ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020м. ДніпроСправа № 904/5076/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Єпік А.М.

за позовом Приватного підприємства "ЦЕСІЯ", м. Дніпро

до Дніпровської міської ради, м. Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про визнання недійсним та скасування рішення № 32217358 від 04.11.2016 року, та запису від 04.11.2016 року про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, та поновлення запису № 1272292 від 12.06.2013 року про право власності на нерухоме майно.

Представники:

від позивача: Бакуліна М.С., довіреність № б/н від 04.02.2019 року, адвокат;

від відповідача: Лучко А.С., довіреність № 7/10-323 від 04.02.2020 року, головний спеціаліст управління захисту інтересів територіальної громади міста у судах загальної юрисдикції департаменту правового забезпечення;

від третьої особи-1: не з`явився;

від третьої особи-2: не з`явився.

ПРОЦЕДУРА:

Приватне підприємство "Цесія" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Дніпровської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення про скасування державної реєстрації прав, індексний номер: 32217358 від 04.11.2016 року, прийняте державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради Александрук Ганною Вікторівною, та скасувати внесений на його підставі запис від 04.11.2016 року про скасування державної реєстрації права власності Приватного підприємства "ЦЕСІЯ" () на нежитлове приміщення, № 15, за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський (колишня назва - проспект Газети "Правда"), будинок 42, приміщення 15 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1), і поновити у Державному реєстрі речових прав нерухоме майно запис про право власності номер: 1272292; дата, час державної реєстрації : 12.06.2013 12:49:21.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 року усунути недоліки позовної заяви, а саме надати докази відправлення відповідачу та третім особам копії позовної заяви і доданих до неї документів; надати докази вартості майна, що є предметом позову; надати докази сплати судового збору в розмірі 1,5% від вартості спірного майна та 1 921,00 грн. за розгляд немайнової вимоги.

28.11.2019 року від Приватного підприємства "Цесія" до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № б/н від 28.11.2019 року про усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до п. 2 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та залучено до участі у справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Воронцова, буд. 13, ), третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, ) та призначено підготовче засідання на 23.12.2019 року о 10:40 год.

13.12.2019 року від позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н від 13.12.2019 року про об`єднання справ в одне провадження справ № 904/4931/19 (суддя Золотарьова Я.С.), № 904/4740/19 (суддя Рудь І.А.) та № 904/4750/19 (суддя Колісник І.І.).

21.12.2019 року електронною поштою від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № б/н від 21.12.2019 року про відкладення розгляду справи.

У підготовчому судовому засіданні 23.12.2019 року судом було розглянуто клопотання позивача вих. № б/н від 13.12.2019 року про об`єднання справ в одне провадження справ № 904/4931/19 (суддя Золотарьова Я.С.), № 904/4740/19 (суддя Рудь І.А.) та № 904/4750/19 (суддя Колісник І.І.) та оголошено вступну та резолютивну частини ухвали про відмову в задоволенні клопотання.

У підготовчому судовому засіданні 23.12.2019 року судом було розглянуто клопотання позивача вих. № б/н від 01.11.2019 року про витребування доказів та проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами 1 - 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи представника позивача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки витребувані докази необхідні для повного та всебічного розгляду справи.

У підготовчому судовому засіданні 23.12.2019 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2019 року клопотання Приватного підприємства "Цесія" про витребування доказів задоволено та витребувано у Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, ) належним чином засвідчені копії документів реєстраційної справи, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі, щодо скасування державної реєстрації прав, а саме:

- рішення про скасування державної реєстрації прав, індексний № 32217358 від 04.11.2016 року, прийняте державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради Александрук Ганною Вікторівною, та документи на підставі яких воно було прийняте та був внесений запис від 04.11.2016 року про скасування державної реєстрації права власності (запис про право власності номер: 1272292; дата, час державної реєстрації 12.06.2013 12:49:21) Приватного підприємства "ЦЕСІЯ" () на нежитлове приміщення, № 15, за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський (колишня назва - проспект Газети "Правда"), будинок 42, приміщення 15 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1).

У підготовче судове засідання 23.12.2019 року представники відповідача та третіх осіб-1, 2 не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2019 року відкладено підготовче судове засідання до 23.01.2020 року о 10:00 год.

13.01.2020 року від третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов лист вих. № 1/4-01.1-19/30 від 10.01.2020 року щодо надання копій документів реєстраційної справи.

У підготовче судове засідання 23.01.2020 року представники третіх осіб-1, 2 не з`явились.

У підготовчому судовому засіданні 23.01.2020 року оголошувалась перерва до 03.02.2020 року о 11:00 год.

30.01.2020 року від Дніпровської міської ради до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № б/н від 24.12.2019 року

У підготовче судове засідання 03.02.2019 року представники третіх осіб-1, 2 не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2020 року продовжено строк розгляду підготовчого провадження до 04.03.2019 року включно та відкладено підготовче судове засідання до 23.01.2020 року о 10:00 год.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 року виправлено у резолютивній частині ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2020 року зазначено вірним п.1 та п.2 "Продовжити строк розгляду підготовчого провадження до 04.03.2020 року включно." та "Відкласти підготовче судове засідання до 10.02.2020 року о 12:00 год.".

04.02.2020 року від Позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив вих. № б/н від 03.02.2020 року.

10.02.2020 року від Позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло доповнення вих. № б/н від 10.02.2020 року до позовної заяви ПП "Цесія" від 01.11.2019 року.

У підготовче судове засідання 10.02.2020 року представники третіх осіб-1, 2 не з`явились, про дату час та місце повідомленні належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

У підготовчому судовому засіданні 10.02.2020 року оголошувалась перерва до 18.02.2020 року о 14:30 год.

У підготовче судове засідання 18.02.2020 року представники третіх осіб-1, 2 не з`явились, про дату час та місце повідомленні належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

18.02.2019 року у підготовчому судовому засіданні сторонами зазначено, що ними було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 18.02.2020 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2020 року о 10:00 год.

Представники третьої особи-1, 2 у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, але були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання.

Згідно зі ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 ГПК України, у судовому засіданні 11.03.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне.

Позивач був власником об`єкту нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, придбаного ним у комунального! підприємства-банкрута, ліквідатор якого на стадії ліквідаційної процедури у справі про банкрутство здійснював відчуження цього об`єкту як такого, що був закріплений за підприємством на праві господарського відання та включений до його ліквідаційної маси для його реалізації з метою задоволення вимог кредиторів.

На підставі протоколу відкритих біржових торгів з купівлі-продажу майна між відповідним комунальним підприємством-банкрутом в особі його ліквідатора (як продавцем) та позивачем - переможцем відкритих біржових торгів (як покупцем) був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчувався нотаріально з внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та державною реєстрацією за позивачем на підставі укладеного договору права власності на придбаний об`єкт.

У подальшому такий договір купівлі-продажу було визнано недійсним ухвалою господарського суду у справі про банкрутство комунального підприємства. На підставі цієї ухвали було здійснено скасування державної реєстрації права власності позивача на об`єкт нерухомого майна з поновленням запису про право власності на такий об`єкт за попереднім власником - територіальною громадою м, Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради.

Позивач вважає, що скасування державної реєстрації за ним права власності на об`єкт нерухомого майна та поновлення запису про право власності за відповідачем було здійснено без передбачених законом підстав та всупереч норм законодавства. Наведене призвело до незаконного позбавлення позивача прав на нерухоме майно, без надання відповідної компенсації, що є непропорційним втручанням у його право на мирне володіння майном.

Позивач ґрунтує свої вимоги на нормах статті 20 Господарського кодексу України, ст.. ст.. 26, 31 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

На підтвердження своїх вимог надає такі докази:

- копія договору купівлі-продажу від 12.06.2013;

- копія витягу про реєстрацію права власності № 4751687 від 12.06.2013.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву

Щодо скасування державної реєстрації прав за відсутності рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

У свої позовній заяві позивач зазначає, що записи про скасування державної реєстрації прав вносяться лише у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про держану реєстрацію прав, та посилаючись на частину 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначає, що скасування рішення про державну реєстрацію прав як документу, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав, є необхідною передумовою та підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Так, у вищевказаній статті зазначено, що підставою для скасування державної реєстрації прав, необхідна будь-яка підстава, яка зазначена у статті, а не виключна підстава скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, як зазначає Позивач.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 34/5005/6636/2012 було задоволено скаргу прокуратури Дніпропетровської області на дії ліквідатора, визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП "Лівобережжя" щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна та щодо його продажу з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів з продажу нерухомого майна та договори купівлі продажу з відчуження нерухомого майна.

Отже, вищевказаним рішенням господарського суду Дніпропетровської області, яке набрало законної сили було визнано недійсним документи (договори купівлі-продажу нерухомого майна) на підставі яких було проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а тому у державного реєстратора були законні підстави для скасування державної реєстрації прав та поновлення запису про право власності за Дніпровською міською радою.

Щодо скасування державної реєстрації права власності за позивачем не тим державним реєстратором (нотаріусом), яким проводилась державна реєстрація прав на відповідний об`єкт нерухомого майна.

Позивач зазначає, що за приписами п. 21 Порядку № 3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Щодо вищенаведеного, відповідач зазначає наступне.

Так, відповідно до частини 3 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, яка діяла на момент скасування реєстрації права власності за Позивачем) зазначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого абзацом п`ятим цієї частини. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку цю.

Постановою Великої Палати Верховного суду від 24.04.2019 у справі №521/18393/16ц зазначено, що суди попередніх інстанцій правильно встановивши, що нотаріус, будучі наділеним повноваженнями державного реєстратора (за винятком тих, які передбачено пунктами 4,6 частинами першої статті 9 Закону N 1952-ІУ), може реалізовувати їх лише разом з вчиненням нотаріальної дії, зокрема при посвідчені ним правочину, внаслідок якого в особи виникає речове право на об`єкт нерухомості (частина 9 статті 15 Закону Закону N 1952-ІУ в редакції, чинній на момент вчинення спірних правовідносин). У такому випадку нотаріус одночасно з вчиненням нотаріальної дії проводить і державну реєстрації речових прав на нерухоме майно відповідно до статті 15 Закону N 1952-ІУ в редакції, чинній на момент вчинення спірних правовідносин. Суди зробили обґрунтований висновок про відсутність у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення безпосередньої нотаріальної дії з майном.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що Дніпровська міська рада не могла звернутись до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецької І.В., оскільки жодної нотаріальної дії при скасуванні запису про право власності на підставі рішення суду нею вчинено не було. А тому, Дніпровська міська рада могла звернутись лише безпосередньо до державного реєстратора для скасування права власності за Позивачем.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив на позовну заяву

Щодо скасування державної реєстрації прав за відсутності рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Як вірно вказує відповідач у відзиві, та як було вказано у позовній заяві, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Стверджуючи, що "для скасування державної реєстрації прав, необхідна будь-яка підстава, яка зазначена у статті" з посиланням на те, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року у справі №38/5005/6636/2012 визнано недійсними результати біржових торгів з продажу нерухомого майна та договори купівлі-продажу з відчуження майна, відповідач вважає, що даним судовим рішенням (а саме ухвалою господарського суду) було визнано недійсним документ (договір купівлі-продажу нерухомого майна), на підставі якого було проведено державну реєстрацію прав па нерухоме майно.

Проте відповідач не зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно відбувається шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а самі записи до вказаного реєстру вносяться на підставі прийнятого державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав. Отже рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно, тобто документом, наявність якого є обов`язковою для проведення такої реєстрації. Підставою ж для прийняття державним реєстратором такого рішення може бути зокрема договір купівлі-продажу нерухомого майна. Саме тому ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на яку посилається як відповідач, так і позивач, зазначає про необхідність скасування судовим рішенням документів (саме у множинному числі), на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав. Оскільки на сьогодні не існує жодного рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за позивачем, були відсутні передбачені законодавством підстави для скасування державної реєстрації права власності позивача та поновлення запису про право власності на спірний об`єкт нерухомого майна за відповідачем.

Окрім того, наявність чинного рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є необхідною умовою для внесення запису до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав. Цього вимагає п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 (у редакції, чинній на дату вчинення реєстраційних дій про скасування прав власності), який визначає, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. Аналогічна вимога міститься у п. 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 №3502/5 (у редакції, чинній на дату вчинення реєстраційних дій про скасування права власності) яким встановлено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Отже, для скасування державної реєстрації прав заявник обов`язково має подати державному реєстратору разом з іншими документами рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію гірші, що набрало законної сили.

Вказаний правовий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у пунктах 90, 91, 96, 97 постанови від 11.09.2018 у справі №909/968/16), а також з правовими висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеними у постанові від 30.07.2019 у справі №28/29-6-43/212-2012.

Щодо скасування державної реєстрації права власності за позивачем не тим державним реєстратором (нотаріусом), яким проводилась державна реєстрація прав на відповідний об`єкт нерухомого майна.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач приходить до помилкового висновку, що Дніпровська міська рада не могла звернутись до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецької І.В., оскільки жодної нотаріальної дії нею при скасуванні запису про право власності на підставі рішення суду нею вчинено не було. Вказаний висновок відповідач робить виходячи з судової практики, а саме посилаючись на постанову Великої Палати Верховного суду від 24.04.2019 у справі №521/18393/16ц. Проте відповідач помилково або свідомо не звертає уваги на те, що по-перше: вказана постанова прийнята Великою Палатою Верховного суду в квітні 2019 року - через 2,5 роки після вчинення реєстраційної дії про скасування права власності позивача на нерухоме майно, а по-друге: висновок Суду у вказаній постанові зроблено щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, а предметом позову с визнання недійсним та скасування рішення і запису про скасування державної реєстрації права власності, щодо вчинення якого встановлено чіткий порядок і підстави для їх вчинення, про що вказано в позовній заяві, а саме.

За приписами п. 2.1 Порядку №3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком. У разі ліквідації державної нотаріальної контори, зупинення або припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса заява подається до органу державної реєстрації прав за місцем розташування нерухомого майна. Заява подається щодо кожного об`єкта нерухомого майна окремо.

Тобто приписами Закону встановлено, що внесення записів про скасування державної реєстрації прав вчиняється тим суб`єктом - держаним реєстратором чи нотаріусом, який саме і проводив державну реєстрацію права, щодо якого має бути внесено запис про скасування державної реєстрації. Виключення з цього правила встановлено лише у разі ліквідації державної нотаріальної контори, зупинення або припинення нотаріальної діяльності відповідного приватного нотаріуса.

Пунктом 2.14, з підпунктом 2.14.2, Порядку №3502/5 передбачено, що у разі внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав за наявності таких підстав: органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об`єкт нерухомого майна, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна або внесення змін до запису Державного реєстру прав.

Запис про скасування державної реєстрації права власності позивача на спірний об`єкт нерухомого майна було внесено державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. В той час як реєстрацію права власності на нього за позивачем здійснював приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецька І.В. При цьому, на момент скасування державної реєстрації прав діяльність зазначеного приватного нотаріуса не була зупинена та/або припинена.

Таким чином, державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради не мав права вносити запис про скасування державної реєстрації права власності позивача на спірний об`єкт нерухомого майна, оскільки заявник звернувся до неналежного державного реєстратора.

Враховуючи вищевикладене, Позивач переконаний, що Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження правомірності у відмові від визнання позовних вимог.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Між Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством "Лівобережжя" (далі-третя особа-1, продавець) та Приватним підприємством "Цесія" (далі-позивач, покупець) було укладено договір купівлі-продажу від 12.06.2013 р., посвідчений 12.06.2013 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., зареєстрованим в реєстрі за номером 846.

За вищевказаним договором позивачем було придбане у третьої особи-1 нежитлове приміщення № 15, що розташоване за адресою: проспект Слобожанський (иілишня назва - проспект Газети «Правда»), буд. 42 у м. Дніпро.

На момент продажу вказаного нерухомого майна, право власності на нього було зареєстровано за територіальною громадою міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради (зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.05.2013 14:09:53, номер запису про право власності 1015377), право господарського відання на нього належало КЖЕП "Лівобережжя" (зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.05.2013 р., номер запису про інше речове право: 1018038).

На підставі договору купівлі-продажу, було здійснено державну реєстрацію переходу права власності, а саме: право власності на цей об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності: 1272292; дата, час державної реєстрації: 12.06.2013 12:49:21; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав т їх обтяжень, індексний номер: 3083516 від 12.06.2013 12:53:47), а також 12.06.2013 р. Було здійснено державну реєстрацію припинення іншого речового права (права господарського відання).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5С р/6636/2012 договір купівлі-продажу було визнано недійсним.

На підставі вказаної ухвали господарського суду, право власності позивача на цей об`єкт нерухомого майна було скасовано, дата, час державної реєстрації 04.11.2016 09:41:12. Відомості про скасування права власності внесено до реєстру 04.11.2016 р. на підставі рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Ганни Вікторівни, індексний номер рішення: В2217358. З внесенням запису про скасування державної реєстрації права власності позивача, було поновлено запис про право власності на цей об`єкт нерухомого майна територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради (номер запису про право власності: 1015377; дата, час державної реєстрації: 08.05.2013 14:09:53).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі №38/5005/6636/2012, яка набрала законної сили, було задоволено скаргу прокуратури Дніпропетровської області на дії ліквідатора, визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП «Лівобережжя» щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна та щодо його продажу з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів з продажу нерухомого майна та договори купівлі-продажу з відчуження цього нерухомого майна, укладені між КЖЕП "Лівобережжя" (продавцем) та юридичними особами - переможцями торгів (покупцями).

При цьому, зазначеною ухвалою було визнано недійсним тільки договір купівлі-продажу. В той час, як не заявлялись та не розглядались вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносився запис про право власності при державній реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за позивачем.

Крім того, як під час провадження у справі про банкрутство, при визнанні договорів купівлі-продажу недійсними, так і окремо від нього - не були предметом розгляду і вимоги про застосування наслідків недійсності правочинів, реституція за визнаними недійсними договорами купівлі-продажу не застосовувалась.

Також і Дніпропетровською міською радою як особою поза волею якою як вона вважає вибуло нерухоме майно, не пред`являлись до позивача як добросовісного набувача нерухомого майна, який придбав його за відплатним нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, - вимоги про витребування цього майна.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відносини у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з частиною третьою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Таким положенням Конституції України кореспондують приписи статей 319, 328 ЦК України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом частин першої, другої статті 182 цього ж Кодексу право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

В свою чергу, за визначенням пункту 1 частини першої статті 2 Закону України від 01.07.2004 №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Системний аналіз цих правових норм дає підстави для висновку, що нерухоме майно, стосовно якого здійснена державна реєстрація права власності, набуває певного правового статусу і перебуває під захистом держави, яка офіційно визнала і підтвердила факт набуття речових прав на таке нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Згідно з ч.1 ст. 236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин, або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Як зазначалось раніше ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5С р/6636/2012 договір купівлі-продажу від 12.06.2013 р. укладений між Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством "Лівобережжя" та Приватним підприємством "Цесія" було визнано недійсним.

Отже, з урахуванням приписів ст. 216,236 Цивільного кодексу України, позивач не набув право власності на майн, запис про скасування реєстрації якого просить скасувати.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що скасування законних підстав набуття права власності на споруду як нерухоме майно, позбавляє запис про державну реєстрацію права власності самостійного правового значення. Відомості реєстру про набуття права власності позивачем на вказаний об`єкт нерухомості не можуть братися до уваги як офіційні і достовірні.

З огляду на викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "ЦЕСІЯ" (49112, м. Дніпро, вул. Енергетиків, буд. 4, ) до Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, ) за участю у справі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Воронцова, буд. 13, ), за участю у справі третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, ) про визнання недійсним та скасування рішення № 32217358 від 04.11.2016 року, та запису від 04.11.2016 року про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, та поновлення запису № 1272292 від 12.06.2013 року про право власності на нерухоме майно - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.03.2020

Суддя В.Г. Бєлік