ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"16" березня 2020 р. м. Київ Справа № 911/634/20

Суддя Конюх О.В., розглянувши заяву Фермерського господарства селянського (фермерського) господарства «Колос», с. Антонів Сквирського району від 12.03.2020 про забезпечення позову у справі

за позовом Фермерського господарства селянського (фермерського) господарства «Колос», с. Антонів Сквирського району Київської області,

до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області, м. Київ

про визнання незаконною та скасування рішення, визнання договору оренди землі поновленим та визнання додаткової угоди укладеною

без виклику представників,

ВСТАНОВИВ:

позивач фермерське господарство селянське (фермерське) господарство "Колос", звернулось до господарського суду Київської області з позовом від 12.03.2020 №07 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в якому просить суд:

- визнати незаконною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Київській області на поновлення договору оренди землі від 05.03.2019 року, який зареєстрований 18 грудня 2019 року за №91 (кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0001), яка оформлена у вигляді листа від 16.12.2019 року №17994/0-9988/0/17-19;

- визнати поновленим договір оренди землі від 05.03.2009 року, укладений між Сквирською районною державною адміністрацією та СФГ "Колос", що зареєстрований Сквирським районним відділом "Київського обласного реєстраційного центру "Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" 18 грудня 2009 року за №91;

- визнати укладеною додаткову угоду №1 від 15.01.2020 року про поновлення договору оренди землі від 05 березня 2019 р., що зареєстрований від 18 грудня 2009 р., за №91 між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області та фермерським господарством селянське (фермерське) господарство "Колос", у редакції, наведеній у прохальній частині позовної заяви.

Ухвалою від 16.03.2020 суд прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження у справі №911/634/20 в порядку загального позовного провадження.

Одночасно із поданням позовної заяви позивач ФГСФГ «Колос» звернувся до господарського суду із заявою від 12.03.2020 про забезпечення позову, у якій просить суд вжити заходів до забезпечення позову, а саме:

- заборонити ГУ Держгеокадастру у Київській області до набрання законної сили рішенням у справі вчиняти будь-які дії щодо проведення будь-яких торгів (аукціонів, конкурсів) відносно земельної ділянки із кадастровим номером :03:004:0001, передавати дану земельну ділянку у власність, оренду, іншим чином розпоряджатись земельною ділянкою, змінювати її конфігурацію, межу, змінювати цільове призначення, змінювати склад угідь, змінювати кадастровий номер, вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки;

- заборонити Державним кадастровим реєстраторам ГУ Держгеокадастру у Київській області та його відділам до набрання законної сили судовим рішенням у справі здійснювати будь-які дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0001 у Державному земельному кадастрі та скасування кадастрового номеру :03:004:0001, який присвоєний цій земельній ділянці у Державному земельному кадастрі.

Вказана заява мотивована тим, що позивач ФГСФГ «Колос» є орендарем спірної земельної ділянки за договором від 05.03.2009, укладений із Сквирською РДА, який зареєстрований Сквирським районним відділом «Київського обласного реєстраційного центру ДП «Центр державного земельного кадастру» 18.12.2009 за №91, укладеного на 10 років.

Позивач належним чином добросовісно виконував обов`язки орендаря та відповідно до свого переважного права звернувся до відповідача ГУ Держгеокадастру у Київській області із листом щодо поновлення договору на новий строк та із додаванням проекту відповідної додаткової угоди із строком оренди на 7 років та річною орендною платою в сумі 12% від нормативної грошової оцінки.

Відповідач у відповідь, не відмовляючи у поновленні договору, запропонував включити у додаткову угоду додаткові умови.

Позивач стверджує, що погодився на всі пропозиції відповідача та виконав всі його вимоги, однак, відповідач листом від 13.02.2020 надав відмову у поновленні договору на новий строк та в укладенні додаткової угоди незаконно та із порушенням встановленого законом місячного строку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивач твердить, що на даний час існує ймовірність, що зазначену земельну ділянку можуть поділити, передати в оренду іншим особам, що може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача.

Позивач твердить, що з огляду на те, що відповідач не визнає переважного права позивача на поновлення договору оренди землі, позивач має підстави вважати, що відповідачем будуть вчинені дії, які спрямовані на реалізацію (передачу іншим особам в оренду), чи поділ та передачу у власність спірної земельної ділянки, що підтверджується листами-повідомленнями ГУ Держгеокадастру у Київській області від 16.12.2019 та від 13.02.2020.

Позивач твердить, що відповідач як розпорядник земельної ділянки, в тому числі і під час наявності судового спору, має всі можливості здійснювати дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельної ділянки та подальшого відчуження її частин третім особам, і вказаний факт може утруднити виконання рішення та може призвести до виникнення майбутніх спорів щодо визнання наказів ГУ Держгеокадастру у Київській області недійсними, як це вбачається в уже наявних провадженнях.

Позивач твердить, що ГУ Держгеокадастру систематично здійснює заходи щодо поділу та передачі земельних ділянок на земельні торги, на доказ чого подає копії рішень судів в інших справах.

Позивач твердить, що заявлені у заяві заходи забезпечення необхідно застосувати, оскільки вони забезпечать фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Позивач вважає відсутніми підстави для зустрічного забезпечення, оскільки в даному випадку відповідачу не може бути завдано збитків.

Згідно до частин 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно до частини 2 ст. 144 ГПК України примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Дослідивши подану заяву від 12.03.2020 та додані до неї документи, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умовою застосування судом заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що спірне майно, наявне на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві або іншим особам вчиняти певні дії.

При цьому заходи забезпечення позову мають бути адекватними, співмірними та відповідати суті позовних вимог, на забезпечення яких вони вживаються.

Згідно ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 13 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ускладення виконання судового рішення та порушення законних прав заявника без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не наведено жодних обставин, та не подано жодних доказів на підтвердження реального існування таких обставин, які б свідчили про наміри відповідача розпорядитися спірною земельною ділянкою на користь третіх осіб у будь-який спосіб передачі в оренду іншій особі, поділу земельної ділянки та відчуження її по частинам тощо.

Копії рішень судів за участю інших осіб щодо інших земельних ділянок, а саме

постанова Київського апеляційного суду від 29.06.2019 у справі №355/613/18 щодо оренди землі у Баришівському районі товариством з обмеженою відповідальністю «Корм»,

рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 18.02.2020 у справі №357/9301/19 щодо передачі земельної ділянки у власність фізичній особі у Білоцерківському районі;

рішення Вишгородського районного суду від 13.02.2020 у справі №363/4884/17 щодо визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки у Вишгородському районі

жодним чином не стосуються спірних відносин позивача та відповідача щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0001.

За даними публічної кадастрової карти загальнодоступними є дані про реєстрацію намірів щодо певних земельних ділянок.

Позивачем не подано навіть таких доказів, які є загальнодоступними. Відтак, всі позивання позивача фактично є припущеннями, однак рішення суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи все вище наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено належних доказів на підтвердження своїх вимог, викладених у заяві про забезпечення позову, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 136-140, 144, 234, 235 ГПК України суд

УХВАЛИВ:

Заяву Фермерського господарства селянського (фермерського) господарства «Колос» від 12.03.2020 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала господарського суду про відмову у забезпеченні позову в порядку частини 2 ст. 235 ГПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 255 та частини 8 ст. 140 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом строків, передбачених ст. 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 17.03.2020.

Суддя О.В. Конюх