ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" березня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3201/19

За позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Кловський узвіз, 9/1, м.Київ, 01021; )

До відповідача: Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" (вул. Одарія, 1, м.Одеса, 65003; )

За участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м.Київ, вул.Смоленська, 19; )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Ісак Д.П.

Представники:

від позивача: Цулаія Г.В. - на підставі довіреності № 1-1670 від 17.09.2019р.; Саєнко Р.К.- на підставі довіреності №1-2055 від 28.12.2019р., Ганченко М.О.- на підставі довіреності №1-2246 від 23.01.2020р.

від відповідача: Сідєльніков А.В. - на підставі довіреності №21/17-19 від 02.01.2019р.; довіреності №4 від 02.01.2020р.

від третьої особи: не з`явився.

В засіданні брали участь:

від позивача: Саєнко Р.К.- на підставі довіреності №1-2055 від 28.12.2019р., Ганченко М.О. - на підставі довіреності №1-2246 від 23.01.2020р.

від відповідача: Сідєльніков А.В. - на підставі довіреності №4 від 02.01.2020р.

від третьої особи: не з`явився.

Суть спору: Позивач - Акціонерне товариство (далі-АТ) "Укртрансгаз", звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства (далі-АТ) "ОДЕСАГАЗ" про стягнення заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу у розмірі 752 259 817 грн. 16 коп., пені у розмірі 123 113 927 грн. 76 коп., 3% річних у розмірі 11 370 178 грн. 20 коп. та інфляційних втрат у розмірі 25 164 766 грн. 84 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.11.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3201/19 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 26 .11.2019р. Протокольною ухвалою від 26.11.2019р. відкладено підготовче засідання на 17.12.2019р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.12.2019р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Крім того, залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг . Підготовче засідання відкладено на 09.01.2020р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.01.2020р. підготовче засідання відкладено на 23.01.2020р. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.01.2020р. закрито підготовче провадження у справі №916/3201/19 та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 11.02.2020р. У судових засіданнях щодо розгляду справи по суті оголошувалась перерва.

Представник позивача в судовому засіданні по розгляду справи по суті позов підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, що надійшла до суду 11.12.2019р.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 22.11.2019р.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг свою позицію у справі виклала у поясненнях, що надійшли до суду 27.01.2020р., та просила суд розглядати справу за відсутністю її представника.

Позивач у справі - АТ «Укртрансгаз», зазначив, що 01.03.2016р. між ПАТ «Укртрансгаз» (Оператор), та ПАТ «Одесагаз» (Замовник) було укладено Договір № транспортування природного газу, згідно п.2.1 якого Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник оплачує Оператору встановлену у цьому Договорі вартість таких послуг.

Згідно п.2.2 Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015р. (далі-Кодекс ГТС), з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Відповідно до п.2.3 Договору послуги, які можуть бути надані Замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування).

За умовами п.2.4 Договору обсяг послуг, що надаються за цим договором (крім послуг балансування), визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування), які згідно п.2.8. Договору є його невід`ємними частинами. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

У п.2.5 Договору сторони визначили, що приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

Згідно п.2.6 Договору Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Відповідно до п.2.7 Договору Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Позивач зауважив, що відповідно до положень п.4.1 Договору Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.

Позивач також зазначив, що відповідно до п.п.2 п.7 глави 3 розділу ХІУ Кодексу ГТС негативний місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований у строк до 12 числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуг балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Аналогічні положення містить п.9.1 Договору, яким встановлено, що у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування . Негативний місячний небаланс Замовника визначається відповідно до Кодексу.

Згідно п.11.4 Договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього Договору.

У п.9.4 Договору сторони домовилися, що Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру .Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Позивач зазначає, що умови п.9.4. Договору повністю відповідають положенням п.4 глави 4 Розділу ХІУ Кодексу ГТС.

Крім того, позивач зазначив, що передумовою надання послуг балансування є наявність у Замовника негативного місячного небалансу, що не був врегульований у строк до 12 числа наступного місяця.

Поняття небалансу та алокації міститься у п.5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС, згідно якого: небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації; алокація - обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Позивач зазначив, що ним, як Оператором ГТС, було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу у вересні в обсязі 5 000,000 тис.куб.м, в жовтні в обсязі 7 004,687 тис.куб.м, у листопаді в обсязі 15 000,000 тис.куб.м, в грудні в обсязі 16 088,000 тис.куб.м, у січні в обсязі 7 719,089 тис.куб. м, у лютому в обсязі 6 327,508 тис.куб.м. Зазначене підтверджується алокаціями (звітами) АТ «Одесагаз» про поділ фактичного обсягу природного газу за вересень-грудень 2018р. та січень-лютий 2019р., звітами по точках входу/виходу за вересень-грудень 2018р. та січень-лютий 2019р.

У зв`язку із нездійсненням АТ «Одесагаз» заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, АТ «Укртрансгаз» надало АТ «Одесагаз» послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 772 573 009 грн 34 коп., про що було оформлено односторонні акти про надання таких послуг №09-18- БАЛАНС від 30.09.2018р., №10-18--БАЛАНС від 31.10.2018р., №11-18--БАЛАНС від 30.11.2018р., №12-18--БАЛАНС від 31.12.2018р., №01-19--БАЛАНС від 31.01.2019р., №02-19--БАЛАНС від 28.02.2019р., які надіслано відповідачу разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу, які було отримано відповідачем.

За таких обставин, позивач вважає, що з моменту отримання вказаних актів, звітів та рахунків, відповідно до умов п.9.4 Договору та п.4 глави 4 Розділу ХІУ Кодексу ГТС, у АТ «Одесагаз» виникло зобов`язання здійснити оплату наданих послуг у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання зазначених документів. Однак, зазначені оплати у встановлений строк проведено не було, у зв`язку з чим за АТ «Одесагаз» рахується заборгованість у сумі 752 259 817 грн 16 коп.

Відповідно до п.13.1 Договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором.

Згідно п.13.5 Договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня я. від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі зазначеного пункт Договору позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 123 113 927 грн 76 коп.

Крім того, з урахуванням положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 11 370 178 грн 20 коп. та інфляційні втрати у розмірі 25 164 766 грн 84 коп.

Позивач також вважає, що наявність додатків 1,2 3 до Договору не є істотною умовою такого Договору, а отже Договір може бути укладений без їх наявності. Між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов Договору, Договір підписано уповноваженими особами та відповідачем вчинено дії, які свідчать про схвалення й прийняття до виконання вказаного правочину, отже, договір є чинним.

З урахуванням положень абз.4 п.4 ст.179 Господарського кодексу України додаток 1 (розподіл потужностей) та додаток 2 (транспортування) до Договору є виключно конкретизацією умов Договору у цій частині. При цьому, позивач вважає, що укладання Договору транспортування природного газу з одночасним підписанням додатків 1 та 3 (розподіл потужності) до нього, не передбачено і суперечить порядку розподілу потужності, визначеному нормами Розділу ІХ Кодексу ГТС .

Позивач зазначає, що з метою підписання додатку 3 до Договору він направляв його на підписання відповідачу, але АТ «Одесагаз» підписаний додаток не повернуло.

Стосовно додатку 2 позивач зазначив, що обов`язок щодо направлення підписаного зі свого боку цього додатку покладено на АТ «Одесагаз», яке не направляло на адресу АТ «Укртрансгаз» такого додатку.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що АТ «Одесагаз» здійснює свою господарську діяльність з транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ трубопроводами на підставі Ліцензії Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сфері енергетики (НКРЕ) серія АЕ №194511, виданої на підставі рішення №211 від 28.02.2013р.

При цьому, відповідно до п.п.45 п.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», транспортування природного газу господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу. АТ «Одесагаз» здійснює свою господарську діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на підставі Ліцензії АЕ №295532 з безстроковим терміном дії, виданої згідно постанови НКРЕКП від 15.12.2015р., в межах території м.Одеса та Одеської області, де знаходяться газотранспортні мережі, що перебувають у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Одесагаз» з метою його фізичної доставки споживачам.

Відповідач зауважив, що в процесі здійснення господарської діяльності право власності на природний газ, який надходить газорозподільною системою, до АТ «Одесагаз» не переходить. АТ «Одесагаз» тільки виконує функції з контролю, регулювання, приладового обліку природного газу, спожитого кінцевими споживачами.

Відповідач також зазначив, що підписання Договору № транспортування природного газу від 01.03.2016р. було обумовлене не волевиявленням сторін, Договір був підписаний на виконання приписів Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу ГТС та Постанови НКРЕКП №2497 від 30.09.2015р., за вказівкою НКРЕКП. При цьому, відповідач вважає, що одержання послуг балансування не пов`язане з господарською діяльністю АТ «Одесагаз» .

Аналізуючи положення Договору № транспортування природного газу від 01.03.2016р. відповідач зазначив, що відповідно до положень п.2.3 Договору Замовнику можуть бути надані такі послуги: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності) ; послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування).

За умовами п.2.4- п.2.7 Договору обсяг послуг, що надаються за цим договором (крім послуг балансування), визначається підписанням додатка 1 до цього договору. Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу. Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

У п.5.4 Договору сторони встановили, що окремим додатком 3 до цього Договору між Оператором та Замовником, який є оператором газорозподільної системи / прямим споживачем / газовидобувним підприємством / виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.

Пунктом 2.8 Договору встановлено, що додатки №№1,2,3 є його невід`ємними частинами. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Відповідно до п.6.1 п.6.3 Договору Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності). Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу. Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.

Відповідач зазначає, що додатки 1,2,3 щодо розподілу потужності /транспортування природного газу/ визначення переліку комерційних вузлів обліку газу не складалися та не підписувалися.

Згідно п.п.4 п.2 глави 7 розділу ІІІ Кодексу ГТС приймання-передача природного газу між оператором газотранспортної системи та оператором газорозподільної системи відбувається в точках комерційного обліку газу на газорозподільних станціях і оформлюється актами приймання-передачі, що підписуються представниками цих сторін не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним.

Але, як зазначає відповідач, сторони не підписували додатку 3 до Договору, яким визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, які повинні містити схеми потоків газу через вузли обліку природного газу, їх місце розташування на схемі, межі балансової належності або схематичні позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки. Відсутність визначеного переліку комерційних вузлів обліку газу свідчить про те, що відомості про об`єми (обсяги) природного газу, які заявляються позивачем, на думку відповідача, не можуть бути достовірними та застосовуватись для здійснення комерційних розрахунків.

З урахуванням позиції Південно-західного апеляційного господарського суду, викладеної у постанові від 20.03.2019р. у справі №916/2090/16, з якою погодився Верховний Суд (постанова від 25.06.2019р.), позивач вважає, що відсутність додатків 1,2,3 до договору транспортування природного газу вказує на неузгодженість сторонами такої істотної умови як предмет договору, а тому такий договір в силу вимог ч.8 ст.181 Господарського кодексу України є неукладеним, а складені АТ «Укртрансгаз» на підставі п.11.4 договору транспортування природного газу односторонні акти послуг балансування не можуть бути визнані належним доказом на підтвердження визначення вартості послуг балансування газу.

Також, відповідач вважає, що позивачем порушено порядок обліку природного газу, що робить неможливим визначення фактичного обсягу транспортування та вартості послуг балансування.

Так, згідно абз.1 п.2 Розділу 3 Кодексу ГТС приймання-передача природного газу у фізичних точках входу та точках виходу здійснюється виключно за наявності комерційного ВОГ (ПВВГ). Згідно абз.2 п.2 Розділу 3 Кодексу ГТС комерційний облік природного газу проводиться на комерційному ВОГ (ПВВГ) сторони, що передає природний газ .Якщо у сторони, що передає газ відсутній комерційний ВОГ (ПВВГ), комерційний облік природного газу проводиться на комерційному ВОГ (ПВВГ) сторони, що приймає газ.

Пунктом 5.5 Договору сторони передбачили, що на кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (ЗВТ).

У п.9.1 Договору зазначено, що у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс Замовника визначається відповідно до Кодексу.

При цьому, відповідно до п.9.3, п.9.4 Договору базова ціна газу визначається Оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до 10 числа місяця наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті. Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

У п.11.1 Договору сторони також погодили, що послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг балансування, оформлюються Оператором і Замовником актами наданих послуг.

Відповідач зазначає, що сторони за Договором не підписували додатку до Договору, яким визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, які повинні містити схеми потоків газу через вузли обліку природного газу, їх місце розташування на схемі, межі балансової належності або схематичні позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки, а позивач не передавав об`єми (обсяги) природного газу в точках комерційного обліку.

Відповідач також вважає розрахунки позивача стосовно визначення (розрахунку) об`єму (обсягу) транспортування природного газу та небалансів безпідставними та такими, що не відповідають дійсним об`ємам (обсягам) транспортування природного газу і не вважаються комерційними .

Відповідач вважає, що односторонні акти надання послуг балансування обсягів природного газу та рахунки не можуть бути належним доказом на підтвердження визначення обсягів та вартості послуг балансування газу, адже, згідно абз.2 п.2 Розділу 3 Кодексу ГТС послуга балансування послуга, що надається оператору газотранспортної системи на підставі відповідного договору купівлі-продажу природного газу, необхідного для врегулювання короткострокових коливань попиту та пропозицій на природний газ, що не є короткостроковим стандартизованим продуктом. За таких обставин, відповідач вважає, що послуга балансування надається тільки Оператору ГТС ( АТ «Укртрансгаз»), а не АТ «Одесагаз».

АТ «Одесагаз» також зазначило, що такої послуги як балансування чи врегулювання небалансів не замовляло у позивача, і позивач не здійснював реальної передачі (продажу) природного газу АТ «Одесагаз».

Крім того, відповідач зазначає, що у нього не виникало негативних місячних небалансів. Різниці у вимірах природного газу є наслідком довільних розрахунків об`єму (обсягу) транспортування природного газу та їх автоматичного коригування позивачем у бік збільшення за рахунок приведення цих обсягів до стандартних умов.

Об`єми природного газу, які транспортуються АТ «Укртрансгаз№ як оператором газотранспортної системи, автоматично коригуються у бік збільшення за рахунок приведення цих обсягів до стандартних умов відповідно до ст.2 Кодексу ГТС. В свою чергу НКРЕКП своєю постановою №1509 від 23.11.2018р. заборонило АТ «Одесагаз» при здійсненні обліку природного газу, використаного побутовими споживачами, приводити об`єми природного газу до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків за використаний природний газ побутовими споживачами. Тобто, АТ «Одесагаз» заборонено вести облік та проводити процедури алокації за фактично спожиті (використані) об`єми природного газу кінцевими споживачами, у зв`язку з чим під час обліку природного газу розподіленого кінцевим споживачам виникає штучна різниця. Обсяги природного газу, відображені в алокаціях (звітах) про поділ природного газу відповідача, в силу приписів постанови НКРЕКП, не враховують об`єми (обсяги) газу приведення до стандартних умов.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - НКРЕКП, у своїх поясненнях навела положення Кодексу ГТС щодо визначення термінів «алокація», «небаланс», «номінація», «замовник послуг транспортування», із посиланням на положення глави 1 розділу ХІ Кодексу зазначила, що номінації подаються замовниками послуг транспортування на відповідну добу в розрізі кожної точки входу/виходу. При цьому, номінації/реномінації, що подаються замовником послуг транспортування природного газу, повинні містити таку інформацію: ідентифікацію точки входу або виходу, з/до якої замовник послуг транспортування має намір подати/відбирати природний газ у відповідну газову добу; ідентифікацію замовника послуг транспортування природного газу, що надає номінацію/реномінацію на відповідну точку входу та виходу (назва замовника, його ЕІС-код); ідентифікацію, що номінація/реномінація подається на обсяги природного газу, які заявляються до транспортування з використанням потужностей з обмеженнями; для точок входу/виходу на міждержавних з`єднаннях - напрямок потоку природного газу; час початку і кінця потоку природного газу, щодо якого надається номінація/реномінація; ідентифікацію контрагента замовника послуг транспортування природного газу, що отримує/передає природний газ у відповідній точці входу або виходу суміжного оператора газотранспортної системи (назва контрагента, його ЕІС-код); газову добу, до якої належить відповідна номінація/реномінація; обсяг природного газу, що заявляється до транспортування.

Третя особа також зазначила, що положеннями глави 6 розділу ХІУ Кодексу ГТС передбачено процедуру розрахунку обсягу добового небалансу та плати за добовий небаланс. Так, оператор газотранспортної системи розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до газотранспортної системи та алокаціями відбору з газотранспортної системи (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень). Плата за добовий небаланс має відображати витрати та враховувати вартість вчинення балансуючих дій оператором газотранспортної системи, а також коригування, визначене відповідно до вимог цієї глави. Плата за добовий небаланс застосовується таким чином: якщо обсяг добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є позитивним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, продав оператору газотранспортної системи природний газ в обсязі добового небалансу і, відповідно, має право на отримання грошових коштів від оператора газотранспортної системи у розмірі плати за добовий небаланс; якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс. Для розрахунку плати за добовий небаланс для кожного замовника послуг транспортування природного газу оператор газотранспортної системи множить остаточний обсяг добового небалансу на ціну, що застосовується відповідно до пунктів 8 - 12 цієї глави.

НКРЕКП зазначає, що маржинальна ціна продажу та маржинальна ціна придбання природного газу розраховується для кожної газової доби таким чином: 1).маржинальна ціна продажу природного газу є найменшим з таких значень : найнижча ціна продажу будь-якого короткострокового стандартизованого продукту, стороною якого є оператор газотранспортної системи, що відноситься до газової доби ( D); середньозважена ціна короткострокових стандартизованих продуктів за газову добу ( D), зменшена на величину коригування; 2) маржинальна ціна придбання є найбільшим з таких значень: найвища ціна придбання будь-якого короткострокового стандартизованого продукту, стороною якого є оператор газотранспортної системи, що відноситься до газової доби ( D); середньозважена ціна короткострокових стандартизованих продуктів за газову добу ( D), збільшена на величину коригування.

З метою визначення маржинальної ціни продажу, маржинальної ціни придбання й середньозваженої ціни оператором газотранспортної системи використовується інформація про операції, що відбуваються на торговій платформі, вибір якої погоджено Регулятором. У випадку непогодження Регулятором відповідно до п.10 цієї глави торгової платформи маржинальна ціна продажу та маржинальна ціна придбання розраховується для кожної газової доби таким чином: маржинальна ціна продажу визначається шляхом зменшення вартості природного газу, придбаного оператором газотранспортної системи внаслідок отримання послуг балансування за цю газову добу, на величину коригування; маржинальна ціна придбання визначається шляхом збільшення вартості природного газу, придбаного оператором газотранспортної системи внаслідок отримання послуг балансування за цю газову добу, на величину коригування. У випадку якщо відповідно до пунктів 9 - 11 цієї глави визначення маржинальної ціни продажу та маржинальної ціни придбання природного газу є неможливим, формування ціни здійснюється наступним чином: маржинальна ціна продажу визначається відповідно до ціни закупівлі природного газу оператором газотранспортної системи, яка сформувалася протягом газового місяця (М-1), зменшеної на величину коригування; маржинальна ціна придбання визначається відповідно до ціни закупівлі природного газу оператором газотранспортної системи, яка сформувалася протягом газового місяця (М-1), збільшеної на величину коригування; ціна закупівлі природного газу оператором газотранспортної системи, яка сформувалася протягом газового місяця (М-1), публікується оператором газотранспортної системи на інформаційній платформі та/або на його веб-сайті. Величина коригування, визначена в пунктах 9, 11 та 12 цієї глави, становить 10 %.

Разом з тим, як зазначає третя особа, відповідно до положень п.п.15,16 глави 6 Розділу ХІУ Кодексу ГТС плата за добовий небаланс для замовника послуг транспортування природного газу розраховується без урахування величини коригування, якщо обсяг добового небалансу не перевищує допустиме відхилення. У випадку позитивного небалансу допустиме відхилення розраховується щоденно та дорівнює 10 % від обсягів природного газу, поданих на точках виходу (за винятком віртуальної торгової точки) до газотранспортної системи у відповідну газову добу. У випадку негативного небалансу допустиме відхилення розраховується щоденно та дорівнює 10 % від обсягів природного газу, поданих на точках входу (за винятком віртуальної торгової точки) до газотранспортної системи у відповідну газову добу. У випадку якщо попередня щодобова алокація відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, відрізняється від остаточної щодобової алокації відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, розмір допустимого відхилення збільшується на різницю між попередньою та остаточною алокацією. У випадку якщо попередня щодобова алокація відбору оператором газорозподільної системи з метою покриття своїх потреб та виробничо-технологічних витрат відрізняється від остаточної щодобової алокації такого відбору, розмір допустимого відхилення збільшується на різницю між попередньою та остаточною щодобовою алокацією про обсяги відбору природного газу оператором газорозподільної системи для потреб та виробничо-технологічних витрат, але не більше 15 % від попередньої щодобової алокації відбору природного газу оператором газорозподільної системи з метою покриття своїх потреб та виробничо-технологічних витрат за відповідну газову добу.

Крім того, як зазначає третя особа, положеннями глави 6 Розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494, з урахуванням специфіки переміщення природного газу газорозподільною системою, що пов`язана з умовною нормативною герметичністю газопроводів, з`єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, інших приладів та обладнання (тобто стан, за якого можливий витік газу, що не може бути зафіксований органолептичним методом) та витоками газу під час технічного огляду чи обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, устаткування, Оператор ГРМ укладає договір (договори) на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності.

Об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 Розділу ХІІ цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу, до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу, який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду.

Оператор ГРМ для забезпечення власної господарської діяльності ( в тому числі для фізичного балансування ГРМ, власних виробничих потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ) закуповує природний газ у власника природного газу ( в тому числі ГДП, ВБГ, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.

За таких обставин, третя особа вважає, що оператор газорозподільної системи має право вільно обирати джерела закупівлі природного газу для забезпечення господарської діяльності, в тому числі для покриття фактичних втрат і виробничо-технічних витрат природного газу.

Виходячи з матеріалів справи та пояснень представників сторін, судом встановлено, що 01.03.2016р. начальник Управління реалізації та розрахунків за надані послуги з транспортування та зберігання природного газу Грищенка В.П., що діяв на підставі довіреності, виданої від імені ПАТ «Укртрансгаз» (Оператор) та виконавчий директор ПАТ «Одесагаз» Герасименко В.О., що діяв на підставі Статуту ПАТ «Одесагаз» (Замовник) підписали Договір № транспортування природного газу, згідно п.2.1 якого Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник оплачує Оператору встановлену у цьому Договорі вартість таких послуг.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, а також положеннями Закону України Про ринок природного газу, Цивільного та Господарського кодексів України.

Згідно з ч.1 ст. 306 Господарського кодексу України транспортування продукції трубопроводами є окремим видом господарської діяльності, що регулюється зокрема нормами даного Кодексу.

Пунктом 45 ч.1 ст. 1 Закону України Про ринок природного газу визначено, що транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу; газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу.

В силу приписів ст. 32 Закону України Про ринок природного газу, транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс газотранспортної системи (Кодекс ГТС), затверджений постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015р. Кодекс також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

Відповідно до пункту 4 глави 3 розділу І Кодексу ГТС експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

Згідно з абз. 36 пункту 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України Про ринок природного газу оператор газотранспортної системи є юридичною особою, яка не є складовою вертикально інтегрованої організації і здійснює свою господарську діяльність незалежно від діяльності з видобутку, розподілу, постачання природного газу, діяльності оптових продавців. Оператор газотранспортної системи не може провадити діяльність з видобутку, розподілу або постачання природного газу.

Отже, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

Відповідно до ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, Типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови (ч.4 ст. 179 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ч.ч.1-3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За змістом розділу ІІ Договору № транспортування природного газу послуги, які можуть бути надані Замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування).

Такі послуги надаються оператором на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

При цьому, за умовами п.2.4 Договору обсяг послуг, що надаються за цим договором (крім послуг балансування), визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування), які згідно п.2.8. Договору є його невід`ємними частинами. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідні додатки 1 та 2 щодо розподілу потужності / транспортування природного газу не складались.

Відсутність вказаних додатків вказує на неузгодженість сторонами такої істотної умови як предмет договору, а тому такий договір в силу вимог ч.8 ст. 181 Господарського процесуального кодексу України є неукладеним.

Згідно абз.1 п.2 Розділу 3 Кодексу ГТС приймання-передача природного газу у фізичних точках входу та точках виходу здійснюється виключно за наявності комерційного ВОГ (ПВВГ). Згідно абз.2 п.2 Розділу 3 Кодексу ГТС комерційний облік природного газу проводиться на комерційному ВОГ (ПВВГ) сторони, що передає природний газ . Якщо у сторони, що передає газ відсутній комерційний ВОГ (ПВВГ), комерційний облік природного газу проводиться на комерційному ВОГ (ПВВГ) сторони, що приймає газ.

Пунктом 5.5 Договору сторони передбачили, що на кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (ЗВТ).

У п.9.1 Договору зазначено, що у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс Замовника визначається відповідно до Кодексу.

При цьому, відповідно до п.9.3, п.9.4 Договору базова ціна газу визначається Оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до 10 числа місяця наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті. Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру .Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

У п.11.1 Договору сторони також погодили, що послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг балансування, оформлюються Оператором і Замовником актами наданих послуг.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що сторони за Договором не підписували додатку до Договору, яким визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, які повинні містити схеми потоків газу через вузли обліку природного газу, їх місце розташування на схемі, межі балансової належності або схематичні позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки, а позивач не передавав об`єми (обсяги) природного газу в точках комерційного обліку.

За вказаних обставин, складені ПАТ Укртрансгаз на підставі п. 11.4 Договору односторонні акти надання послуг балансування обсягів природного газу не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягів та вартості послуг балансування газу у спірний період .

Суд вважає за необхідне також зауважити, що надання послуг балансування перебуває у безпосередньому зв`язку з послугами транспортування природного газу і відсутність узгоджених умов щодо обсягів та порядку надання цих послуг унеможливлює виконання й решти положень Договору, у тому числі, в частині порядку визначення вартості послуг балансування.

З урахуванням викладеного вище, оцінюючи всі наявні докази в їх сукупності, з урахуванням обраних позивачем предмету та підстав позовних вимог у даній справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 752 259 817 грн 16 коп. у якості заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу за Договором № транспортування природного газу .

Вимоги позивача щодо стягнення пені у розмірі 123 113 927 грн. 76 коп., 3% річних у розмірі 11 370 178 грн. 20 коп. та інфляційних втрат у розмірі 25 164 766 грн. 84 коп. у даній справі є похідними від вимог щодо стягнення заборгованості, та не підлягають задоволенню у зв`язку із відмовою у задоволенні вимоги щодо стягнення боргу.

Суд вважає за необхідне також зауважити, що складені позивачем односторонні акти не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу. Правові висновки щодо обов`язковості документального оформленням факту надання послуг балансування та їх заявленого обсягу при стягненні сум заборгованості за послуги балансування, обов`язковості з доказової точки зору факту понесення витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування обсягів природного газу у заявлені ним періоди, так само як і розміру заявленої до стягнення вартості послуг балансування, наведені у справі №916/2090/16, зокрема, у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та постанові Верховного Суду від 25.06.2019рр..

Наявні в матеріалах справи документи, в т.ч. і документи Регулятора - НКРЕКП в частині проведення перевірки діяльності позивача, і документи позивача в частині визначення вартості газу за умов недоведення позивачем суду обсягів газу, вартість яких розраховувалась, та за умов не вчинення сторонами достатніх дій, які б свідчили, що правова природа спірних правовідносин - договірна, - вищевикладених висновків суду не спростовують.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що згідно ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст. 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Акціонерного товариства «Одесагаз» про стягнення - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повний текст складено 16 березня 2020 р.

Суддя Н.В. Рога