ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020р. Справа № 917/1615/18

Суддя Господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 917/1615/18, яка відкрита

за позовною заявою Публічного акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вул. Б.Хмельницького, б.6, м.Київ, 01001,

до Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" м.Горішні Плавні" вул. Молодіжна, б.8, с. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800,

про стягнення 2 271 174,30 пені, 2 672 445,63 грн. інфляційних та 913 268,68 грн. 3% річних

За участю представників сторін:

від позивача: Коваленко С.В., довіреність № 14-199 від 17.05.2019р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС№ 6780/10 від 27.06.2018р.

від відповідача: Колода Л.В., посвідчення адвоката № 2361 від 16.10.2018р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 2361 від 16.10.2018р

В судовому засіданні 05.03.2020р. суд, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив, що повне рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частин рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України", позивач) до Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" м.Горішні Плавні" (далі - КВП "Теплоенерго", відповідач) про стягнення 12 058 406,6 грн. за договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 від 29.08.2016 р., в тому числі 6 201 521,00 грн. основного боргу, 2 271 174,30 грн. пені, 913 268,68 грн. 3% річних, 2 672 445,63 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату за переданий природний газ.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.04.2019р. (суддя Іванко Л.А.) у справі № 917/1615/18 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з КВП "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 5 253 428,00 грн. основного боргу, 2 243 310,08 пені, 2 672 445,63 грн. інфляційних, 913 268,68 грн. 3% річних, 166 236,79 грн. витрат по сплаті судового збору.

КВП "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 16.04.2019 р. у справі №917/1615/18 повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2019р. по справі № 917/1615/18 апеляційну скаргу КВП "Теплоенерго" м.Горішні Плавні" залишено без задоволення, рішення господарського суду Полтавської області від 16.04.2019р. по справі 917/1615/18 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.09.2019р. по справі № 917/1615/18 постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2019р. та рішення господарського суду Полтавської області від 16.04.2019р. по справі 917/1615/18 скасовано в частині вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат. Справу № 917/1615/18 у скасованій частині направлено на новий розгляд до господарського суду Полтавської області .

24.10.2019р. при автоматичному розподілі справи № 917/1615/18 в частині розгляду позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат визначено суддю - Ореховську О.О., про що свідчить протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.10.2019р. суддя Ореховська О.О. прийняла справу № 917/1615/18 до провадження в частині розгляду позовних вимог ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до КВП "Теплоенерго" м.Горішні Плавні" про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат. Зазначеною ухвалою суду постановлено справу розглядати у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 21.11.2019р.

21.11.2019р. в судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу, якою продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 26.12.2019р.

Оскільки дата судового засідання ( 26.12.2019р.) припала на період перебування судді Ореховської О.О. у відпустці, ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.12.2019р. визначено нову дату та час підготовчого засідання у справі - 16.01.2020р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.01.2020р. підготовче засідання відкладено на 28.01.2020р.

Згідно протокольної ухвали суду від 28.01.2020р. закрито підготовче засідання у справі № 917/1615/18 та призначено справу до розгляду по суті на 04.02.2020р. Також зазначеною протокольною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи.

Згідно протокольної ухвали від 04.02.2020р. у судовому засіданні з розгляду справи по суті оголошено перерву до 27.02.2020р.

Згідно протокольної ухвали від 27.02.2020р. у судовому засіданні з розгляду справи по суті оголошено перерву до 05.03.2020р.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що у вступних частинах ухвал господарського суду Полтавської області від 29.10.2019р., від 17.12.2019р. та 16.01.2020р. допущено описки при зазначенні предмета спору, а саме:

в ухвалах суду від 29.10.2019р., від 17.12.2019р. зазначено: "про стягнення 12 058 406,60 грн." , а в ухвалі cуду від 16.01.2020р. зазначено: "про стягнення 2 243 310,08 пені, 2 672 445,63 грн. інфляційних та 913 268,68 грн. 3% "

замість необхідного: " про стягнення 2 271 174,30 пені, 2 672 445,63 грн. інфляційних та 913 268,68 грн. 3% річних ".

Відповідно до ст. 243 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

В зв`язку з викладеним, описки, допущені в ухвалах господарського суду Полтавської області від 29.10.2019р., від 17.12.2019р. та від 16.01.2020р. підлягають виправленню.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.10.2019р. з урахуванням приписів постанови Верховного суду від 12.09.2019р. у даній справі запропоновано сторонам надати письмові пояснення щодо наступних обставин:

а) яка частина оплати за придбаний газ ( із визначенням обсягу газу) була здійснена відповідачем власними коштами, а яка - шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій";

б) чи було допущено відповідачем прострочення виконання зобов`язання в частині оплати власними грошовими коштами вартості придбаного газу за кожним із актів приймання-передачі природного газу у визначений позивачем спірний період.

18.12.2019р. від позивача надійшли письмові пояснення по справі (вх. № 14048) та розрахунок заборгованості за Договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 станом на 21.06.2018р., який здійснений з урахуванням висновків Верховного суду по справі № 91/1615/18, без урахування 3% річних та інфляційних на суми оплат, проведених відповідно до Постанови КМУ №20.

13.01.2020р. відповідач надав письмові пояснення по справі (вх. № 356 ) , в яких, зокрема, зазначив, що позивачем здійснено розрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат без урахування висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 12.09.2019р., оскільки розрахунок вказаних нарахувань проведено як на суму власних коштів, так і на суму субвенцій. Відповідач зауважує, що Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області (сторона № 1), Департамент фінансів Полтавської облдержадміністрації (сторона №2), КВП "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" (сторона №3), НАК "Нафтогаз України" (остання сторона) підписали спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання транспортування розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України. 09.11.2017р. ці сторони уклали договір № 161/332-в про організацію взаєморозрахунків в сумі 6 201 521,00грн. для погашення заборгованості газ за 2017 рік (субвенція) згідно з договором №3762/1617-ТЕ-24 від 29.08.2016 р. Проте, як вказує відповідач, грошові кошти на проведення сторонами розрахунків за субвенцією з державного бюджету на рахунок відповідача надійшли частково, в сумі 556 293,00 грн. та 391 800,00 грн. і одразу були перераховані позивачу. Отже, невиплачена сума субвенцій з державного бюджету на рахунок відповідача становить 5 253 428,00грн., що і становить суму заборгованості відповідача перед позивачем. Відповідач зазначає, уклавши договір № 161/332-в про організацію взаєморозрахунків від 09.11.2017р. сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору №3762/1617-ТЕ-24 від 29.08.2016 р. А отже, на думку відповідача, сума за вказаним договором не може вважатися сумою заборгованості за поставлений природний газ і на неї не можуть нараховуватися пеня, інфляційні та 3% річних, та взагалі вживатися заходи щодо стягнення їх в примусовому порядку.

Також відповідач надав розрахунок оплати за придбаний газ за період 2016-2017 роки, розрахунок пені, інфляційних та 3% річних (вх. № 12884 від 21.11.2019р.).

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги в частині нарахування пені, 3% річних та інфляційних нарахувань підтримує, на їх задоволенні наполягає.

Представник відповідача позовні вимоги в частині нарахування пені, 3% річних та інфляційних нарахувань заперечує з підстав, викладених у письмових поясненнях (вх. № 356 від 13.01.2020р. )

Під час нового розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників сторін, суд,

ВСТАНОВИВ:

Між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (позивач, за умовами договору - постачальник) та КВП "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" (відповідач, за умовами договору - споживач) укладено Договір постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 від 29.08.2016 р. (далі-Договір).

Згідно п.1.1 Договору позивач, як постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

В Додаткових угодах № 1 від 23.01.2017 року, № 2 від 14.02.2017 року, № 3 від 31.03.2017 року до Договору сторони погоджували: предмет договору, кількість та фізико-хімічні показники газу, права та обов`язки сторін, порядок та умови проведення розрахунків, ціну газу, умови відповідальності сторін, строк дії договору, інші умови.

Згідно з п.3.1. Договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до п.3.5 Договору споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику: завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією такого акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором); підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідачу впродовж жовтня 2016р., листопада 2016, грудня 2016р., січня 2017р., лютого 2017р., березня 2017р., квітня 2017, травня 2017р., червня 2017р., вересня 2017р., природний газ на загальну суму 133 985 574,63 грн., що підтверджується двостороннє підписаними актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 року на суму 12966149,46 грн., від 30.11.2016 року на суму 18612702,73 грн., від 31.12.2016 року на суму 23604960,89 грн., від 31.01.2017 року на суму 28861341,28 грн., від 28.02.2017 року на суму 22666279,39 грн., від 31.03.2017 року на суму 15285036,68 грн., від 30.04.2017 року на суму 4315314,86 грн., від 31.05.2017 року на суму 3260308,56 грн., від 30.06.2017 року на суму 2402962,5 грн., від 30.09.2017 року на суму 2010518,28 грн.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Частина заборгованості відповідача перед позивачем за природний газ погашена шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005року № 20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області (сторона №1), Департамент фінансів Полтавської облдержадміністрації (сторона № 2), КВП "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" (сторона № 3), НАК "Нафтогаз України" (сторона остання) підписали спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання транспортування розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

На дату звернення до суду з позовною заявою відповідач свої договірні зобов`язання по оплаті за фактично переданий природний газ виконав частково. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за поставлений газ за Договором складає 6 201 521,00 грн.

Згідно пункту 8.2 Договору, у разі прострочення споживачем оплати відповідно до пункту 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивачем нараховано відповідачу за неналежне виконання останнім умов Договору пеню у розмірі 2 271 174,3 грн., 3% річних у розмірі 913 268,68 грн. та 2 672 445,63 грн. інфляційних втрат.

Вказане вище стало підставою для звернення позивачем до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Як вже зазначалося вище, рішенням господарського суду Полтавської області від 16.04.2019р. (суддя Іванко Л.А.) у справі № 917/1615/18 позов ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до КВП "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" задоволено частково. Присуджено до стягнення з КВП "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 5 253 428,00 грн. основного боргу, 2 243 310,08 пені, 2 672 445,63 грн. інфляційних, 913 268,68 грн. 3% річних, 166 236,79 грн. витрат по сплаті судового збору (а.с. 170-179 т. 1).

При ухваленні зазначеного рішення, суд встановив, що позивачем при здійсненні розрахунку основної заборгованості не враховано оплату відповідача, здійснену за платіжним дорученням № 1 від 23.11.2018 року на суму 556293,00 грн., яка проведена банком 23.11.2018 та платіжним дорученням № 2 від 29.11.2018 року на суму 391800,00 грн., проведена банком 30.11.2018 року.

Тобто, заборгованість відповідача за поставлений природний газ за Договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 від 29.08.2016 року на день звернення позивача до суду становить 5253428,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості за Договором постачання природного газу від 29.08.2016 №3762/1617-ТЕ-24 в сумі 5 253 428,00 грн., в задоволенні позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 948 093 грн., слід відмовити, як безпідставно заявленій, оскільки позивачем не враховані оплати, здійснені відповідачем до звернення позивача з позовом до суду.

Позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення пені суд дійшов висновку, що він здійснений з порушенням вимог п. 6 ст. 232 ГК України. Після проведення перевірки нарахування пені судом встановлено, що її розмір становить 2 243 310,08 грн. Позовні вимоги в цій частині суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В іншій частині (27 864,22 грн.) у позові щодо нарахування пені відмовлено за безпідставністю цих вимог.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2019р. по справі № 917/1615/18 апеляційну скаргу КВП "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" залишено без задоволення, рішення господарського суду Полтавської області від 16.04.2019р. по справі 917/1615/18 залишено без змін (а.с. 214 - 223 т. 1).

Постановою Верховного Суду від 12.09.2019р. по справі № 917/1615/18 постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2019р. та рішення господарського суду Полтавської області від 16.04.2019р. по справі 917/1615/18 скасовано в частині вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат. Справу № 917/1615/18 у скасованій частині направлено на новий розгляд до господарського суду Полтавської області (а.с. 272-282 т. 1).

Отже предметом судового розгляду є позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції Верховний суд зазначив, що виходячи із предмета та підстав позову до предмета доказування у даній справі входять такі обставини: 1) яка частина оплати за придбаний газ була здійснена відповідачем власними коштами, а яка - шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій"; 2) чи було допущено відповідачем прострочення виконання зобов`язання в частині оплати власними грошовими коштами вартості придбаного газу за кожним із актів приймання-передачі природного газу у визначений позивачем спірний період.

Разом з тим, як зазначила колегія суддів касаційного суду, ані судом першої інстанції, ані судом апеляційної інстанції, не встановлено, який обсяг газу сплачено відповідачем власними коштами, а який - шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій"; не вказано термінів, в які покупець мав оплатити придбаний ним природний газ; коли фактично такі оплати були здійснені та за рахунок яких коштів, а отже судами попередніх інстанцій не встановлено всіх обставин, які входять до предмета доказування у даній справі, що у свою чергу призвело до передчасних висновків про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Із наявного у справі розрахунку заборгованості вбачається, що останній складений до здійснення платежів 23.11.2018 та 29.11.2018. До того ж суми пені, інфляційних втрат та 3 % річних, які були заявлені до стягнення і фактично стягнуті є однаковими із врахуванням перерахунку пені у відповідності до положень ч.6 ст.232 ГК України, що свідчить про помилковість судових рішень у цій частині позаяк згідно із правовою позицією викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18 сплачена сума боргу на виконання спільних протокольних рішень не входить в суму прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Під час нового розгляду справи судом прийнято до уваги наступне.

Як встановлено судами під час розгляду справи, позивач передав у власність відповідачу впродовж жовтня 2016р., листопада 2016р., грудня 2016р., січня 2017р., лютого 2017р., березня 2017р., квітня 2017р., травня 2017р., червня 2017р., вересня 2017р., природний газ на загальну суму 133 985 574,63 грн., що підтверджується двостороннє підписаними актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016р. на суму 12 966 149,46грн., від 30.11.2016р. на суму 18 612 702,73грн., від 31.12.2016р. на суму 23 604 960,89 грн., від 31.01.2017р. на суму 28 861 341,28 грн., від 28.02.2017р. на суму 22 666 279,39 грн., від 31.03.2017р. на суму 15 285 036,68 грн., від 30.04.2017р. на суму 4 315 314,86 грн., від 31.05.2017р. на суму 3 260 308,56грн., від 30.06.2017р. на суму 2 402 962,5 грн., від 30.09.2017р. на суму 2 010 518,28 грн.

Частина заборгованості відповідача перед позивачем за природний газ погашена шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Так, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області (сторона №1), Департамент фінансів Полтавської облдержадміністрації (сторона № 2), КВП "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" (сторона № 3), НАК "Нафтогаз України" (сторона остання) підписали спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання транспортування розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а саме:

- спільне протокольне рішення "Про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання транспортування розподілу природного газу № 776 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України" від 08.02.2017р. (далі - СПР № 776 від 08.02.2017р.) на суму 5 206 224,42 грн. (а.с. 51- 53 т. 1);

- спільне протокольне рішення "Про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання транспортування розподілу природного газу № 778 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України" від 08.02.2017р. (далі - СПР №778 від 08.02.2017р.) на суму 6 053 202,66 грн. (а.с. 54-56 т. 1);

- спільне протокольне рішення "Про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання транспортування розподілу природного газу № 920 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України" від 14.02.2017р. (далі - СПР № 920 від 14.02.2017р.) на суму 13 909 024,62 грн. (а.с. 57-60 т. 1);

- спільне протокольне рішення "Про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання транспортування розподілу природного газу № 3187 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України" від 10.08.2017р. (далі - СПР № 3187 від 10.08.2017) на суму 22 339 069,83 грн. (а.с. 61-63 т. 1);

- спільне протокольне рішення "Про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання транспортування розподілу природного газу № 4145 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України" від 07.12.2017р. (далі - СПР № 4145 від 07.12.2017р.) на суму 7 124 567,02 грн. (а.с. 64-67 т. 1).

Згідно довідки про операції по Договору № 3762/1617-ТЕ-24 по підприємству відповідача за період з 01.10.2016р. по 31.05.2018р. (а.с. 69-72 т. 1) загальна сума грошових коштів, яка надійшла в рахунок оплати за придбаний газ шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" становить 48 578 885,89 грн., у тому числі:

15.02.2017р. - 0,01грн. ;

15.02.2017р. - 5 206 224,42грн.;

28.02.2017р. - 13 909 024,62грн.;

13.09.2017р. - 22 339 069,82грн.;

20.12.2017р. - 7 124 567,02грн.

Позивач в свої письмових поясненнях (вх. № 14048 від 18.12.2019р.) зазначив, що 15.02.2017р. на виконання СПР № 776 від 08.02.2017, в рахунок погашення заборгованості за Договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 надійшли кошти в розмірі 5 206 224,42 грн.

Отримані кошти в розмірі 5 206 224,42 грн., у відповідності до п. 6.3. Договору постачання природного газу, направлені на погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем за природний газ за листопад 2016 року в розмірі 2 154 396,59 грн. та грудня 2016 року в розмірі 3 051 827,83 грн.

15.02.2017р. на виконання СПР № 778 від 08.02.2017, в рахунок погашення заборгованості за Договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 надійшли кошти в розмірі 0,01 грн.

Отримані кошти в розмірі 0,01 грн., у відповідності до п. 6.3. Договору постачання природного газу, направлені на погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем за природний газ за листопад 2016 року в розмірі 0,01 грн.

Відповідно до п. 5.3. СПР № 778 від 08.02.2017 це спільне протокольне рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування.

28.02.2017р. на виконання СПР № 920 від 14.02.2017, в рахунок погашення заборгованості за Договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 надійшли кошти в розмірі 13 909 024,62 грн.

Отримані кошти в розмірі 13 909 024,62 грн., у відповідності до п. 6.3. Договору постачання природного газу, направлені на погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем за природний газ за грудень 2016 року в розмірі 13 909 024,62 грн.

13.09.2017 на виконання СПР № 3187 від 10.08.2017, в рахунок погашення заборгованості за Договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 надійшли кошти в розмірі 22 339 069,82 грн.

Отримані кошти в розмірі 22 339 069,82 грн., у відповідності до п. 6.3. Договору постачання природного газу, направлені на погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем за природний газ за лютий 2017 року в розмірі 10 470 912,34 грн. та березня 2017 року в розмірі 11 868 157,48 грн.

Відповідно до п. 5.3. СПР № 3187 від 10.08.2017 це спільне протокольне рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування.

20.12.2017р. на виконання СПР № 4145 від 07.12.2017, в рахунок погашення заборгованості за Договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 надійшли кошти в розмірі 7 124 567,02 грн.

Отримані кошти в розмірі 7 124 567,02 грн., у відповідності до п. 6.3. Договору постачання природного газу, направлені на погашення заборгованості відповідача перед позивачем за природний газ за березень 2017 року в розмірі 3 168 837,74 грн. та квітень 2017 року в розмірі 3 955 693,28 грн.

Згідно сальдо по КВП "ТЕ м. Горішні Плавні" та довідки про операції по Договору № 3762/1617-ТЕ-24 по підприємству відповідача за період з 01.10.2016р. по 31.05.2018р. (а.с. 69-72 т. 1) відповідач за вказаний період здійснив оплату природного газу на загальну суму 127 784 053,63грн., у тому числі 48 578 885,89 грн. шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" 48 578 885,89 грн.

Суд критично ставиться до наданого відповідачем розрахунку оплати за придбаний газ у період з 2016-2017рік власними коштами та шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру на підставі постанови КМУ № 20 від 22.01.2005р. (а.с. 7-16 т. 1), оскільки вказаний розрахунок, наданий у вигляді таблиці, не містить посилань на договір на виконання якого здійснювалось перерахування грошових коштів, доказів їх перерахування

( банківські виписки, тощо...), що унеможливлює визначення підстав та дослідження доказів перерахування коштів.

Під час попереднього розгляду справи судами встановлено, що в супереч взятим на себе договірним зобов`язанням відповідач оплату природного газу здійснював несвоєчасно, основна сума боргу відповідача по Договору постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 від 29.08.2016 р. на момент прийняття рішення судом першої інстанції становить 5 253 428,00 грн.

Посилання відповідача у поясненні, що договори про організацію взаєморозрахунків змінили строки виконання боржником грошових зобов"язань перед кредитором, які виникли на підставі договору № 3762/1617-ТЕ-21 від 29.08.2016 року безпідставні, оскільки Договір про організацію взаєморозрахунків № 161/332-в від 09.11.2017р. не містить строків виконання відповідачем зобов"язань перед позивачем, а в п.18 даного Договору зазначено, що договір є дійсним лише у разі здійснення відповідного фінансування.

Як вбачається з матеріалів справи, фінансування за цим Договором не здійснювалося.

За порушення відповідачем договірних зобов"язань позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 2 271 174,30 грн. пені, 913 268,68 грн. 3% річних, 2 672 445,63 грн. інфляційних втрат.

Під час нового розгляду справи позивач, не змінюючи позовних вимог, надав розрахунок заборгованості за Договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 станом на 21.06.2018р. ( а.с. 37-48 т.2) , який здійснено з урахуванням висновків Верховного суду у даній справі, без нарахування 3% річних та інфляційних на суми оплат, проведених відповідно до Постанови КМУ № 20. При цьому, позивач зазначає, що в розрахунку позовних вимог, доданих до позовної заяви ( а.с. 27-40 т.1) та в розрахунку , доданому під час нового розгляду справи ( а.с. 37-48 т.2) нарахування пені на суми оплат проведених відповідно до Постанови КМУ № 20 не здійснювалось.

При вирішенні спору суд в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 664 ЦК, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи слідує, що сторонами у п. 6.1. Договору погоджено остаточний строк оплати за переданий газ, а саме: до 25-го числа (включно) місця, наступного за місяцем поставки газу.

Поставка природного газу по договору підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання - передачі природного газу.

Судами встановлено, що відповідачем свої зобов"язання в частині оплати за поставлений у жовтні - грудні 2016 року, січні 2017 року - червні 2017 року та вересні 2017 року природний газ по Договору у строки, які визначено умовами зазначеного правочину, належним чином виконано не було, що підтверджується довідкою по операціях за Договором (а.с. 69-72 т. 1).

Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу за прострочення строків оплати поставленого природного газу:

913 268,68 грн. 3% річних за зобов"язаннями жовтня 2016р. за період з 26.11.2016р. по 26.12.2016р., за зобов"язаннями листопада 2016р. за період з 27.12.2016р. по 14.02.2017р., за зобов"язаннями грудня 2016р. за період з 26.01.2017р. по 28.02.2017р.; за зобов"язаннями січня 2017р. за період з 28.02.2017р. по 21.05.2017р.; за зобов"язаннями лютого 2017р. за період з 28.03.2017р. по 12.09.2017р.; за зобов"язаннями березень 2017р. за період з 26.04.2017р. по 19.12.2017р.; за зобов"язаннями квітня 2017р. за період з 27.05.2017р. по 01.03.2018р.; за зобов"язаннями травня 2017р. за період з 27.06.2017р. по 21.06.2018р.; за зобов"язаннями червня 2017р. за період з 26.07.2017р. по 21.06.2018р.; за зобов"язаннями вересня 2017р. за період з 26.10.2017р. по 21.06.2018р.;

2 672 445,63 грн. інфляційних втрат за зобов"язаннями листопада 2016р. за період з 27.12.2016р. по 31.01.2017р., за зобов"язаннями грудня 2016р. за період з 26.01.2017р. по 28.02.2017р.; за зобов"язаннями січня 2017р. за період з 28.02.2017р. по 30.04.2017р.; за зобов"язаннями лютого 2017р. за період з 28.03.2017р. по 31.08.2017р.; за зобов"язаннями березня 2017р. за період з 26.04.2017р. по 30.11.2017р.; за зобов"язаннями квітня 2017р. за період з 27.05.2017р. по 28.02.2018р.; за зобов"язаннями травня 2017р. за період з 27.06.2017р. по 31.05.2018р.; за зобов"язаннями червня 2017р. за період з 26.07.2017р. по 31.05.2018р.; за зобов"язаннями вересня 2017р. за період з 26.10.2017р. по 31.05.2018р..

Суд встановив, що дії відповідача є порушенням умов Договору постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24, що є підставою для застосування відповідальності для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до приписів ст. 625 ЦК України.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, залученого до позовної заяви, суд прийшов до висновку про завищення позивачем розміру вказаних нарахувань.

Після проведеного судом перерахунку 3% річних та інфляційних втрат, здійсненого з урахуванням приписів постанови Верховного Суду від 12.09.2019р. у даній справі, відповідно до якої сплачена сума боргу на виконання спільних протокольних рішень не входить в суму просточення, суд дійшов до висновку, що обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, є вимоги позивача про стягнення 3% річних в сумі 449 878,53грн. та інфляційних втрат - 1 380 937,44грн. В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат слід відхилити, як безпідставні.

Крім того, ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Згідно частин 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 8.2 Договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20.

Позивач, за прострочення строків оплати поставленого природного газу, на підставі п. 8.2. Договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 2 271 174,30 грн. за зобов"язаннями жовтня 2016р. за період з 26.11.2016р. по 26.12.2016р., за зобов"язаннями листопада 2016р. за період з 27.12.2016р. по 13.02.2017р., за зобов"язаннями грудня 2016р. за період з 26.01.2017р. по 28.02.2017р.; за зобов"язаннями січня 2017р. за період з 28.02.2017р. по 21.05.2017р.; за зобов"язаннями лютого 2017р. за період з 28.03.2017р. по 11.09.2017р.; за зобов"язаннями березень 2017р. за період з 26.04.2017р. по 28.11.2017р.; за зобов"язаннями квітня 2017р. за період з 27.05.2017р. по 26.11.2018р.; за зобов"язаннями травня 2017р. за період з 27.06.2017р. по 26.12.2017р.; за зобов"язаннями червня 2017р. за період з 26.07.2017р. по 25.01.2018р.; за зобов"язаннями вересня 2017р. за період з 26.10.2017р. по 25.05.2018р.

Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення пені суд дійшов висновку, що він здійснений з порушенням вимог п. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення зобов"язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов"язання мало бути виконано.

Відповідно до доданого до позову розрахунку заборгованості, позивачем нарахування пені за зобов"язаннями за березень 2017 р. та за вересень 2017 р. здійснено більше ніж за півроку, а тому судом здійснено перерахунок пені відповідно до ч.6 ст.232 ГК України. При цьому суд приймає до уваги наявність підписаних спільних протокольних рішень і не враховує їх при обрахуванні пені.

Після проведення перевірки нарахування пені судом встановлено, що її розмір становить 2 242 312,58 грн. Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В іншій частині (28 861,72 грн.) у позові щодо нарахування пені слід відмовити за безпідставністю цих вимог.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2 242 312,58грн. пені, 449 878,53грн. 3 % річних та 1 380 937,44грн. інфляційних втрат обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню, в іншій частині - позов в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 232-233,237-238,240 Господарського процесуального кодексу України , суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" м.Горішні Плавні" (вул. Молодіжна, б.8, с. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, ) на користь Публічного акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, б.6, м.Київ, 01001, ) 2 242 312,58грн. пені, 449 878,53грн. 3 % річних та 1 380 937,44грн. інфляційних втрат.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат - у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 12.03.2020р.

Суддя О.О. Ореховська