ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2020 р. Справа№ 910/13936/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження,

без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2019

у справі №910/13936/19 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа -гарант"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа -гарант" про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для зобов`язання Відповідача передати Позивачу майно, пошкоджене внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вартість якого буда відшкодована Позивачем Відповідачу .

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 по справі №910/13936/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Ухвалюючи зазначене рішення місцевий господарський суд виходив з того, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження набуття Позивачем права вимагати передачі йому майна, заміненого внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді. Крім того, позивачем не наведено жодної норми права на обґрунтування твердження щодо виникнення у нього права вимоги по відношенню до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "Альфа-гарант" щодо передачі пошкодженої деталі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що до позивача, відповідно до ст 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», перейшло право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Таким чином, страховик виступає замість потерпілого. Відтак, відповідач, на підставі п. 12.3.11 договору №06-R/24-234-00154, зобов`язаний передати позивачу пошкоджену деталь.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2020 по справі №910/13936/19 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2020, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

21 лютого 2020 року до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, останній заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення.

02 березня 2020 року до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

22 січня 2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" та ОСОБА_1 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06-R/24-234-00154.

Відповідно до умов зазначеного Договору, застраховано транспортний засіб Nissan Qashqai, державний номерний знак НОМЕР_1 .

14 червня 2018 року в м. Хмельницькому відбулась ДТП за участю транспортних засобів Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та Opel, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України.

Внаслідок вказаного ДТП пошкоджено автомобіль Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту якого склала 28606,00 грн, що підтверджується Актом виконаних робіт №ГИ0027010 від 30.06.2018 р.

Відповідачем здійснено виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 28 156,89 грн. (12 050,37 грн - шляхом зарахування в рахунок сплати чергових страхових платежів та 16 106,52 - за платіжним дорученням №ID-108027 від 18.07.2018 р.

Автомобіль Opel, д.н.з. НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди, застрахований Позивачем за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/826957.

Зазначеним Полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн, франшиза - 1 000,00 грн.

Позивачем сплачено Відповідачу частину страхового відшкодування у розмірі 14 136,00 грн за платіжним дорученням № 7614 від 07.02.2019 р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 року по справі №910/5513/19 позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа - гарант" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа - гарант" 13020,89 грн страхового відшкодування.

Платіжним дорученням № 42033 від 14.08.2019 року Публічним акціонерним товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" сплачено на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа - гарант" 13020,89 грн з призначенням платежу "відшкодування згідно рішення суду №910/5513/19 від 22.07.2019, ТДВ "Страхова компанія "Альфа-гарант".

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що враховуючи відшкодування відповідачу вартості вузлів і деталей, які підлягали заміні, останній має передати позивачу складові пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля, що не можуть використовуватись за призначенням, але мають певну цінність.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Виходячи із змісту Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

За змістом положень вказаних норм, суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, позивачем не наведено жодної норми права на обґрунтування твердження щодо виникнення у нього права вимоги по відношенню до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "Альфа-гарант" щодо передачі пошкодженої деталі, а саме: фари передньої правої автомобіля НІССАН, д.н.з НОМЕР_1 .

При цьому, в апеляційній скарзі позивач посилається на положення ст. 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування».

Так, статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, із зазначених норм вбачається, що саме до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа -гарант" перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Доводи апелянта, що до останнього, на підставі зазначених статей, перешли всі права та обов`язки особи, винної у ДТП, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки ґрунтуються на невірному тлумаченні зазначених норм.

З огляду на викладене, позивачем не доведено набуття права вимагати передачі йому майна, заміненого внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді.

При цьому, позивачем не надано доказів, що пошкоджене внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майно - фара передня права автомобіля НІССАН, д.н.з НОМЕР_1 , знаходиться у відповідача. Доказів звернення відповідача до страхувальника з вимогою повернути таке майно матеріали справи також не містять.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено порушення його прав відповідачем та не надано належного обґрунтування позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 у справі №910/13936/19 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 272, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 у справі №910/13936/19 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 у справі №910/13936/19 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13936/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко