ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2020 р.м. ХарківСправа № 5023/10655/11

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Добреля Н.С.

судді: Лаврова Л.С. , Байбак О.І.

за участю судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши матеріали позовних заяв №922/1157/17, №922/481/16, №922/1081/16, №922/1618/16, №922/2504/16 в порядку загального позовного провадження

за позовом Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" (61001, м. Харків, вул. Морозова, 13)
до Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126)
про в межах справи №5023/10655/11 про банкрутство стягнення коштів
за участю :

представника заявника - Шейко О.І., керівник на підставі наказу № 92-к від 11.07.19 року; Альохін С.О., довіреність, № 3 від 17.02.2020 року, на підставі наказу № 10 від 14.02.2020 року,

представника боржника - Гедзь Д.І., на підставі наказу № 290-к від 01.08.2019 року, наказу № 574 від 23.08.2019 року та статуту № 231 від 22.08.2019 року;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області перебувають на розгляді заяви ДП "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" за вх. №№ 481/16, 1081/16, 1618/16, 2504/16, 1157/17 про стягнення заборгованості в межах справи про банкрутство ДП "Завод ім. Малишева" за № 5023/10655/11.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.12.2011 року порушено справу про банкрутство стосовно Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.04.2016 порушено провадження у справі № 922/1081/16 за заявою Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" (позивач) до відповідача - Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" про стягнення з останнього заборгованості по оплаті за виконані роботи (надані послуги) за актами № 61 від 03.04.2013; № 62 від 03.04.2013; № 63 від 03.04.2013 та № 72 від 25.04.2013 до додаткової угоди № 61 від 22.05.2012 до Договору № 63900-393дп від 19.04.2010; за актами № 59 від 03.04.2013 та № 71 від 22.04.2013 до додаткової угоди № 63 від 19.06.2012 до Договору № 63900-393дп від 19.04.2010 та за актом № 60 від 03.04.2013 до додаткової угоди № 64 від 25.05.2012 до Договору № 63900-393дп від 19.04.2010 в сумі 409638,98 грн.

Ухвалою господарського суду від 02.02.2017 справу № 922/1081/16 за позовом ДП "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" до ДП "Завод імені В.О. Малишева" про стягнення 409638,98 грн передано для спільного розгляду із справою № 5023/10655/11 про визнання банкрутом ДП "Завод імені В.О. Малишева".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.02.2016 порушено провадження у справі № 922/481/16 за заявою Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" (позивач) до відповідача - Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" про стягнення з останнього заборгованості по оплаті за виконані роботи (надані послуги) за актами № 27 від 13.02.2013, № 41 від 01.03.2013, № 55 від 21.03.2013 до додаткової угоди № 61 від 22.05.2012 до Договору № 63900-393дп від 19.04.2010; за актом № 54 від 21.03.2013 до додаткової угоди № 63 від 19.06.2012 до Договору № 63900-393дп від 19.04.2010; за актами № 47 від 18.03.2013 та № 48 від 18.03.2013 до додаткової угоди № 64 від 25.05.2012 до Договору № 63900-393дп від 19.04.2010 та за актом № 53 від 21.03.2013 до додаткової угоди № 65 від 29.05.2012 до Договору № 63900-393дп від 19.04.2010 в сумі 361404,53 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.04.2017 порушено провадження у справі № 922/1157/17 за заявою Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" (позивач) до відповідача - Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" про стягнення з останнього заборгованості по оплаті за виконані роботи (надані послуги) за актами № 111 від 26.06.2013, № 112 від 26.06.2013, № 115 від 04.07.2013, № 116 від 04.07.2013 до додаткової угоди № 61 від 22.05.2012 до Договору № 63900-393дп від 19.04.2010; за актом № 108 від 26.06.2013 до додаткової угоди № 64 від 25.05.2012 до Договору № 63900-393дп від 19.04.2010; за актом № 109 від 26.06.2013 до додаткової угоди № 65 від 29.05.2012 до Договору № 63900-393дп від 19.04.2010 в сумі 332200,25 грн.

Ухвалою господарського суду від 18.04.2017 об`єднано справи № 922/1157/17 та № 922/481/16 в одне провадження із заявою № 922/1081/16 в межах справи № 5023/10655/11 про банкрутство Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" оскільки у наведених справах беруть участь ті самі сторони, а також те, що справи пов`язані між собою однією підставою виникнення.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.08.2016 порушено провадження у справі № 922/2504/16 за заявою Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" (позивач) до відповідача - Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" про стягнення з останнього заборгованості по оплаті за виконані роботи (надані послуги) за актами № 126 від 05.08.2013 та № 133 від 28.08.2013 до додаткової угоди № 61 від 22.05.2012 до Договору № 63900-393дп від 19.04.2010; за актом № 134 від 28.08.2013 до додаткової угоди № 63 від 19.06.2012 до Договору № 63900-393дп від 19.04.2010; за актом № 129 від 15.08.2013 до додаткової угоди № 65 від 29.05.2012 до Договору № 63900-393дп від 19.04.2010 в сумі 86780,42 грн.

Ухвалою господарського суду від 13.06.2017 справу № 922/2504/16 за позовом ДП "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" до ДП "Завод імені В.О.Малишева" про стягнення 86780,42 грн за виконані роботи (надані послуги) по Договору № 63900-393дп від 19.04.2010 та додаткових угод до нього передано для спільного розгляду із справою № 5023/10655/11 про визнання банкрутом ДП "Завод ім. В.О. Малишева".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.05.2016 порушено провадження у справі № 922/1618/16 за заявою Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" (позивач) до відповідача - Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева" про стягнення з останнього заборгованості по оплаті за виконані роботи (надані послуги) за актом № 85 від 21.05.2013 до додаткової угоди № 61 від 22.05.2012 до Договору № 63900-393дп від 19.04.2010; за актами № 87 від 21.05.2013 та № 94 від 28.05.2013 до додаткової угоди № 65 від 29.05.2012 до Договору № 63900-393дп від 19.04.2010 р. в сумі 239096,28 грн.

Ухвалою суду від 18.04.2017 р. об`єднано справи № 922/1157/17 та № 922/481/16 в одне провадження із заявою 1081/16 в межах справи № 5023/10655/11 про банкрутство Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" оскільки у наведених справах беруть участь ті самі сторони, а також те, що справи пов`язані між собою однією підставою виникнення.

Ухвалою господарського суду від 20.06.2017 справу № 922/1618/16 за позовом Державного підприємства конструкторське бюро з двигунобудування" до Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" про стягнення 239096,28 грн за виконані роботи (надані послуги) по Договору № 63900-393дп від 19.04.2010 та додаткових угод до нього передано для спільного розгляду із справою № 5023/10655/11 про банкрутство ДП "Завод імені В.О.Малишева".

Ухвалою суду від 27.06.2017 об`єднано справи № 922/2504/16 та 922/1618/16 в одне провадження із заявою № 922/1081/16 в межах справи № 5023/10655/11 про банкрутство Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева".

Ухвалою господарського суду від 29.01.2019 (у складі головуючого судді Усатого В.О., суддів Савченко А.А., Яризька В.О.) провадження по заявам Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" (вх. № 922/1157/17, вх. № 922/481/16, вх. № 922/1081/16, вх. № 922/1618/16, вх. № 922/2504/16 в межах справи № 5023/10655/11) - закрито.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.04.2019 ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.01.2019 скасовано, справу № 5023/10655/11 в частині розгляду позовних заяв № 922/1157/17, № 922/481/16, № 922/1081/16, № 922/1618/16, № 922/2504/16 передано на розгляд до Господарського суду Харківської області.

Постановою Верховного Суду від 31.07.2019 постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.04.2019 залишено без змін.

Відповідно до автоматизованого розподілу для подальшого розгляду заяв №№ 922/1157/17, 922/481/16, 922/1081/16, 922/1618/16, 922/2504/16 в межах справи про банкрутство № 5023/10655/11 призначено суддю Добрелю Н.С.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.11.2019 року прийнято до розгляду заяви №№ 922/1157/17, 922/481/16, 922/1081/16, 922/1618/16, 922/2504/16 в межах справи про банкрутство № 5023/10655/11 та призначено для розгляду заяв колегію суддів.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 21.11.2019 року для розгляду заяв №№ 922/1157/17, 922/481/16, 922/1081/16, 922/1618/16, 922/2504/16 в межах справи про банкрутство №5023/10655/11 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Добреля Н.С., суддя Лаврова Л.С., суддя Байбак О.І.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.11.2019 року прийнято заяви №№ 922/1157/17, 922/481/16, 922/1081/16, 922/1618/16, 922/2504/16 в межах справи про банкрутство № 5023/10655/11 до свого провадження. Призначено розгляд заяв №№ 922/1157/17, 922/481/16, 922/1081/16, 922/1618/16, 922/2504/16 в межах справи про банкрутство № 5023/10655/11

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.12.2019 року здійснено подальший розгляд заяв №№ 922/1157/17, 922/481/16, 922/1081/16, 922/1618/16, 922/2504/16 в межах справи про банкрутство № 5023/10655/11 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.01.2020 року підготовче засідання було відкладено на 05.02.2020 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.02.2020 року підготовче провадження з розгляду заяв №№ 922/1157/17, 922/481/16, 922/1081/16, 922/1618/16, 922/2504/16 в межах справи про банкрутство № 5023/10655/11 було закрито та призначено до розгляду по суті на 17.02.2020 року.

Ухвалами господарського суду Харківської області, які занесені до протоколу судового засідання, в судових засіданнях було оголошено перерву до 27.02.2020 року та до 12.03.2020 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 12.03.2020 року представник позивача надав супровідний лист із доказами оплати судової експертизи.

Представник позивача в судовому засіданні 12.03.2020 року підтримав позовні вимоги, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.03.2020 року проти позову заперечував, посилаючись на те, що по-перше між сторонами було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог, по-друге частина вимог були погашені шляхом оплати на суму 2845441,25 грн. відповідно до банківської виписки та по-третє частина заборгованості вважається погашеною на підставі ухвали суду від 18.01.2013 року, яка була прийнята в рамках банкрутства.

Розглянувши матеріали заяв №№ 922/1157/17, 922/481/16, 922/1081/16, 922/1618/16, 922/2504/16 в межах справи про банкрутство № 5023/10655/11, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

19.04.2010 року між Державним підприємством Харківське конструкторське бюро з двигунобудування (позивач) та Державним підприємством Завод ім.. В.О. Малишева (відповідач) було укладено договір № 63900-393 дп.

Відповідно до п.п . 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 договору замовник поручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по поставці продукції та наданню послуг в рамках виготовлення 430 штук двигунів 3ТД-3А для БТР-4. Загальна сума договору складає 22 000 000,00 грн. в тому числі ПДВ 3 666 666,67 грн. Специфікації поставок продукції та послуг, вартість та строки погоджуються в додаткових угодах до даного договору, які сторони будуть оформлювати по мірі виробничої необхідності. У випадку, якщо виготовлення продукції по даного договору замовник передає виконавцю матеріали, заготовки, деталі або вузли то це погоджується в додаткових умовах з визначенням закладної переданих ТМЦ. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити продукцію та надані послуги.

Замовник перераховує виконавцю аванс в розмірі 20% від вартості поставленої продукції (наданих послуг) погодженою в конкретній додатковій угоді. По кожній конкретній додатковій угоді виконавець приступає до виготовлення продукції та наданих послуг після отримання авансу. Остаточний розрахунок за поставлену продукцію та виконані роботи (послуги) проводиться на основі документів, які підтверджують поставку продукції (наданих послуг) (накладна на відпуск ТМЦ, акт здачі-приймання) на протязі 5-ти банківських днів з моменту надання послуг (поставку продукції). Сума авансу указується при кінцевому розрахунку за поставлену продукцію (наданих послуг). Форма оплати-перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця. Допускається оплата шляхом взаєморозрахунків за згодою сторін (п.п. 2.1, 2.2, 2.3 договору).

Відвантаження продукції виконавцем проводиться на основі довіреності замовника з оформленням накладної на відпуск ТМЦ та податкової накладної по сплаті ПДВ. Виконані послуги (виконані роботи) закриваються актами здачі-приймання робіт, які виконавець направляє замовнику після виконання робіт (п.п. 3.1, 3.3 договору).

Відповідно до п. 8.1 договору, даний договір вступає в законну силу з моменту підписання його обома сторонами та діє до 31 грудня 2012 року. За згодою сторін строк дії договору може бути змінений.

22 травня 2012 року між сторонами складено та підписано додаткову угоду № 61 до договору № 63900-393 дп від 19 квітня 2010 року, відповідно до якої замовних поручає, а виконавець надає послуги по дороботці деталей та зборочних вузлів для двигунів 3ТД-3А згідно специфікації № 2. Ціна додаткової угоди № 61 складає 268 880,23 грн.

Згідно додаткової угоди № 64 від 25 травня 2012 року, замовник поручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по дороботці та виготовленню деталей регулятора 494СА.71Сб-1 для комплектації 84 дизелів 3ТД-3А. Ціна додаткової угоди складає 581 047,32 грн.

Згідно додаткової угоди № 65 від 29 травня 2012 року, замовник поручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по виготовленню деталей для комплектуючого 84 двигунів 3ТД-3А згідно специфікації (додаток № 1). Ціна додаткової угоди складає 1 111 608,12 грн.

19 липня 2012 року між сторонами складено та підписано додаткову угоду № 63, згідно якої замовник поручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по доробці, виготовленню деталей та зборочних одиниць системи топливної високого тиску 494СИ.80Сб для 94 дизелів 3ТД-3А (494СА) згідно специфікації (додаток № 1). Ціна даної додаткової угоди складає 3 217 620,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов вищезазначеного договору та додаткових угод, позивачем було надано відповідачу послуги, що підтверджується наступними актами: № 41 від 01.03.2013 року на суму 17985,72 грн.; № 55 від 21.03.2013 року на суму 2136,72 грн.; № 54 від 21.03.2013 року на суму 66360,00 грн.; № 47 від 18.03.2013 року на суму 81612,00 грн. (відповідно до заяви про зменшення було зменшено на 22794,86 грн.); № 48 від 18.03.2013 року на суму 159545,23 грн.; № 53 від 21.03.2013 року на суму 37092,72 грн. № 61 від 03.04.2013 року на суму 10598,39 грн.; № 62 від 03.04.2013 року на суму 5331,70 грн.; № 63 від 03.04.2013 року на суму 4273,44 грн.; № 72 від 25.04.2013 року на суму 18963,65 грн.; № 59 від 03.04.2013 року на суму 66360,00 грн.; № 71 від 22.04.2013 року на суму 298620,00 грн.; № 60 від 03.04.2013 року на суму 5491,80 грн.; № 85 від 21.05.2013 року на суму 3205,08 грн.; № 87 від 21.05.2013 року на суму 84645,52 грн.; № 94 від 28.05.2013 року на суму 151245,68 грн.; № 126 від 05.08.2013 року на суму 3205,08 грн.; № 133 від 28.08.2013 року на суму 5875,98 грн.; № 134 від 28.08.2013 року на суму 165900,00 грн.; № 129 від 15.08.2013 року на суму 32950,63 грн.;№ 111 від 26.06.2013 року на суму 6944,34 грн.; № 112 від 26.06.2013 року на суму 12192,30 грн.; № 115 від 04.07.2013 року на суму 1602,54 грн.; № 116 від 04.07.2013 року на суму 26511,73 грн.; № 107 від 26.06.2013 року на суму 165900,00 грн.; № 108 від 26.06.2013 року на суму 4759,56 грн.; № 109 від 26.06.2013 року на суму 114289,78 грн.

Як стверджує позивач, відповідачем вищезазначені акти не оплачені в повному обсязі, у зв`язку з чим заборгованість відповідача за вказаними актами складає 1392780,85 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 16.01.2020 року, поданої позивачем в рамках заяви № 922/481/16).

Як свідчать матеріали справи в ході розгляду справи, судом було призначено у справі судову експертизу економічну експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання:

1. Яка загальна вартість продукції, яку було поставлено ДП "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування", а також загальна вартість послуг (виконаних робіт) ДП Харківське конструкторське бюро з двигунобудування по договору №63900-393дп від 19.04.2010 р. станом на 27.12.2011 р. із зазначенням відповідних первинних документів (актів здачі-приймання послуг (робіт), накладних на відпуск товарно- матеріальних цінностей (товарно-транспортних накладних) тощо), їх дат підписаним, номерів, загальних сум?

2.Яка загальна сума виконаних зобов`язань з поставки продукції, надання послуг, виконання робіт по договору №63900-393дп від 19.04.2010 р.. що існувала станом на 27.12.2011 р., була непогашеною ДП Завод імені В.О. Малишева (тобто не здійснено оплату, не підписано відповідних угод про припинення зобов"язання заліком тощо) станом на 23.11.2012 р. та станом на 26.12.2012 р. із зазначення відповідних первинних документів (актів здачі-приймання послуг (робіт), накладних на відпуск товарно- матеріальних цінностей (товарно-транспортних накладних) тощо). їх дат підписання, номерів, сум ?

3. На яку загальну суму ДП Харківське конструкторське бюро з двигунобудування станом на момент призначення експертизи виконано зобов`язань з поставки продукції, надання послуг (виконання робіт) по договору №63900-393дп від 19.04.2010 р. із зазначенням відповідних первинних документів (актів здачі-приймання послуг (робіт), накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей (товарно-транспортних накладних) тощо) їх дат підписання, номерів, загальних сум?

4. На яку загальну суму ДП "Завод імені В.О. Малышева" станом на момент призначення експертизи здійснено оплат по договору №63900-393дп від 19.04.2010 р. (із зазначенням реквізитів відповідних платіжних документів та сум) та по яким первинним документам (актам здачі-приймання послуг (робіт), накладним на відпуск товарно-матеріальних цінностей (товарно-транспортним накладним тощо) із зазначенням їх дат підписання, номерів, загальних сум?

5. На яку загальну суму станом на момент призначення експертизи ДП "Завод імені В.О. Малишева" та Державним підприємством Харківське конструкторське бюро з двигунобудування укладено угод про припинення зобов`язань заліком по договору №63900-393дп від 19.04.2010 р. із зазначенням відповідних первинних документів (актів здачі-приймання послуг (робіт), накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей (товарно-транспортних накладних) тощо) їх дат підписання, номерів та сум?

6. Визначити в якій хронології (послідовності) погашалися грошові зобов`язання Державного підприємства "Завод ім. В.О.Малишева по оплаті за виконані роботи (надані послуги; поставлену продукцію) за договором № 63900-393дп від 19.04.2010р. з урахуванням зазначених в платіжних документах Державного підприємства Завод ім. В.О.Малишева призначень платежів, а також на підставі укладених між Державним підприємством "Завод імені В.О. Малишева" та Державним підприємством Харківське конструкторське бюро з двигунобудування угод про припинення зобов`язань.

Як вбачається з висновку судової економічної експертизи № 18326 від 21.08.2018 року, судовим експертом надано такі висновки:

- По першому питанню, в обсязі наданих на дослідження документів, а саме накладних на відпуск товарно- матеріальних цінностей та актам здачі-приймання послуг, перелік яких докладно наведено в додатку № 2 до висновку судової економічної експертизи, за договором №63900-393дп від 19.04.2010р. ДП ХКБД на адресу ДП Завод імені В.А.Малишева в період з 19.04.2010р. по 27.12.2011р. поставлено товарно-матеріальних цінностей та надано послуг на загальну суму 8980083,31 грн., в тому числі товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 5327140,45грн., і надано послуг на загальну суму 3652942.86грн.

- По-другому питанню, в обсязі наданих на дослідження документів, загальна сума виконаних зобов`язань з поставки продукції, надання послуг, виконання робіт по договору №63900-393 від 19.04.2010р. що існувала станом на 27.12.2011р. на суму 6272083,31грн., погашена ДП Завод імені В.О.Малишева станом на 23.11.2012р. на суму 6644686,46 грн., різниця між сумою заборгованості встановленої станом на 27.12.2011 та загальним обсягом грошових коштів, що надійшли в період з 27.12.2011р. по 23.11.2012. а також з урахуванням угод про припинення зобов`язань заліком, укладених в той же період, станом на 23.11.2012р. складає 372603,15грн. (6272083,31грн. - 4068000.00грн. - 2576686,46грн.)

В обсязі наданих на дослідження документів, загальна сума виконаних зобов`язань з поставки продукції, надання послуг, виконання робіт по договору №63900-393 від 19.04.2010р. що існувала станом на 27.12.2011р. на суму 6272083,31грн., погашена ДП Завод імені В.О.Малишева станом на 26.12.2012р. на суму 7644686,46грн.. різниця між сумою заборгованості встановленої станом на 27.12.2011 та загальним обсягом грошових коштів, що надійшли в період з 27.12.2011р. по 26.12.2012. а також з урахуванням угод про припинення зобов`язань заліком, укладених в той же період, станом на 26.12.2012р. складає 1372603,15грн.(6272083,31грн. - 5068000,00грн. -2576686,46грн.)

В обсязі наданих на дослідження документів встановлено, що перерахування і грошових коштів за договором №63900-393 від 19.04.2010р. здійснювалось без конкретизації за якими конкретно накладними та актами здачі-приймання послуг до додаткових угод проведено оплату, тому визначити номер, дату, накладної/акту та суму по яким погашено заборгованість, судовому експерту економісту не надається можливим.

- По третьому питанню, в обсязі наданих на дослідження документів, а саме накладних на відпуск товарно- матеріальних цінностей та актів здачі-приймання послуг, перелік яких докладно наведено в додатку № 1 до висновку судової економічної експертизи, в межах договору №63900- 393дп від 19.04.2010р. ДП ХКБД на адресу ДП Завод імені В.А.Малишева за період з 19.04.2010р. по 20.09.2017р. поставлено товарно-матеріальних цінностей та надано послуг на загальну суму 16319136,66грн.

- По четвертому питанню, в обсязі наданих на дослідження документів, за договором №63900-393дп від 19.04.2010р. станом на 20.09.2017р. здійснено оплату на загальну суму 9503441,25грн. (перелік платіжних документів та сум наведено в додатку №3 до висновку судової економічної експертизи). В обсязі наданих на дослідження документів встановлено, що перерахування грошових коштів за договором №63900-393 від 19.04.2010р. здійснювалось без конкретизації за якими конкретно накладними та актами здачі-приймання послуг до додаткових угод проведено оплату, тому визначити номер, дату накладної/акту та суму, яка погашена, судовому експерту - економісту не надається можливим.

- По п`ятому питанню, згідно наданих на дослідження Угод про припинення зобов`язань заліком, які укладені між ДП Харківське конструкторське бюро з двигунобудування та ДП Завод імені В.О.Малишева за Договором №63900-393дп від 19.04.2010р. станом на 20.09.2017р. припинено зобов`язань заліком на загальну суму 5212711,04 грн. (докладно наведено в додатку №4 до висновку судової економічної експертизи).

- По шостому питанню, відповідно Листа від 04.04.2018 №1698/16 ДП Завод імені В.О.Малишева. який має підпис від імені представника ДП Завод імені В.О.Малишева Степанишеної А.В., облік операцій за договором №63900-393 від 19.04.2010р. ДП Завод імені В.О.Малишева здійснювався з використанням бухгалтерських субрахунків 631: Розрахунки з вітчизняними постачальниками (використовувався для обліку щодо придбання ТМЦ) та 6852: Розрахунки з іншими кредиторами (використовувався для розрахунків за отриманими послугами), що відображено в представлених журналах- ордерах і відомостях рахунків. За даними Картки рахунку:631: Контрагенти: ХКБД КП: Договора: Договор 63900- 393дп (03.05.10) за період 19.04.10 - 20.09.2017р. Завод ім. В.О. Малишева ДП та Картки рахунку:6852: Контрагенти: ХКБД КП: Договора: Договор 63900у-393дп (03.05.10) за період 19.04.11 -20.09.17 Завод ім. В.О. Малишева ДП, послідовність погашення грошових зобов`язань ДП Завод імені В.О.Малишева по оплаті за надані послуги, виконанні роботи за договором №63900-393дп від 19.04.2010р. з урахуванням зазначених в платіжних документах ДП Завод ім.В.О.Малишева призначень платежів, а також на підставі укладених між ДП Завод імені В.О.Малишева та ДП Харківське конструкторське бюро з двигунобудування угод про припинення зобов`язань докладно наведено в досліджувальній частині в Таблицях №2, №3, №4, №5.

Відповідач проти існування вищезазначеної заборгованості за актами здачі-приймання робіт заперечує, посилаючись на те, що по-перше між сторонами було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог, по-друге частина вимог були погашені шляхом оплати на суму 2845441,25 грн. відповідно до виписки з банківського рахунку та по-третє частина заборгованості вважається погашеною на підставі ухвали суду від 18.01.2013 року, яка була винесена в рамках банкрутства.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Як вже було зазначено, ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.12.2011 року порушено справу про банкрутство стосовно Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева".

21.10.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства, відповідно до ч.1 ст.7 якого визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Крім того, ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до ст. 1 Кодексу з процедур банкрутства, поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 8 ст. 45 Кодексу з процедур банкрутства, до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 41 Кодексу з процедур банкрутства, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Тобто, мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.

Таким чином, заявлені ДП Харківське конструкторське бюро з двигунобудування кредиторські вимоги до боржника, згідно поданих позовних заяв, виникли після порушення провадження у справі про банкрутство ДП Завод ім. В.О. Малишева (тобто після 27.12.2011 р.), ґрунтуються на договорі № 63900-393 дп від 19 квітня 2010 року, а тому, в розумінні ст. 1 Кодексу з процедур банкрутства, є поточними вимогами.

Враховуючи вищенаведені обставини, вимоги, заявлені позивачем в рамках позовних заяв № 922/481/16, № 922/1081/16, № 922/1618/16, № 922/2504/16, № 922/1157/17 є поточними кредиторськими вимогами та розглядаються у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно ст. 843 ЦК України, ціна роботи або спосіб її визначення визначається у договорі.

З огляду на зазначене, аналізуючи умови укладеного між позивачем та відповідачем у справі договору за № 63900-393 дп від 19 квітня 2010 року, суд визначає, що за своєю правовою природою він є змішаним договором, а саме договором поставки та підряду, до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов`язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 та параграфу 1 глави 61 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Як вже було зазначено вище, в матеріалах справи наявні підписані обома сторонами акти виконаних робіт за договором № 63900-393 дп від 19 квітня 2010 року:

- № 41 від 01.03.2013 року на суму 17985,72 грн.;

- № 55 від 21.03.2013 року на суму 2136,72 грн.;

- № 54 від 21.03.2013 року на суму 66360,00 грн.;

- № 47 від 18.03.2013 року на суму 81612,00 грн. (зменшено на 22794,86 грн.);

- № 48 від 18.03.2013 року на суму 159545,23 грн.;

- № 53 від 21.03.2013 року на суму 37092,72 грн.

- № 61 від 03.04.2013 року на суму 10598,39 грн.;

- № 62 від 03.04.2013 року на суму 5331,70 грн.;

- № 63 від 03.04.2013 року на суму 4273,44 грн.;

- № 72 від 25.04.2013 року на суму 18963,65 грн.;

- № 59 від 03.04.2013 року на суму 66360,00 грн.;

- № 71 від 22.04.2013 року на суму 298620,00 грн.;

- № 60 від 03.04.2013 року на суму 5491,80 грн.

- № 85 від 21.05.2013 року на суму 3205,08 грн.;

- № 87 від 21.05.2013 року на суму 84645,52 грн.;

- № 94 від 28.05.2013 року на суму 151245,68 грн.

- № 126 від 05.08.2013 року на суму 3205,08 грн.;

- № 133 від 28.08.2013 року на суму 5875,98 грн.;

- № 134 від 28.08.2013 року на суму 165900,00 грн. (121151,27 грн. оплата);

- № 129 від 15.08.2013 року на суму 32950,63 грн.

- № 111 від 26.06.2013 року на суму 6944,34 грн.;

- № 112 від 26.06.2013 року на суму 12192,30 грн.;

- № 115 від 04.07.2013 року на суму 1602,54 грн.;

- № 116 від 04.07.2013 року на суму 26511,73 грн.;

- № 107 від 26.06.2013 року на суму 165900,00 грн.;

- № 108 від 26.06.2013 року на суму 4759,56 грн.;

- № 109 від 26.06.2013 року на суму 114289,78 грн.

Щодо заперечень відповідача стосовно того, що кредиторську заборгованість боржника списано у сумі 1429120,48 грн. на підставі ухвали господарського суду Харківської області від 18.01.2013 року, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, заборгованість, яку просить суд стягнути позивач за договором № 63900-393 дп від 19 квітня 2010 року утворилась за період з лютого 2013 року по серпень 2013 року.

В той час, ухвалу суду в рамках провадження у справі про банкрутство відповідача про затвердження реєстру вимог кредиторів було прийнято 18.01.2013 року, тобто до надання позивачем послуг за спірними актами та наявності заборгованості.

Крім того, як вже було встановлено судом, вимоги заявлені позивачем в рамках позовних заяв №№ 922/1157/17, 922/481/16, 922/1081/16, 922/1618/16, 922/2504/16 є поточними вимогами, в той час як відповідною ухвалою суду було затверджено реєстр вимог конкурсних кредиторів та зазначення в ухвалі про погашення вимог які не були заявлені стосується також конкурсних кредиторів, тому посилання боржника на списання відповідної заборгованості на підставі ухвали суду в рамках справи про банкрутство боржника є безпідставними.

Щодо заперечень відповідача стосовно здійсненої останнім попередньої оплати 22.02.2011 року, суд зазначає наступне.

В обґрунтування вищезазначених заперечень, відповідач посилається на те, що відповідно до платіжного доручення № 1029 від 22.02.2011 року останнім було здійснено попередню оплату за договором № 63900-393 дп від 19 квітня 2010 року та відповідач вказує на те, що кошти, сплачені на підставі вказаного платіжного доручення були зараховані за спірними актами, за якими позивач заявляє позовні вимоги.

Проте суд не погоджується із вищенаведеними твердженнями відповідача з огляду на наступне.

Із наданого платіжного доручення від 22.02.2011 року вбачається, що відповідачем було сплачено кошти згідно договору № 63900-393 дп від 19 квітня 2010 року за послуги з виготовлення двигунів.

В той час, як у вищезазначеному платіжному дорученні не було вказано в якості призначення платежу акти, за якими за твердженням відповідача відбулась попередня оплата.

В свою чергу позивачем було надано пояснення відповідно до яких кошти, сплачені відповідачем згідно платіжного доручення від 22.02.2011 року були зараховані за ТТН, які не є предметом даного спору в хронологічному порядку підписання додаткових угод та виникнення зобов`язань за цими угодами, оскільки відповідачем не було конкретизовано за якими саме актами відбулась оплата.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачем не надано доказів того, що відповідно до платіжного доручення від 22.02.2011 року були сплачені кошти без конкретизації актів за якими відбулась оплата та останні були зараховані позивачем в хронологічному порядку підписання додаткових угод та виникнення зобов`язань за цими угодами, в той час, як докази того, що кошти були сплачені саме за спірними актами в матеріалах справи відсутні, суд дійшов висновку, що заперечення відповідача стосовно оплати згідно платіжного доручення від 22.02.2011 року не є належними доказами оплати по актам, за якими позивачем заявлено заборгованість.

Щодо наданої відповідачем заяви з грошовими вимогами до боржника від 23.11.2012 року та заперечень щодо відповідної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідна заява з грошовими вимогами від 23.11.2012 року стосується конкурсних кредиторських вимог, які позивач заявив у відповідності до норм чинного законодавства в рамках справи про банкрутство, в той час, як вже було встановлено вище, вимоги за якими позивач звернувся до суду з відповідними позовними заявами є поточними вимогами, які розглядаються в порядку позовного провадження.

Щодо наданих відповідачем виписок по рахунку, які наявні в матеріалах справи, суд зазначає наступне.

Судом досліджено подані боржником виписки по рахункам та встановлено, що відповідні виписки стосуються усього періоду дії договору, укладеного між сторонами починаючи з 2010 року по 2016 рік, проте відповідні виписки не містять посилань на спірні акти, за якими позивач просить суд стягнути заборгованість з відповідача.

Щодо посилань відповідача на те, останнім було оплачено кінцеву заборгованість за виконані позивачем послуги за договором № 63900-393 дп від 19 квітня 2010 року, що підтверджується банківською випискою від 29.04.2014 року, суд зазначає наступне.

В обґрунтування здійснення відповідачем оплати за спірними актами виконаних робіт, відповідач посилається на оплату у розмірі 2845441,25 грн. згідно банківської виписки за договором № 63900-393 дп від 19 квітня 2010 року.

Судом досліджено відповідні документи та встановлено, що позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру № 4-04 від 29.04.2014 року (а.с. 139 том 114-А) за кінцевий розрахунок за поставлену продукцію згідно договору № 63900-393дп від 19.04.2010 року на суму 2845441,25 грн.

Як вбачається із виписки, наданої відповідачем, 29.04.2014 року останнім було сплачено 2845441,25 грн. по рахунку № 4-04 від 29.04.2014 року із посиланням на оплату за виконані послуги по доробці деталей та вузлів.

Проте, як вже було зазначено вище, рахунок-фактуру № 4-04 від 29.04.2014 року було виставлено позивачем для кінцевої оплати за поставлену продукцію за договором.

Тобто вищезазначений платіж стосується оплати за поставлену продукцію за вказаним договором, оскільки відповідач вказує підставу оплати саме рахунок-фактуру № 4-04 від 29.04.2014 року та сума банківського переказу 2845441,25 грн. збігається із сумою, зазначеною у рахунку-фактурі, в той час, як предметом стягнення коштів за позовними вимогами є виконані позивачем роботи на підставі підписаних сторонами актів здачі-приймання робіт.

Таким чином посилання відповідача на оплату за договором на підставі вказаної банківської виписки на виконання рахунку-фактури № 4-04 від 29.04.2014 року та як наслідок відсутність заборгованості за спірними актами виконаних робіт є безпідставними, оскільки на підставі вказаного рахунку відповідачем було оплачено поставлену продукцію, а не роботи, виконані позивачем.

Щодо наданих відповідачем угод про припинення зобов`язань заліком, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до кожного позову було надано однакові угоди про припинення зобов`язань зарахуванням, які укладені між позивачем та відповідачем у період з 2011 по 2016 рік.

Дослідивши угоди про припинення зобов`язань заліком від 01.12.2011 року та від 24.01.2012 року, судом встановлено, що зарахування відбулось за договором № 63900-393дп від 19.04.2010 року, відповідно до додаткових угод від 2010 року, в той час, як спірні акти, за якими позивач просить суд стягнути заборгованість датовані 2013 роком.

Відповідно до угоди про припинення зобов`язань заліком від 21.02.2012 року зарахування відбулось за актом № 22/50 спірного договору та за період 2010-2011 рік, за яким відповідач не заявляє вимоги.

Відповідно до угод про припинення зобов`язань заліком за актами від 29.03.2012 року, від 30.03.2012 року, від 03.05.2012 року також зарахування відбулось за актами за 2010-2011 року, які не заявлені до стягнення позивачем.

Відповідно до угоди про припинення зобов`язань заліком від 23.05.2012 року зарахування відбулось за актами за 2011 рік.

Відповідно до угоди про припинення зобов`язань заліком від 12.11.2012 року зарахування відбулось за додатковою угодою від 19.03.2011 року, тобто за інший період ніж позивачем заявлено заборгованість.

Відповідно до угод про припинення зобов`язань заліком від 14.11.2014 року та від 18.03.2016 року зарахування відбулось за актом № 170 від 25.12.2013 року, актом № 243 від 16.03.2015 року, актом № 224 від 30.12.2015 року, актом № 236 від 26.12.2014 року та ТТН № 88 від 19.03.2015 року, які не є предметом даного спору.

Відповідно до угоди про припинення зобов`язань заліком від 17.05.2016 року зарахування відбулось за актом № 291 від 06.04.2016 року, тобто за інший період, ніж заявлено позивачем та за актом який не є предметом даного спору.

Таким чином, до угод про припинення зобов`язань, наданих відповідачем, не увійшли спірні акти, які є предметом даного спору та за якими позивач заявляє заборгованість.

Щодо наданих актів здачі-приймання робіт та накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей за спірним договором, суд зазначає наступне.

В даному випадку вищезазначені документи лише підтверджують існування між сторонами господарських відносин та здійснення господарських операцій, проте не свідчать про сплату боргу відповідачем за спірними актами здачі-приймання робіт.

Судом також досліджено висновок судової експертизи, призначеної в рамках розгляду даних заяв та встановлено наступне.

Як вбачається із вищезазначеного висновку, останнім було встановлено обсяг наданих та оплачених послуг, а також вартість поставленої продукції за договором № 63900-393дп від 19.04.2010 року за період з 2010 по 2017 роки, тобто за увесь час дії договору.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Як вже було зазначено судом вище, в матеріалах справи наявні підписані обома сторонами акти приймання-здачі робіт, в той час, як докази оплати за вказаними актами в матеріалах справи відсутні, в той час, як висновком експертизи було встановлено обсяг наданих та оплачених послуг, а також вартість поставленої продукції за договором № 63900-393дп від 19.04.2010 року за період з 2010 по 2017 роки, тобто за увесь час дії договору.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Як зазначено у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року, заява № 4909/04, що суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача поточної заборгованості за актами виконаних робіт за договором № 63900-393 дп від 19 квітня 2010 року: № 41 від 01.03.2013 року; № 55 від 21.03.2013 року; № 54 від 21.03.2013 року; № 47 від 18.03.2013 року; № 48 від 18.03.2013 року; № 53 від 21.03.2013 року; № 61 від 03.04.2013 року; № 62 від 03.04.2013 року; № 63 від 03.04.2013 року; № 72 від 25.04.2013 року; № 59 від 03.04.2013 року; № 71 від 22.04.2013 року; № 60 від 03.04.2013 року; № 85 від 21.05.2013 року; № 87 від 21.05.2013 року; № 94 від 28.05.2013 року; № 126 від 05.08.2013 року; № 133 від 28.08.2013 року; № 134 від 28.08.2013 року; № 129 від 15.08.2013 року; № 111 від 26.06.2013 року; № 112 від 26.06.2013 року; № 115 від 04.07.2013 року; № 116 від 04.07.2013 року; № 107 від 26.06.2013 року; № 108 від 26.06.2013 року; № 109 від 26.06.2013 року в розмірі 1392780,85 грн. обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Як вже було зазначено судом вище, в рамках справи було призначено судову експертизу, витрати по оплаті якої покладено на позивача.

Позивачем на підтвердження оплати судової експертизи було надано договір та платіжне доручення про сплату 25296,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи вищенаведене та те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, витрати пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 25296,00 грн. покладаються на відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовних заяв №№ 922/1157/17, 922/481/16, 922/1081/16, 922/1618/16, 922/2504/16 в межах справи про банкрутство № 5023/10655/11 було сплачено судовий збір у загальному розмірі 21516,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, в порядку п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 20891,71 грн. покладаються на відповідача.

Також суд звертає увагу позивача, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду зокрема в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Приймаючи до уваги те, що позивачем було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог від 16.01.2020 року, яка прийнята судом, позивач має право в порядку п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України звернутись до суду із клопотанням про повернення судового збору в частині відповідного зменшення в сумі 624,29 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; статтями 1, 7, 41, 45 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 4, 20, 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ) на користь Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування» (61001, м. Харків, вул. Морозова, 13, код ЄДРПОУ 14313,85 грн. заборгованості, 25296,00 грн. витрат за проведення судової експертизи та 20891,71 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач Державне підприємство «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування» (61001, м. Харків, вул. Морозова, 13, );

Відповідач - Державне підприємство «Завод імені В.О. Малишева» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ).

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "17" березня 2020 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя Н.С. Добреля Л.С. Лаврова О.І. Байбак

5023/10655/11