (оригінал платіжного доручення № 726 від 09.01.2020 на суму 2102,00 грн. знаходиться в матеріалах справи № 917/100/20).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 19.03.2020.

Суддя О.С. Семчук