УХВАЛА

16 березня 2020 року

м. Київ

справа № 922/1485/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Пількова К. М., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопоставка-М"

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 у справі

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк",

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопоставка-М" (далі - ТОВ "Зернопоставка-М") на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 у справі № 922/1485/18, подана 11.02.2020 через Східний апеляційний господарський суд.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

За змістом частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Предметом касаційного оскарження є ухвала Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 про повернення апеляційної скарги з підстав неусунення недоліків апеляційної скарги.

Як свідчать матеріали справи, згідно з ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2019 апеляційну скаргу ТОВ "Зернопоставка-М" залишено без руху через не обґрунтування, яким саме чином оскаржувана ухвала суду першої інстанції стосується прав, інтересів та (або) обов`язків скаржника - ТОВ "Зернопоставка-М"; а також через відсутність доказів сплати судового збору та направлення апеляційної скарги з додатками учасникам справи.

Згідно з ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 апеляційну скаргу ТОВ "Зернопоставка-М" повернуто, оскільки скаржник у строк, встановлений судом, не усунув недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі суду від 05.12.2019 про залишення апеляційної скарги без руху.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, суд керувався, зокрема, положеннями частини 4 статті 174 і статті 260 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала, якщо ця особа у визначений судом строк не усунула недоліки апеляційної скарги.

Дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм Господарського процесуального кодексу України під час прийняття оскаржуваної ухвали є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 258 Господарського кодексу України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема для юридичних осіб, повне найменування особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, номери засобів зв`язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності.

Як свідчать матеріали справи, копію ухвали Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2019 у справі № 922/1485/18 було направлено на зазначену в апеляційній скарзі адресу скаржника ТОВ "Зернопоставка-М" (49000, м. Дніпро, провулок Джинчарадзе, буд. 4, секція 1) 09.12.2019, а оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 05.12.2019.

За інформацією із роздруківки з сайту Укрпошти щодо поштового відправлення, в якому зазначену ухвалу було направлено на адресу скаржника, адресат цю кореспонденцію не отримав, тому відправлення повернулося за зворотною адресою і 28.01.2020 надійшло до суду апеляційної інстанції .

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення Європейського суду з прав людини від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

У контексті викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 держави-члени мають вживати заходів для визначення кола питань, виключених із права на апеляцію та касацію, щодо запобігання будь-яким зловживанням системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особлив, якщо суд здійснює провадження після розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Суд касаційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги ТОВ "Зернопоставка-М" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 у справі № 922/1485/18 та про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки у цій справі правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, адже згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку Суд застосовує як джерело права, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (§ 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, заява № 3236/03).

Керуючись статтями 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопоставка-М" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 у справі № 922/1485/18.

2. Матеріали касаційної скарги з додатками на 4 (чотирьох) аркушах повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Зернопоставка-М".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді К. М. Пільков

Ю. Я. Чумак