ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року м.Дніпро

Справа № 904/5417/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Михайловій К.С.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2019 (прийняту суддею Камша Н.М.) у справі №904/5417/18

за заявою Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заявлених вимог.

19.02.2019 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Акціонерного товариства "ВТБ Банк" про визнання грошових вимог у розмірі 608 655 425, 35грн та судового збору у розмірі 3 842, 00грн.

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2019, зокрема, визнано грошові вимоги АТ "ВТБ БАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали", 49000, м.Дніпро, Шевченківський район. вул.Челюскіна, буд.5, кімната 28, на суму 46 355 653, 38 грн - позачергово, на суму 3 842, 00 грн. - 1 черга задоволення, на суму 392 405 631, 51 грн - 4 черга задоволення та на суму 322 756 619, 32 грн - 6 черга задоволення вимог кредиторів; решту вимог - відхилено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з прийнятим рішенням (ухвалою) Акціонерне товариство "ВТБ Банк" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що оскаржувана ухвала в частині відхилення грошових вимог Акціонерного товариства "ВТБ Банк" є незаконною та необґрунтованою, просить скасувати частково ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2019 по справі № 904/5417/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали" в частині відмови АТ "ВТБ БАНК" у визнанні до боржника вимог по сплаті штрафів на суму 9 743 202, 91 грн по договору № 79/07В від 13.12.2007 та на суму 13 031 700, 00 грн по договору № 10-0604/121к-07 від 11.04.2007; ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким визнати вимоги Акціонерного товариства "ВТБ Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали" по сплаті штрафів на суму 9 743 202, 91 грн по договору № 79/07В від 13.12.2007 та на суму 13 031 700, 00 грн по договору №10-0604/121к-07 від 11.04.2007.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що відмовляючи у стягненні штрафів за зобов`язаннями боржника перед АТ "ВТБ БАНК" суди при розгляді справ №904/4316/15 та №904/4318/15 виходили з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності вини боржника.

На думку скаржника, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором , штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17).

Скаржник зазначає, що відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.

На думку скаржника, обов`язок доведення відсутності вини за порушення зобов`язань встановлених кредитними договорами лежить на боржнику.

Апелянт зазначає, що період нарахування штрафів за порушення боржником зобов`язання є відмінним від періоду, який був предметом дослідження у справах №904/4316/15 та №904/4318/15, а тому положення ст.75 ГПК України в даному випадку застосовуватись не можуть.

Скаржник вважає, що боржник не довів належними та допустимими доказами відсутність такої вини, з огляду на правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, АТ "ВТБ БАНК" вважає правомірним нарахування та відповідно заявлення штрафів у справі №904/5417/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали".

На думку скаржника, вищевикладене свідчить про неповне з`ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, що, в свою чергу, є підставою для скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2019 в частині відмови АТ "ВТБ БАНК" у визнанні до Боржника вимог по сплаті штрафів на суму 9 743 202,91 грн по договору №79/07В від 13.12.2007 та на суму 13 031 700, 00 грн по договору №10-0604/121к-07 від 11.04.2007.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

6. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2019 у справі №904/5417/18; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 12.03.2020 о 11:00 год.

У судовому засіданні 12.03.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали", введено процедуру розпорядження майном відносно боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Алексюка Миколу Ігоровича, свідоцтво №1752 від 28.03.2016.

15.01.2019 на офіційному сайті Вищого господарського суду України опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ з іноземними інвестиціями "Кольорові метали".

До суду надійшли заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника, зокрема, 19.02.2019 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Акціонерного товариства "ВТБ Банк" про визнання грошових вимог у розмірі 608 655 425, 35грн. та судового збору у розмірі 3 842, 00грн.

Заява про визнання грошових вимог обґрунтована наступним.

11.04.2008 між АТ "ВТБ БАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали" укладено Договір №10-0604/121-к-07 про надання невідновлюваної відкличної кредитної лінії зі змінами та доповненнями до нього, відповідно до п.1.1 якого банк зобов`язався надати боржнику кредит у сумі 5 870 447,75 дол. США. Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит на умовах та в строки/терміни, визначені договором, але не раніше 28.08.2015, а також сплатити плату за кредит та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором.

Підпунктом 3.1.1 договору (в редакції договору №26 від 29.10.2014) визначено, що плата за користування кредитом визначається у вигляді процентів, розмір яких є фіксованим та становить 11 % процентів річних.

Нарахування плати за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту на суму заборгованості за кредитом за весь строк користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту по день, що передує дню повного його повернення, із розрахунку факт/360. Плата за користування кредитом нараховується банком 24 числа кожного місяця, в останній день кожного місяця та в термін, зазначений у пункті 1.1 договору або у разі розірвання договору в день повернення кредиту в повному обсязі (підпункт 3.1.2 договору (в редакції договору №26 від 29.10.2014).

Як встановлено судом першої інстанції, не заперечується боржником, Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали" не належним чином виконувало умови кредитного договору, внаслідок чого перед кредитором утворилась заборгованість по кредиту, строкова та прострочена заборгованість по сплаті процентів. Також кредитор відповідно до умов договору нарахував пеню за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне повернення кредиту, штраф та 3% річних на заборгованість.

З матеріалів справи вбачається, що кредитором заявлено до боржника наступні вимоги:

- прострочена заборгованість по кредиту 5 870 324,03 дол. США;

- строкова заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.12.2018 по 14.01.2019 37 667,91 дол. США;

- прострочена заборгованість по сплаті процентів станом на 14.01.2019 1 860 236,20 дол. США;

- пеня за несвоєчасну сплату процентів, що нарахована за період з 01.04.2018 по 14.01.2019 у сумі 838 531,39 дол. США;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту, що нарахована за період з 15.01.2016 по 14.01.2019 5 715 958,10 дол. США;

- 3 % річних за прострочення повернення кредиту з 15.01.2016 по 14.01.2019 536 161,39 дол. США;

- 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 01.02.2016 по 14.01.2019 85 058,20 дол. США;

- штрафи, передбачені кредитним договором станом на 14.01.2019 13 031 700, 00 грн.

Загальна заборгованість за розрахунками кредитора по договору №10-0604/121к-07 від 11.04.2007 станом на 14.01.2019 (дата відкриття провадження у справі про банкрутство) становить 14 943 937,22 дол. США та 13 031 700,00 грн.

13.12.2007 між АТ "ВТБ БАНК" та ТОВ з ІІ "Кольорові метали" укладено кредитний договір №79/07В (далі кредитний договір № 79), згідно якого банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної невідновлювальної кредитної лінії з правом конвертації в національну валюту.

Ліміт кредитної лінії встановлений в пункті 1.1 цього договору в розмірі 5000000доларів США, строк користування - по 12.12.2012, погашення основної суми боргу починаючи з 13-го місяця кредитування, щомісячно рівними частками, плата за користування кредитом 12% річних, інші виплати 1% щорічно від ліміту кредитування.

Договором № 10 від 30.06.2011 про внесення змін було змінено розмір ліміту кредитування з 5000000доларів США до 4687499,99доларів США. В подальшому, розмір ліміту кредитування залишався незмінним.

Договором № 25 від 29.10.2014 про внесення змін до кредитного договору сторони встановили новий строк повернення кредитних коштів - не пізніше 28.08.2015.

З матеріалів справи вбачається, що кредитором заявлено до боржника наступні вимоги:

- прострочена заборгованість по кредиту станом на 14.01.2019 у сумі 4 687 277,17 дол. США;

- строкова заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.12.18р. по 14.01.2019 у сумі 30 076,69 дол.США;

- прострочена заборгованість по сплаті процентів станом на 14.01.2019 2 415 213,38 дол. США;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту, що нарахована за період з 15.01.2016 по 14.01.2019 4 564 077, 92 дол. США;

- пеня за несвоєчасну сплату процентів, що нарахована за період з 15.01.2016 по 14.01.2019 794 439, 98 дол. США;

- 3% річних за прострочення повернення кредиту з 22.04.2015 по 14.01.2019 505 848,35 дол. США;

- 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 07.07.2015 по 14.01.2019 155 838,72 дол. США;

- штрафи, передбачені кредитним договором, станом на 14.01.2019 9 743 202,81 грн.

Загальна сума заборгованості боржника перед кредитором по даному договору заявлена до визнання 13 152 772,21 дол. США та 9 743 202,81 грн.

Вимоги кредитора, які забезпечені заставою, кредитор просив визнати у загальному розмірі 46 355 653, 38 грн.

Так, з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за вказаними вище кредитними договорами, між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (далі - заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали" (далі - заставодавець) укладено договір застави транспортних засобів № 79/07В-М-1 (далі договір застави), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лоян Т.С. 03.11.2011 за реєстровим № 1764.

Відповідно до п. 1.1 договору застави, заставодавець з метою забезпечення своїх зобов`язань за Кредитним договором № 79/07 від 13 грудня 2007 року, укладеного між заставодержателем та заставодавцем, та за договором про надання не відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10 0604/121к-07 від 11 квітня 2007 року, укладеного між заставодержателем та заставодавцем, предає в заставу, а заставодержатель приймає в заставу на умовах, визначених у цьому договорі, рухоме майно, яким є транспортні засоби, зазначені в п.2.1. розділу 2 цього договору, далі (предмет застави).

Згідно з п. 1.2 договору застави, в редакції договору про внесення змін та доповнень № 1 від 29.10.2014, цей договір забезпечує виконання зобов`язань заставодавця перед заставодержателем, що випливають:

З кредитного договору № 79/07В від 13 грудня 2007 року, укладеного між заставодержателем та заставодавцем, з усіма змінами та доповненнями до нього (в тому числі стосовно збільшення процентної ставки за користування кредитом, збільшення строку кредитування, суми кредиту тощо), далі "Кредитний договір 1" або "Основне зобов`язання 1" за умовами якого заставодавець зобов`язаний:

- повернути заставодержателю кредит, наданий у вигляді не відновлювальної мультивалютної кредитної лінії в сумі 4687499,99 доларів США (чотири мільйона шістсот вісімдесят сім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять доларів США 99 центів) з кінцевим терміном повернення не пізніше 28 серпня 2015 року або в інший термін, визначений умовами кредитного договору-1;

- сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11 % річних в строки та у порядку, встановленими умовами кредитного договору-1;

-сплатити можливі комісії, пені, штрафи, збитки та інші платежі, що передбачені та/або випливають з кредитного договору-1.

За договором про надання не відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/121к-07 від 11 квітня 2007 року, укладеного між заставодержателем та заставодавцем, з усіма змінами та доповненнями до нього (в тому числі стосовно збільшення процентної ставки за користування кредитом, збільшення строку кредитування, суми кредиту тощо), далі "Кредитний договір 2" або "Основне зобов`язання 2" за умовами якого заставодавець зобов`язаний:

- повернути заставодержателю кредит, наданий у вигляді не відновлювальної мультивалютної кредитної лінії в межах максимального ліміту кредитування у розмірі 55870447, 75 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 28 серпня 2015 року або в інший термін , визначений умовами кредитного договору -2;

- сплачувати плату за користування кредитом у розмірі 11% процентів річних в строки та в порядку, встановленому умовами кредитного договору -2;

- сплатити можливі комісії, пені, штрафи, збитки та інші платежі, що передбачені та/або випливають з кредитного договору-2.

Пунктом 1.3 договору застави встановлено, що сторони, уклавши цей договір, досягли згоди, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити свої вимоги, відшкодувати витрати у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення вимоги заставодержателя передбачені умовами кредитного договору-1 та/або кредитного договору-2 та / або цього договору та становлять розмір вимоги заставодержателя, а саме:

- вимоги за основним зобов`язанням, включаючи сплату процентів, комісійних винагород, пені, інших платежів, а також будь-якого збільшення суми основного зобов`язання, передбаченого умовами кредитного договору-1 та/або кредитного договору-2. При цьому сторони домовились, що застава розповсюджується на будь-яке збільшення основного зобов`язання, в тому числі у випадку збільшення процентів за кредит, зміни графіку погашення суми основного зобов`язання, зміни строків сплати процентів та інших платежів. Підставою для внесення змін до основного зобов`язання, є відповідні договори про внесення змін до кредитного договору-1 та/або кредитного договору-2;

- вимоги щодо відшкодування витрат на утримання та збереження предмета застави, збитки, завдані порушенням основного зобов`язання чи умов цього договору, витрати пов`язані з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням, зверненням стягнення на предмет застави та його реалізацію, включаючи судові витрати , витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), інші документально підтверджені витрати заставодержателя, якщо вони будуть мати місце.

Предметом застави є транспортні засоби, зазначені у додатку 1 цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 у справі №904/7864/15 звернено стягнення на предмет застави, визначений в цьому договорі, в рахунок погашення за кредитними договорами №79 та №121, шляхом реалізації предмету застави на прилюдних торгах, за початковою вартістю - 8 500 797, 41 грн.

Також, з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором, між ПАТ "ВТБ БАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Любимівський кар`єр" (надалі відповідач) укладено Договір застави транспортного засобу №79/07В-М-3 від 14.05.2010 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лоян Т.С. за № в реєстрі 860.

Відповідно до п. 1.1.3 та 1.1.4 договору застави, заставодавець з метою забезпечення своїх зобов`язань за Кредитним договором № 79/07 від 13 грудня 2007 року, укладеного між заставодержателем та заставодавцем, та за договором про надання не відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10 0604/121к-07 від 11 квітня 2007 року, укладеного між заставодержателем та заставодавцем, передає в заставу, а заставодержатель приймає в заставу на умовах, визначених у цьому договорі, рухоме майно, яким є обладнання, зазначене в розділі 2 цього договору, далі (предмет застави).

Предметом застави є обладнання, яке відноситься до основних фондів заставодавця, найменування, інвентарний номер, місцезнаходження, балансова вартість, вказані в додатку 1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною (п. 2.1. Договору застави обладнання № 79/07В-М-3 від 14.05.2010).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2016 у справі №904/7861/15 звернено стягнення на предмет застави, визначений в цьому договорі, в рахунок погашення за кредитними договорами №79 та №121, шляхом реалізації предмету застави на прилюдних торгах, за початковою вартістю 37 854 855, 97 грн.

27.11.2019 розпорядником майна подано контррозрахунок кредиторських вимог, заявлених АТ "ВТБ БАНК", згідно з яким розпорядником майна визнаються наступні суми грошових вимог:

1. По кредитному договору №79/07В від 13.12.2007 в перерахунку у гривні за курсом НБУ станом на 14.02.2019 - 27, 092791 грн за 1 дол. США:

- прострочена заборгованість по кредиту станом на 14.01.2019 - 126 991 420, 70 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів;

- строкова заборгованість по сплаті процентів, нарахована за період з 25.12.2018 по 14.01.2019 - 814 861, 47 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів;

- прострочена заборгованість по сплаті процентів станом на 14.01.2019 - 65 434 871, 31 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту, що нарахована за період з 15.01.2016 по 14.01.2019 - 123 653 609, 15 грн - 6 черга задоволення;

- пеня за несвоєчасну сплату процентів, нарахована за період з 15.01.2016 по 14.01.2019 - 21 523 596, 34 грн - 6 черга задоволення вимог кредиторів;

- 3 % річних за прострочення повернення кредиту - 13 704 843, 62 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів:

- 3% річних за прострочення сплачених процентів за період з 07.07.2015 по 14.01.2019 на суму 4 222 105, 87 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів;

Розпорядником майна відхилено грошові вимоги кредитора щодо штрафів станом на 14.01.2019 у сумі 9 743 202, 91 грн з посиланням на те, що неправомірність стягнення штрафів визначена постановами Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.10.2016 по справі №904/4316/15 та від 19.10.2016 по справі №904/4318/15.

2. По кредитному договору №10-0604/121к-07 від 11.04.2007 в перерахуванні у гривні за курсом НБУ станом на 14.02.2019 - 27, 092791 грн за 1 долар США:

- прострочена заборгованість по кредиту станом на 14.01.2019 - 159 043 462, 03 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів;

- строкова заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.12.2018 по 14.01.2019 - 1 020 528, 81 грн - 4 черга задоволення;

- прострочена заборгованість по сплаті процентів станом на 14.01.2019 - 50 398 990, 57 грн - 4 черга задоволення;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту, що нарахована за період з 01.04.2016 по 14.01.2019 - 22 718 155, 69 грн - 6 черга задоволення;

- пеня за несвоєчасну сплату процентів, нарахована за період з 15.01.2016 по 14.01.2019 - 154 861 258, 14 грн - 6 черга задоволення;

- 3% річних за прострочення повернення кредиту з 15.01.2016 по 14.01.2019 - 14 526 108, 48 грн - 4 черга задоволення;

- 3% річних за прострочення сплачених процентів за період з 01.02.2016 по 14.01.2019 - 2 304 464, 03 грн - 4 черга задоволення.

Штрафи заявлені кредитором у сумі 13 031 700, 00 грн, відхилені розпорядником майна з посиланням на неправомірність їх нарахування згідно з постановами Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.10.2016 у справі №904/4316/15 та від 19.10.2016 у справі №904/4318/15.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII.

Зі змісту п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства вбачається, що з дня введення в дію цього Кодексу визнається таким, що втратив чинність зокрема Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

З огляду на викладені норми при подальшому розгляді справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали" судом першої інстанції правомірно застосовано положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно абз. 2 ч. 6 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Заява Акціонерного товариства "ВТБ Банк" про визнання грошових вимог у розмірі 608 655 425, 35 грн та судового збору у розмірі 3 842, 00 грн надійшла до Господарського суду Дніпропетровської області у строк, визначений Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Наявність кредиторських вимог АТ "ВТБ БАНК" до боржника по простроченій заборгованості по кредиту, по строковій заборгованості по сплаті процентів, по простроченій заборгованості по сплаті процентів, по пені за несвоєчасне повернення кредиту, по пені за несвоєчасну сплату процентів, по 3% річних за прострочення повернення кредиту, по 3% річних за прострочення сплачених процентів, визнаних судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Також АТ "ВТБ БАНК" було заявлено кредиторські вимоги по сплаті штрафів на суму 9 743 202, 91 грн по договору №79/07В від 13.12.2007 та на суму 13 031 700, 00 грн по договору №10-0604/121к-07 від 11.04.2007, які були відхилені судом першої інстанції, з посиланням на постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.10.2016 у справі №904/4316/15 та від 19.10.2016 у справі №904/4318/15.

Посилаючись на порушення відповідачем підпунктів 4.3.1, 4.3.9, 4.3.11.1, 4.3.11.2 кредитного договору № 10-0604/121к-07 від 11.04.2007 (в редакції договору №26 від 29.10.2014 про внесення змін) та обґрунтовуючи свої вимоги положеннями підпунктів 7.2.1, 7.2.2 кредитного договору (в редакції договору № 26 від 29.10.2014 про внесення змін), кредитором заявлено до боржника наступні штрафи:

- 12 348 000, 00 грн за порушення зобов`язання, визначеного підпунктом 4.3.1 кредитного договору;

- 381 600, 00 грн за порушення зобов`язання, визначеного підпунктом 4.3.9 кредитного договору;

- 4 960 800, 00 грн за порушення зобов`язання, визначеного підпунктами 4.3.11.1. та 4.3.11.2.

Посилаючись на порушення відповідачем підпунктів 4.3.1, 4.3.9, 4.3.11.1, 4.3.11.2 кредитного договору № 79/07-В від 13.12.2007 (з урахуванням змін, внесених Договором № 25 про зміни від 29.10.2014) та обґрунтовуючи свої вимоги положеннями підпунктів 7.2.1, 7.2.2 кредитного договору (в редакції договору № 25 від 29.10.2014 про внесення змін), кредитором заявлено до боржника наступні штрафи:

- 8 952 700, 00 грн за порушення зобов`язання, визначеного підпунктом 4.3.1 кредитного договору;

- 152 300, 00 грн за порушення зобов`язання, визначеного підпунктом 4.3.9 кредитного договору;

- 638 202, 81 грн за порушення зобов`язання, визначеного підпунктами 4.3.11.1. та 4.3.11.2.

Згідно підпункту 7.2.1. Кредитного договору № 10-0604/121к-07 від 11.04.2007 (в редакції договору №26 від 29.10.2014 про внесення змін) банк має право застосувати до позичальника, а позичальник зобов`язаний сплатити банку договірну санкцію у разі порушення позичальником зобов`язання, визначеного п. 4.3.1. Договору, в розмірі 10 500, 00 грн за кожний календарний день порушення зазначеного зобов`язання.

Підпунктом 7.2.2. кредитного договору 10-0604/121к-07 від 11.04.2007 (в редакції договору №26 від 29.10.2014 про внесення змін) визначено, що банк має право застосувати до позичальника, а позичальник зобов`язаний сплатити штраф у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, визначених п. 4.3.9, п. 4.3.10., п. 4.3.11.1., п. 4.3.11.2. договору, в розмірі 190 800, 00 грн. за кожний факт порушення кожного з зазначених зобов`язань.

Відповідно до п.4.3.9 Кредитного договору 10-0604/121к-07 від 11.04.2007 (в редакції договору №26 від 29.10.2014 про внесення змін) передбачена відповідальність позичальника за порушення вимог щодо забезпечення протягом строку дії договору, починаючи з 01.01.2015 проведення кредитових оборотів за поточними рахунками позичальника, а також ТОВ "Трансмаш", ТОВ "Любимівський карьєр", ТОВ "Проско ресурси", ТОВ "Юкрейн Мінералс", ТОВ "Дніпробетон" та ПрАТ "Дніпротрансмаш", рахунки яких відкриті у банку позивача, в розмірі 53% від сукупних чистих кредитових оборотів в національній валюті та 53% сукупних чистих кредитових оборотів в іноземній валюті по всім поточним рахункам вказаних підприємств в банку та в інших банках.

За пунктом 4.3.1. кредитного договору 10-0604/121к-07 від 11.04.2007 (в редакції договору №26 від 29.10.2014 про внесення змін) передбачена умова застрахувати позичальнику та забезпечити страхування заставленого майна з перевіреною банком страховою компанією.

Пунктом 4.3.11.1 10-0604/121к-07 від 11.04.2007 (в редакції договору №26 від 29.10.2014 про внесення змін) передбачено забезпечення не збільшення сумарної величини показника Debt Групи підприємств більше значення гривневого еквіваленту суми 52 000 000, 00 дол. США на кожну звітну дату.

Також згідно пункту 4.3.11.2 щоквартально, у визначені договором терміни, встановлена відповідальність відповідача забезпечити надання до банку групою вищезгаданих підприємств документів згідно п. п. 1,1, 2.1, 2.2 кредитного договору.

Аналогічні положення містяться і у Кредитному договорі № 79/09-В від 13.12.2007 (з урахуванням змін, внесених Договором № 25 про зміни від 29.10.2014).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 та 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За приписами частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

За вимогами пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вимоги пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України на стороні, що подала позов лежить зобов`язання доведення тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності вини Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали" в невиконанні іншими юридичними особами дій, що передбачені в зазначених пунктах договору.

Таким чином, на відповідача умовами кредитного договору, які є підставою для нарахування штрафів, покладено обов`язок контролю за вчиненням дій інших юридичних осіб, що не є стороною кредитного договору.

Колегія суддів вважає, що належними та допустимими доказами позивач не довів наявність підстав для стягнення з відповідача штрафів.

Наведені висновки також зазначені у постановах Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.10.2016 у справі №904/4316/15 та від 19.10.2016 у справі №904/4318/15, які в силу положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України є преюдиційними у цій справі.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника стосовно того, що обставини у цій справі є відмінними від обставин справ №904/4316/15 та №904/4318/15, відповідно, не є преюдиційними для цієї справи, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається із матеріалів справи, у справах №904/4316/15, №904/4318/15 позивачем та відповідачем є саме Акціонерне товариство "ВТБ Банк" та Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали", а спір стосувався тих самих кредитних договорів, по яким було заявлено кредиторські вимоги.

При цьому, в даному випадку, з урахування обставин встановлених у вказаних вище справах, період нарахування штрафних санкцій не є обставиною, що впливає на наявність або відсутність підстав для відхилення вказаних кредиторських вимог.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2019 у справі №904/5417/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2019 у справі №904/5417/18 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Акціонерне товариство "ВТБ Банк".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.03.2020.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко