УХВАЛА

16.03.2020Справа № 24/234
За заявою Державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут"

про зміну способу та порядку виконання рішення

у справі

за позовом Державного підприємства "Львівський науково - дослідний радіотехнічний інститут"

до Казенного підприємства "Науково - технічний центр артилерійсько - стрілецького озброєння"

про стягнення 1 749 639, 10 грн

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін:

від стягувача: Сорока О.Є.,

від боржника: не з`явився

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2002 у справі № 24/234 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Казенного підприємства "Науково-технічний центр артилерійсько-стрілецького озброєння" на користь Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту кошти в сумі 925 639 грн. 10 коп., що становлять суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних; стягнуто з Казенного підприємства "Науково-технічний центр артилерійсько-стрілецького озброєння" на користь Закритого акціонерного товариства "ІВІС" кошти в сумі 824 000 грн., що становлять суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних; стягнуто з Казенного підприємства "Науково-технічний центр артилерійсько-стрілецького озброєння" в доход державного бюджету України 1 700 грн. державного мита.

Ухвалою від 13.11.2013 Господарським судом міста Києва допущено заміну відповідача Казенного підприємства "Науково-технічний центр артилерійсько-стрілецького озброєння" його правонаступником - Державне підприємство "Конструкторське бюро "Артилерійське озброєння".

24.02.2020 через відділ діловодства суду надійшла заява Державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" про зміну способу і порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2002 у справі № 24/234.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 розгляд заяви Державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" про зміну способу і порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2002 у справі № 24/234 призначено на 16.03.2020.

05.03.2020 через відділ діловодства суду від Державного підприємства "Львівський науково - дослідний радіотехнічний інститут" надійшли пояснення із запереченнями щодо вимог заявника.

В судове засідання 16.03.2020 з`явився представник Державного підприємства "Львівський науково - дослідний радіотехнічний інститут", представник Державного підприємство "Конструкторське бюро "Артилерійське озброєння" не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник позивача (стягувача) підтримав заяву про зміну способу і порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2002 у справі № 24/234 шляхом стягнення з Державного підприємство "Конструкторське бюро "Артилерійське озброєння" на користь Державного підприємства "Львівський науково - дослідний радіотехнічний інститут" коштів в сумі 925 639 грн 10 коп., що становлять суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що постановою Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 03.12.2019 ВП № 59475174 повернуто наказ № 24/234 від 26.03.2003, оскільки банківський рахунок боржника закрився у зв`язку з відкликанням банківської ліцензії АКБ «Росток Банк» постановою Національного Банку України від 11.03.2004. Крім того, заявник зазначає, що стягувач знаходиться у надзвичайно незадовільному фінансовому стані.

Розглянувши заяву Державного підприємства "Львівський науково - дослідний радіотехнічний інститут" про зміну способу і порядку виконання рішення, суд зазначає таке.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2002 у справі № 24/234, зокрема, стягнуто з Казенного підприємства "Науково-технічний центр артилерійсько-стрілецького озброєння" (м. Київ, 03057, пр. Перемоги, 49/2, п/р НОМЕР_1 в АКБ "Росток--Банк", МФО 322692, ) на користь Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту (79060, м. Львів, вул. Наукова, 7, рахунок № НОМЕР_2 у Львівській філії ВАТ "Кредитпромбанк" м. Львів, МФО 385305, ) кошти в сумі 925639 (дев`ятсот двадцять п`ять тисяч шістсот тридцять дев`ять) грн. 10 коп., що становлять суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

26.03.2003 суд видав відповідний наказ на виконання вказаного рішення.

Ухвалою від 13.11.2013 Господарським судом міста Києва допущено заміну відповідача Казенного підприємства "Науково-технічний центр артилерійсько-стрілецького озброєння" його правонаступником - Державне підприємство "Конструкторське бюро "Артилерійське озброєння".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 постановлено видати Державному підприємству "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 26.03.2003 у справі № 24/234.

На виконання вказаної ухвали видано дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 26.03.2003 у справі № 24/234 такого змісту: «Стягнути з п/р НОМЕР_1 в АКБ "Росток-Банк", МФО 322692, Казенного підприємства "Науково-технічний центр артилерійсько-стрілецького озброєння" (м. Київ, 03057, пр. Перемоги, 49/2) на користь Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту (79060, м. Львів, вул. Наукова, 7, рахунок № НОМЕР_3 у Львівській філії ВАТ "Кредитпромбанк", м. Львів, МФО 385305, ) кошти в сумі 925639 (дев`ятсот двадцять п`ять тисяч шістсот тридцять дев`ять) грн. 10 коп., що становлять суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.».

Постановою Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 03.12.2019 ВП № 59475174 наказ № 24/234 від 26.03.2003 повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України, оскільки постановою Національного банку України за № 71 від 11.03.2004 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію з 11.03.2004 Акціонерного комерційного банку «Росток Банк».

Відповідно до частин 1-3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Суд зазначає, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Якщо у відповідача відсутні кошти на рахунку в банку або коли їх не вистачає для покриття заборгованості, господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про звернення стягнення на його майно. Оскільки майно боржника, на яке може бути звернуто стягнення, визначається державним виконавцем у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", господарський суд у своєму наказі не зобов`язаний зазначати конкретне майно, а має вмістити в ньому лише вказівку про звернення стягнення на майно у сумі, що підлягає стягненню за рішенням господарського суду. Наведене не виключає права господарського суду з метою захисту у найбільш ефективний та справедливий спосіб порушених відповідачем майнових прав позивача зазначити у виданому ним наказі й конкретне майно відповідача, на яке слід звернути стягнення, якщо в розпорядженні суду є достовірні дані про його наявність у відповідача.

Отже, зміна способу та порядку виконання рішення можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у порядку і спосіб, які встановлені раніше. При цьому Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, надані на підтвердження таких обставин, за приписами статті 86 ГПК України. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України. Для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті, про що зазначено у постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 у справі №6-1829цс15.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Отже, з урахуванням наведеного, суд звертає увагу, що саме на заявника покладається обов`язок доведення перед судом у порядку приписів статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України винятковості випадку для можливості зміни способу та порядку виконання рішення з визначенням конкретних нових заходів для реалізації цього рішення.

Натомість, суд зазначає, що визначений позивачем у прохальній частині заяви спосіб та порядок виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2002 у справі № 24/234 не відповідає визначенню «зміни способу і порядку виконання рішення» в розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не встановлено конкретні нові заходи для реалізації цього рішення. Крім того, обставини, наведені заявником в обґрунтування своїх вимог, не доводять неможливості чи ускладнення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2002 у справі № 24/234 у порядку і способом, раніше встановленим, тобто, шляхом стягнення коштів з Державного підприємства "Конструкторське бюро "Артилерійське озброєння".

Водночас, суд звертає увагу, що пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

В контексті наведеного суд зазначає, що закриття банківського рахунку, визначеного для стягнення з Казенного підприємства "Науково - технічний центр артилерійсько - стрілецького озброєння" як первісного боржника за рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2002 у справі № 24/234, не може бути підставою для невиконання судового рішення щодо його правонаступника, яким станом на даний час є інша юридична особа з іншими рахунками, а саме, Державне підприємство "Львівський науково - дослідний радіотехнічний інститут" за ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2013 у справі № 24/234.

За вказаних обставин суд доходить висновку, що у цьому випадку відсутні обставини, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення шляхом стягнення з Державного підприємства "Львівський науково - дослідний радіотехнічний інститут" грошових коштів у розмірі 925 639,10 грн як нового боржника за наказом від 26.03.2003 у справі № 24/234 та відповідно юридичної особи, якій рахунок НОМЕР_1 в АКБ «Росток-Банк» належати не може, що має бути враховано виконавчою службою під час здійснення виконавчого провадження з метою забезпечення прав стягувача на отримання належних йому коштів за судовим рішенням.

Отже, у зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави для задоволення заяви Державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" про зміну способу і порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2002 у справі № 24/234.

Керуючись статтями 233-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" про зміну способу і порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2002 у справі № 24/234 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня з дня складання повного тексту ухвали.

Дата повного складання повного тексту ухвали: 16.03.2020

Суддя Т. Ю. Трофименко