ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року м.Дніпро Справа № 908/2241/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: Вагнер Д.В., довіреність №1-2268 від 23.01.2020 р., адвокат;

від відповідача: Гарагуля О.О., довіреність №б/н від 02.01.2020 р., адвокат;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.11.2019 (повний текст складено та підписано 05.12.2019р. суддя Дроздова С.С.) у справі №908/2241/19

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021 м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний номер юридичної особи 30019801)

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" (72318 Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чкалова, 47-А, ідентифікаційний номер юридичної особи 05535349)

про стягнення 6 114 069 грн. 89 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

21.08.2019 року до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" 5 690 029 грн. 63 коп. заборгованості, 390 508 грн. 74 коп. пені, 33 531 грн. 52 коп. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за березень, квітень, травень, червень 2019 року виявлена наявність у відповідача небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, які виникли внаслідок безпідставного відбору відповідачем з газотранспортної системи у відповідні період природного газу для покриття його власних потреб без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи, в зв`язку із чим у Відповідача виникли зобов`язання, передбачені п.п.4.1.9.3 Договору щодо сплати рахунків на загальну суму 5 690 029 грн. 63 коп..

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.11.2019 у справі №908/2241/19 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 5 690 029 грн. 63 коп. заборгованості, 390 508 грн. 74 коп. пені та 33 531грн. 52 коп. - 3 % річних, витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Рішення вмотивовано тим, що внаслідок безпідставного відбору відповідачем з газотранспортної системи у відповідні періоди природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи, у відповідача виникли зобов`язання, передбачені п.п. 4.1, 9.3 Договору та п. 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, з оплати рахунків за добові небаланси: № 03-2019- від 31.03.2019 за березень 2019 року на 2 879 737 грн. 91 коп., належний строк оплати до 22.04.2019; № 04-2019- від 30.04.2019 за квітень 2019 року на 1812380, грн. 69 коп., належний строк оплати до 21.05.2019; № 05-2019- від 31.05.2019 за травень 2019 року на 766 771 грн. 27 коп., належний строк оплати до 24.06.2019; рахунок № 06-2019- від 30.06.2019 за червень 2019 року на 231 139 грн. 76 коп., належний строк оплати до 19.07.2019р.

У зв`язку з простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми 3% річних за загальний період з 23.04.2019р. по 24.07.2019 р. в розмірі 33 531 грн. 52 коп. (по кожному акту окремо).

Факт порушення відповідачем термінів розрахунків, передбачених договором, є доведеним в зв`язку із чим вимоги про стягнення 33 531 грн. 52 коп. - 3% річних за загальний період з 23.04.2019р. по 24.07.2019 р. та 390 508 грн. 74 коп. - пені за загальний період з 23.04.2019р. по 24.07.2019р. (по кожному акту окремо) є обґрунтованими.

Відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про зменшення нарахованої пені, місцевий господарський суд виходив з того, що, підписавши договір транспортування природного газу, відповідач був обізнаний про існуючий порядок розрахунків та правові наслідки порушення строків розрахунку. Сума заявлених позивачем до стягнення з відповідача неустойки (пені) 390 508 грн. 74 коп не є надмірно великою порівняно із загальною сумою порушеного зобов`язання - 5 690 029 грн. 63 коп., яке залишається не виконаним, а наведені відповідачем обставини та подані в їх обґрунтування докази не свідчать про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості і здійсненні з його боку конкретних дій щодо вжиття усіх можливих заходів для виконання зобов`язань за спірним Договором.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Мелітопольгаз" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, оскільки судом у повному обсязі не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення прийняте без дотримання норм матеріального та процесуального права.

За твердженнями скаржника оскаржуване рішення прийнято без врахування доводів та доказів наданих Відповідачем, оскільки під час розгляду справи неодноразово зазначалось, що можливість Відповідача розрахуватись за природний газ для потреб ВТВ перед Позивачем напряму залежить від затвердженого гранично допустимого розміру ВТВ, а також від наявності та суми передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової.

Протягом 2014 - 2019 років при формуванні та затвердженні гранично допустимого розміру ВТВ та тарифу на розподіл природного газу Міненерго та НКРЕКП не було враховано обсяги витрат газу на покриття ВТВ.

Відповідач зазначає, що він належним чином виконував свої зобов`язання за договором, але виконання зобов`язань стало неможливим саме внаслідок бездіяльності третіх осіб - органів державної влади ( Міненерго та НКРЕКП ), яка полягала в невиконанні ними норм ст. 30 Закону України "Про житлово- комунальні послуги", ст. 9 Закону України "Про природні монополії", норм Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, а також Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджених наказом Мінпаливенерго від 30.05.2003 р. № 264 і саме такі дії третіх осіб призвели до часткової неможливості оплати Відповідачем того обсягу природного газу, який не було враховано при встановленні тарифів на розподіл природного газу. Вищенаведене свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які, на переконання апелянта, унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Крім цього, за твердженням апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального права в частині не надання належної уваги наданими доказам та поясненням відповідача щодо наявності підстав для застосування положень матеріального права, які регламентують порядок реалізації судом права на зменшення заявлених штрафних санкцій.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу заперечує стосовно доводів Апелянта, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, а рішення Господарського суду Запорізької області від 25.11.2019 у справі №908/2241/19 законним, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Посилаючись на умови та відповідні пункти договору між позивачем та відповідачем, AT «Укртрансгаз» вважає, доводи Відповідача на не здійснення розрахунків за добові небаланси за березень, квітень, травень та червень 2019 року на загальну суму основного боргу по Договору в розмірі 5 690 029,63 грн у зв`язку з тим, що встановлений для Відповідача тариф начебто не передбачав (не передбачає) всіх необхідних для Відповідача компенсацій витрат, включених до структури тарифу, в тому числі і за послуги балансування перед Позивачем, а також у зв`язку з неотриманням (недоотримання) коштів від споживачів (боржників) послуг, які надає Відповідач а також посилання на бездіяльність третіх осіб є безпідставними і необгрунтованими та не повинні братися судом до уваги.

Щодо безпідставності тверджень Відповідача щодо зменшення розміру неустойки (пені) позивач зазанчає пунктом п.п. 13.1, 13.5 Договору № від 01.08.2018 визначено, що за порушення Замовником (Відповідачем) строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник (Відповідач) сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. На підставі чого позивач нарахував та заявив до стягнення з Відповідача за прострочення виконання зобов`язань за Договором пеню у загальному розмірі 390 508,74 гривень.

Позивач також звертає увагу суду апеляційної інстанції, що сума заявленої неустойки (пені) не є надмірно великою, оскільки загальна сума порушеного зобов`язання складає - 5 690 029,63 грн, а сума нарахованої неустойки (пені) становить - 390 508,74 грн, що складає менше 7% від суми порушеного зобов`язання. Зобов`язання зі сплати суми основного боргу в розмірі 5 690 029,63 грн залишається не виконаним та Відповідач не вчиняє будь-яких реальних дій для його фактичного та повного виконання.

Отже, позивач вважає, що суд першої інстанції повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, виніс законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2020 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.11.2019 у справі №908/2241/19 - залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2020 року задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" про поновлення строку на апеляційне оскарження. Поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 11.03.2020 о 12:20. Зупинено дію оскаржуваного рішення.

11.03.2020 оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (Оператор) та Публічним акціонерним товариством «Мелітопольгаз» (в подальшому Приватне акціонерне товариство «Мелітопольгаз») (Замовник) було укладено Договір транспортування природного газу № від 01.08.2018 (Договір), керуючись Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газотранспортної системи (Кодекс), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2493 (Кодекс ГТС).

Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (Послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких Послуг (п. 2.1 Договору).

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуг є доступ Замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті оператора. Підписанням цього Договору Замовник підтверджує, що він ознайомлений із правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщенні на веб-сайті Оператора та надає згоду на їх застосування та дотримання. Замовник усвідомлює, що порушення ним зазначених правил позбавляє його права пред`являти претензії до Оператора з приводу якості послуги та покладає на нього зобов`язання з відшкодування оператору шкоди або збитків, завданих такими діями або бездіяльністю Замовника (п. 2.2 Договору).

Замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; вчинення дій з врегулювання добового небалансу (п. 9 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС).

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг, здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів Замовника протягом звітного газового місяця.

Сторони дійшли згоди, що в разі виникнення у Замовника добового небалансу Оператор здійснює купівлю/продаж природного газу Замовника в обсягах добового небалансу (п. 9.1 Договору).

У разі виникнення у Замовника негативного добового небалансу Оператор здійснює продаж Замовнику, а Замовник купівлю в Оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу (п. 9.2 Договору).

У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту (п. 9.3 Договору).

Розділом 1 Кодексу ГТС встановлено, що небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації.

Алокація - обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Плата за добовий небаланс - це сума коштів, яку замовник послуг транспортування сплачує або отримує відповідно до розміру добового небалансу.

Врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби) (п. 11.4 Договору).

Пунктом 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено, що у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику послуг транспортування природного газу рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник послуг транспортування природного газу має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Згідно ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З урахуванням відсутності у відповідача спору щодо правильності обрахування остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначення остаточної плати за такі добові небаланси , колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції в частині встановлення остаточних обсягів добових небалансів в за березень 2019року у розмірі 298,43130 тис.куб.м. (3 088 764 кВтхгод) на загальну вартість 2879737 грн. 91 коп.; за квітень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 206,9180 тис.куб.м. (2 141 601 кВтхгод) на загальну вартість 1812380 грн. 69 коп.; за травень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 93,2530 тис.куб.м. (965 169 кВтхгод) на загальну вартість 766 771 грн. 27 коп.; за червень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 26,6460 тис.куб.м. (275 786 кВтхгод) на загальну вартість 231 139 грн. 76 коп.

Відповідно до частин 1,2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням ненаданням відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений процесуальним законом спосіб, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині неврахуванням доводів Відповідача і ненадання належної оцінки наданим ним доказам про наявність вини третіх осіб в порушенні ним зобов`язань з оплати рахунків на загальну суму 5 690 029 грн. 63 коп., відхиляються як необґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги в частині неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до безпідставного незастосуванням норм статті 233 Господарського Кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного Кодексу України, відхиляються колегією суддів з огляду на наступне:

30.09.2019р. в канцелярії Господарського суду Запорізької області зареєстровано клопотання Відповідача про зменшення нарахованої Позивачем пені на 90% до 39 050,87 грн, яке вмотивоване тим, що ПрАТ «Мелітопольгаз» знаходиться у вкрай складній ситуації, яка зумовлена тим, що до 12.05.2017р. ПрАТ «Мелітопольгаз» більше 10 років перебував в процедурі банкрутства і на теперішній час намагається стабілізувати своє фінансове становище. Утворення заборгованості перед позивачем стало наслідком того, що кошти на проведення оплат за надані АТ «Укртрансгаз» послуги не закладені Міністерством енергетики та вугільної промисловості в Тариф на нормовані виробничі витрати ПрАТ «Мелітопольгаз». Прибуток за надання послуг з розподілу природного газу за ліценцією ПрАТ «Мелітопольгаз» отримує за надання послуг з розподілу природного газу, яке носить сезонний характер (а.с. 73-74).

На підтвердження доводів наведених в вищезазначеному клопотанні Відповідачем надано копії постанов про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника, про закінчення виконавчого провадження; довідку про заборгованість ПАТ «Мелітопольгаз» за податків та зборів; копію податкових декларацій з податку на прибуток підприємства, довідку про кредиторську та дебіторську заборгованість, рішення окружного адміністративного суду по справі № 826/15132/15 (а.с. 77-99).

31.10.2019р. в канцелярії Господарського суду Запорізької області зареєстровано заперечення відповідача на клопотання ПрАТ «Мелітопольгаз» про зменшення розміру пені (№ 1001ВИХ-19-5061 від 30.10.2019), яке вмотивоване тим, що сума заявлених позивачем до стягнення з відповідача неустойки (пені) не є надмірно великою, про що свідчать матеріали справи. Зокрема, загальна сума порушеного зобов`язання складає - 5690029,63 грн., а сума нарахованих позивачем відповідачу неустойки (пені) становить - 390508,74 грн., що складає менше 7% від суми порушеного зобов`язання; зобов`язання зі сплати суми основного боргу в розмірі 5 690 029,63 грн. залишається не виконаним та відповідач не вчиняє будь-яких реальних дій для його фактичного та повного виконання; АТ «Укртрансгаз» здійснює суспільно-важливу і стратегічну функцію по своєчасному й безперебійному забезпеченню суб`єктів господарювання та соціальної сфери України природним газом, шляхом його транспортування магістральними трубопроводами. АТ «Укртрансгаз» відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83 є підприємством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки Держави, яке здійснює забезпечення населення та промислових підприємств України природним газом, а також здійснює транзит природного газу до країн Європейського Союзу відповідно до міжнародних зобов`язань Держави в умовах вжиття Кабінетом Міністрів України надзвичайних заходів щодо недопущення зменшення обсягів транспортування природного газу. Відтак, невиконанням(неналежним виконанням) взятих на себе договірних зобов`язань, відповідач поставив позивача у вкрай невигідне становище, порушуючи умови Договору, своєчасне та повне виконання якого мало та має вагоме значення для АТ «Укртрансгаз» як підприємства газотранспортної системи України, яке має стратегічне значення для держави Україна, що призводить до значних збитків та провокує суттєві ризики сталої роботи газотранспортної системи України та обмеження можливостей інвестування у її розвиток. Це означає, що за порушення договірних зобов`язань, та інших правил здійснення господарської діяльності підприємство самостійно несе відповідальність, передбачену законодавством України. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Незалежно від того, що стало причиною відсутності у боржника необхідної суми грошей (об`єктивні обставини чи суб`єктивна недбалість боржника), це не звільняє його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання (а.с.112-115)

22.11.2019 від відповідача надійшла відповідь на заперечення позивача № 1495 від 22.11.2019р. (вх. № 08-08/24427/19 від 22.11.2019), відповідно до якої зазначено, що причина утворення заборгованості відповідача перед позивачем не є наслідком винних дій відповідача, оскільки ПрАТ «Мелітопольгаз», як і інші Оператори ГРМ протягом 4 років звертається до Міністерства енергетики та вугільної промисловості та НКРЕ КП з питанням перегляду тарифу на нормовані виробничі втрати. У 2015 році Оператори ГРМ звернулись із колективним позовом до Міненерго вугілля. Рішенням суду Міненерговугілля зобов`язано затвердити розмірі нормативних втрат і виробничо технологічних втрат природного газу для Операторів ГРМ за списком, включно і ПАТ «Мелітопольгаз». Рішення суду не виконано. Останній раз тариф переглядався у грудні 2016 року та не включає в себе фінансування необхідного обсягу ВТВ. Таким чином, через ігнорування рішення суду, не перегляд тарифу протягом останніх років відповідач позбавлений можливості у повному обсязі сплачувати послуги надані АТ «Укртрансгаз», адже кошти на проведення таких оплат просто не закладені в тариф Товариства. Як раніше було зазначено у клопотанні, Відповідач, тривалий час знаходився у процедурі банкротства, і був вимушений сплачувати вимоги конкурсних кредиторів, остаточно розрахуватись відповідач зміг лише у 2017 році, відповідно 12.05.2017 року ухвалою Господарського суду Запорізької області провадження було закрито. Із лютого 2018 року Товариство перебувало у арешті за заявою ПАТ НАК Нафтогаз, розрахуватися із стягувачем у повному обсязі відповідач зміг лише у січні 2019 року. Протягом періоду лютий-жовтень 2019 року відповідач усіма можливими способами намагався стабілізувати своє матеріальне становище, незважаючи не те, що за ліцензією ПрАТ «Мелітопольгаз» отримує прибуток за надання послуг з розподілу природного газу. Споживання природного газу досить сезонне, і значною мірою відбувається з листопада по квітень, протягом же травня - жовтня Товариство отримує мінімальні грошові надходження. На підтвердження дійсних намірів Відповідача спрямованих на виконання грошового зобов`язання перед Позивачем, надаємо копії квитанцій про часткову сплату заборгованості у серпні 2019. Подальші дії направлені на добровільне виконання зобов`язання тимчасово неможливі, адже починаючи із 15.11.2019 року розрахункові рахунки відповідача знов знаходяться під арештом, в зв`язку з чим, відповідач просив суд задовольнити клопотання про зменшення суми пені.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 13.1 Договору встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором.

Пунктом 13.5 Договору встановлено, що в разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Враховуючи відсутність заперечень з боку Приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" щодо правильності розрахунків 33 531 грн. 52 коп 3% річних та 390 508 грн. 74 коп - пені за загальний період з 23.04.2019р. по 24.07.2019р. (по кожному акту окремо), розрахунки періодів і сум 3% річних та пені визнаються колегією суддів правильними.

Факт порушення грошових зобов`язань відповідачем також правомірно встановлено судом першої інстанції і не оспорюється ПрАТ «Мелітопольгаз».

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України також передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявність інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, при цьому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Відмовляючи в задоволені клопотання про зменшення пені суд виходив з того, що зобов`язання з оплати транспортування природного газу за договором покладалися саме на відповідача.

Відповідач є приватним підприємством і відповідно до ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик.

Згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Договір транспортування природного газу № було укладено між сторонами 01.08.2018р., тобто в той час коли, як доводить відповідач у своєму клопотанні про зменшення пені, він вже перебував у вкрай важкому фінансовому становищі, а треті особи (Міністерство енергетики та вугільної промисловості та НКРЕ КП) з 2015 року не переглядали питання тарифів на нормовані виробничі втрати.

Враховуючи вищевикладене, твердження апелянта про наявність доказів які підтверджують відсутність його вини в утворені заборгованості спростовуються фактичними обставинами справи.

Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що підписавши договір транспортування природного газу, відповідач був обізнаний про існуючий порядок розрахунків та правові наслідки порушення строків розрахунку та те, що недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів не є винятковим випадком в розумінні статті 233 ГК України і незалежно від того, що стало причиною відсутності у боржника необхідної суми грошей, це не звільняє його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання є таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Неналежним виконанням взятих на себе договірних зобов`язань, відповідач поставив Позивача у вкрай невигідне становище, порушуючи умови Договору, своєчасне та повне виконання якого мало та має вагоме значення для АТ «Укртрансгаз» як підприємства газотранспортної системи України, яке має стратегічне значення для держави Україна, що призводить до значних збитків та провокує суттєві ризики сталої роботи газотранспортної системи України та обмеження можливостей інвестування у її розвиток.

Висновок суду першої інстанції в частині того, що сума заявлених позивачем до стягнення з відповідача неустойки (пені) - 390 508 грн. 74 коп. не є надмірно великою порівняно із сумою порушеного зобов`язання - 5 690 029 грн. 63 коп. є співрозмірним з порушенням відповідає фактичним обставинам справи і не спростовано під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції, а тому відповідні доводи апеляційної скарги відхиляються як необґрунтовані.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування, а апеляційну скаргу залишає без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.11.2019 у справі №908/2241/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 25.11.2019 у справі №908/2241/19 залишити без змін.

Витрати зі сплатти судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.11.2019 у справі №908/2241/19 у сумі 137 566,57грн. покласти на Приватне акціонерне товариство "Мелітопольгаз" (72318, Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Чкалова, 47-А, ідентифікаційний код 05535349).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в порядку та строки визначені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.03.2020

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г. Іванов