ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 березня 2020 року Справа № 903/7/20

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Волинської філії

до відповідача: Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир - Волинської міської ради Волинської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Володимир - Волинське управління Державної казначейської служби України у Волинській області

про стягнення 132 429,32 грн. Суддя Шум М.С.

секретар судового засідання Кобись Є.О.

Представники сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

від третьої особи: н/з

Суть спору: позивач ПАТ Укртелеком в особі Волинської філії звернулося до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир - Волинської міської ради Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Володимир - Волинське управління Державної казначейської служби України у Волинській області, в якому просить стягнути з відповідача 132 429,32 грн. відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговій категорії населення та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на недотримання відповідачем законодавства в частині оплати за надані позивачем послуги пільговій категорії осіб, що спричинило заборгованість за період січень-вересень 2019р.

Ухвалою Господарського суду від 08.01.2020 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Волинської філії залишено без руху. Надано позивачу строк 10 днів для усунення недоліків, а саме: надання суду доказів, які підтверджують доплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме 181,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 30.01.2020р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Волинської філії прийнято та призначено до розгляду по суті на 18.02.2020р.

07.02.2020 на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Володимир - Волинського управління Державної казначейської служби України у Волинській області надійшли письмові пояснення.

Ухвалою суду від 18.02.2020р. розгляд справи по суті відкладено на 10.03.2020р.

Листом від 17.02.2020р. за №409 відповідач надав суду відзив на позовну заяву, яким просить у задоволені позову відмовити, вважає його безпідставним оскільки на відшкодування пільг з оплати телекомунікаційних послуг окремим категоріям громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам не передбачено.

В судове засідання 10.03.2020р. представники сторін та третьої особи не з`явилися.

Оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження та явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами,

встановив:

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

За період з січня по вересень 2019 року позивач надав послуги пільговій категорії громадян, які підлягають під дії ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ЗУ "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ЗУ "Про охорону дитинства" на загальну суму 132 429,32 грн., що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з нарахуванням пільг форми № 2-пільга, актами звіряння розрахунків за надані послуги, на які надаються пільги, між ПАТ "Укртелеком" та головним розпорядником коштів місцевого бюджету Управлінням соціального захисту населення Виконкому Володимир-Волинської міської ради .

Міністерство фінансів України листом №09010-03-16/6857 від 16.03.2017 повідомило, що відшкодування витрат за надання пільг з оплати послуг окремим категоріям громадян має розглядатися місцевими органами виконавчої влади за рахунок виділених з місцевого бюджету коштів на цю мету

Позивач направив відповідачу розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з нарахуванням пільг форми № 2-пільга та акти звіряння з сумою заборгованості, що підтверджується описами вкладень та повідомленнями про вручення поштових відправлень

Відповідач відшкодування пільг з телекомунікаційних послуг у 2019році не здійснював, акти звірки, надіслані позивачем, не підписував, заперечень не надавав.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Згідно із статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Частиною 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" визначено, що телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України: "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; "Про жертви нацистських переслідувань"; "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"; "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та "Про охорону дитинства".

Загальні засади фінансування витрат, пов`язаних з наданням пільг на підставі вищевказаних законів, визначено безпосередньо у даних законах, зокрема:

- у статті 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказано, що фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів;

- у статті 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вказано, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством;

- у ч. 6 ст. 6 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" вказано, що фінансування витрат, пов`язаних з наданням пільг жертвам нацистських переслідувань, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів;

- у статті 9 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" вказано, що витрати, пов`язані з реалізацією цього Закону, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством;

- у статті 23 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" вказано, що пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов`язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем належним чином виконуються обов`язки щодо надання пільговим категоріям громадян Володимир-Волинської міської ради телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

На виконання вимог Законів України позивачем надано телекомунікаційні послуги на пільгових умовах за період з січня 2019року по вересень 2019року, зокрема: січень 2019 року 15 559,22 грн. ; лютий 2019 року 15 552,54 грн.; березень 2019 року 15 460,63 грн..; квітень 2019 року 15 226,99 грн.; травень 2019 року 14 709,56 грн..; червень 2019 року 14 587,90 грн..; липень 2019 року 13 985,99 грн.; серпень 2019 року 13 772,. 89 грн., та вересень 2019 року 13 573,60 грн., а всього на суму 132 429,32 грн., що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг.

Згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов`язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Згідно з пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до чинного законодавства України ПАТ "Укртелеком" надає послуги зв`язку на пільгових умовах категоріям громадян, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Згідно з підпунктом 20-4 статті 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку.

За умовами пункту 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117, підприємства та організації, які надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою 2-пільга.

Позивачем на адресу відповідача були надіслані розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (ф.№2-пільга), та акти звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги (ф.№3-пільга), що підтверджується описами вкладень до цінних листів з повідомленнями про вручення.

Тобто, доводи відповідача щодо неможливості здійснення виплат позивачу по компенсації витрат для надання пільг з оплати телекомунікаційних послуг та інших пільг окремим категоріям громадян зводяться до відсутності бюджетних асигнувань для таких виплат та відсутності підписаного між сторонами договору.

Судом не прийняті вказані доводи з огляду на наступне:

Згідно із пунктом 3 ст. 63 ЗУ "Про телекомунікації" та пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Законодавством не визначено залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається у відповідності до вимог Законів України.

Частиною 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 9 липня 2007 року №6-рп/2007).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Відповідач розрахунки видатків форми 2 пільга та акти звіряння з сумою видатків не оспорив, проте, розрахунки не здійснив, акти не підписав, обґрунтованих заперечень не надав.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Заборгованість Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради за січень вересень 2019 року складає 132 429,32 грн.

підтверджується матеріалами справи та підлягає до стягнення.

При вирішенні спору судом врахована правова позиція, висловлена у постановах Верховного Суду від 13.04.2018 у справі №908/985/17, від 14.02.2018 у справі № 921/177/17-г/14, Вищого господарського суду України від 12.04.2017 у справі № 927/1039/16, Рівненського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 року у справі № 903/237/17, від 27.06.2017 у справі №903/238/17, від 18.07.2017 у справі №903/344/17.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази сторін, господарський суд, оцінюючи їх за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 13, частиною 1 ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У зв`язку з тим, що спір до розгляду судом доведено з вини відповідача, відповідно до ст.129 ГПК України, на нього слід покласти судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради (Волинська область, м.Володимир-Волинський, вул. Івана Франка, 8, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (м. Луцьк, вул. В.Мойсея, 2, ) 132 429,32 грн.. відшкодувань вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговій категорії населення та 2 102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду

апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення

Повний текст рішення складено

16.03.2020

Суддя М. С. Шум