ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/102/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УС-Груп"
до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо- комерційна фірма "Старк"
про розірвання договору та стягнення 125.915,58грн.
за участю представників :

позивача - не з`явився;

відповідача - Кучеренко Т.І.

ВСТАНОВИВ:

11.01.2020 ТОВ "УС-ГРУП" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ ВКФ "СТАРК".

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ПОЗИВАЧА

В позовній заяві позивач просить суд розірвати договір поставки продукції від 07.09.2016 №27, укладений між ТОВ ВКФ "СТАРК" та ТОВ "УС-ГРУП", а також стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 125.915,58грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно з Договором поставки продукції від 07.09.2016 №27 в частині повернення грошових коштів у зв`язку з непостачанням обумовленої продукції. Крім того внаслідок істотної зміни обставин (неможливість запуску власного виробництва з лиття металів, а також неповернення ТОВ ВКФ «СТАРК» попередньої оплати) наявні підстави для розірвання договору поставки продукції від 07.09.2016 №27.

Представник позивача в судове засіданні по суті 17.03.2020 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

У відзиві на позов відповідач зазначає, що позивач не виконав умов пункту 2.3. Договору щодо надсилання письмової заявки на поставку обумовленої продукції, таким чином ТОВ ВКФ "Старк" не отримало інформації щодо всіх необхідних умов поставки піску. Також, у зв`язку з відсутністю будь-яких порушень по Договору зі сторони відповідача відсутні підстави для його розірвання в порядку статті 652 ЦК України.

Представник відповідача в судовому засіданні по суті 17.03.2020 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Між ТОВ ВКФ «СТАРК» (Постачальник) та ТОВ «УС-ГРУП» (Покупець) було укладено Договір поставки продукції від 07.09.2016 №27 (надалі Договір, т. I, а.с. 73-74), відповідно до предмету якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця Продукцію, яка не обтяжена та щодо якої відсутні претензії третіх осіб, визначену в пункті 1.2. цього Договору, що є предметом поставки за цим Договором, а Покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується прийняти й оплатити Продукцію. Найменування, одиниці виміру та кількість Продукції, її часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), визначаються Специфікаціями, які є невід`ємною частиною цього Договору (пункти 1.1., 1.2. Договору).

Згідно з пунктом 2.3. Договору поставка Продукції здійснюється за попередньою письмовою заявкою Покупця.

У відповідності до пункту 2.4. Договору Продукція повинна бути поставлена Покупцеві протягом 5 банківських днів з дати надходження на розрахунковий рахунок Постачальника, зазначений у розділі 14 цього Договору, необхідної суми грошових коштів, яка визначається відповідно до пункту 6.3. цього Договору.

Датою постачання Продукції вважається дата оформлення Постачальником видаткової накладної (пункт 2.6. Договору).

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що ціна за одиницю Продукції вказується в Специфікації. Сторони визначають, що ціна на Продукцію, вказана у Специфікації, є дійсною на дату підписання Специфікації та погоджена Сторонами.

Положеннями пунктів 6.1., 6.3., 6.6. Договору визначено, що на кожну партію поставки Продукції Постачальник надає Покупцеві рахунок на оплату. Оплата Покупцем Рахунку здійснюється шляхом 100% передплати загальної суми Рахунку у спосіб відповідно до пункту 6.6. цього Договору. Оплата Покупцем за цим Договором здійснюється шляхом перерахування необхідної суми грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, зазначений у розділі 14 цього Договору.

Цей Договір вважається укладеним, і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами, та скріплення його печатками. Термін дії цього Договору закінчується 31 грудня 2016 року (пункти 10.1., 10.2. Договору).

Як свідчать матеріали справи, між сторонами була підписана Специфікація від 07.06.2016 №1 до Договору (т. I, а.с. 75), згідно з якою сторони погодили номенклатуру, кількість та ціну Продукції. А саме: пісок кварцовий сухий (марка 1К1О1025 ГОСТ 2138-91) в МКРП-1.ОС (БІГ-БЕГ 2 вкладиші) в кількості 345 т та загальною вартістю 140.760,00грн. з ПДВ.

Як зазначає позивач у позовній заяві, на підставі виставленого відповідачем рахунку від 13.01.2017 №39 (т. I, а.с. 95), на виконання своїх зобов`язань за Договором ним було перераховано на розрахунковий рахунок відповідача 129.915,18грн., що підтверджується платіжним дорученням від 30.01.2017 №159 (т. I, а.с. 78). Натомість відповідач не здійснив відвантаження обумовленої Договору Продукції.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами від 27.07.2018 вих. №13, від 07.03.2019 вих. №0703/1, а також з претензією від 14.03.2019 вих. №5, в яких вимагав повернути грошові кошти в сумі 125.915,58грн. у зв`язку з невиконання ТОВ ВКФ «СТАРК» своїх зобов`язань з постачання Продукцію (т. I, а.с. 79, 80, 81)

Відповіддю на претензію від 09.04.2019 №288 (т. I, а.с. 82) відповідач зазначив, що ТОВ «УС-ГРУП» не виконало умови пункту 2.3. Договору, а саме не зверталося із заявкою на поставку Продукції. За таких обставин порушення зобов`язання зі сторони ТОВ ВКФ «СТАРК» не відбулося, а отже відсутні підстави для повернення грошових коштів.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За змістом статей 626- 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтями 662, 692 цього Кодексу продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частин 1, 2 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН І ВИСНОВОК СУДУ

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникає під час виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про розірвання договору.

Поняття "істотна зміна обставин" є оціночним. Критерії визначення цього поняття закріплені в абзаці 2 частини першої статті 652 ЦК України, яка визначає, що зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 910/9859/18).

Закон пов`язує можливість зміни або розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Відсутність хоча б однієї з умов тягне за собою відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю таких позовних вимог (подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №910/12154/16, від 17.04.2018 у справі № 927/763/17).

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) позивачем не доведено, а судом під час справи не встановлено наявності одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, які б могли стати підставою для розірвання спірного договору за рішенням суду на вимогу однієї сторони.

Суд зазначає, що у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17).

А отже, відчуження корпоративних прав ТОВ «УС-ГРУП», зміна складу учасників останнього, неможливість запуску власного виробництва з лиття металів не можуть бути віднесені до зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору та відповідно підставою для його розірвання згідно з частиною другою статті 652 ЦК України.

За таких обставин, позовні вимоги в частині розірвання Договору поставки продукції від 07.09.2016 №27, укладеного між ТОВ ВКФ "СТАРК" та ТОВ "УС-ГРУП", задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про стягнення коштів у сумі 125.915,58грн., суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що за змістом пункту 6.3. укладеного між сторонами Договору передбачено здійснення попередньої оплати Покупцем (позивачем) Продукції. Також, згідно з умовами пунктів 2.2., 2.3. цього Договору планова дата постачання Продукції, її найменування, кількість, ціна та загальна вартість встановлюється в окремих заявках, які попередньо надсилаються Покупцем за допомогою поштового або електронного зв`язку на адресу Постачальника (відповідача).

В матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем ТОВ «УС-ГРУП» умов договору в частині попереднього звернення до відповідача ТОВ ВКФ "СТАРК" із заявкою на поставку обумовленої Специфікацією від 07.09.2016 №1 до Договору Продукції (пісок кварцовий сухий (марка 1К1О1025 ГОСТ 2138-91) в МКРП-1.ОС (БІГ-БЕГ 2 вкладиші)). Тобто, позивачем після перерахування попередньої оплати (30.01.2017) взагалі не вчинялися дії, спрямовані на отримання товару, а отже і відсутній факт порушення відповідачем зобов`язання щодо строку поставки товару.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення попередньої оплати в сумі 125.915,58грн. є безпідставними та не підлягають задоволенню.

За таких обставин, з урахуванням приписів наведених правових норм та на підставі матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "18" березня 2020 р.

Суддя О.В. Бринцев

/справа №922/102/20/