ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.03.2020 Справа № 905/1863/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В за участю секретаря судового засідання Новікової К.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "К.ЕНЕРГО" про стягнення 486 320,39 грн,-

За участю представників сторін:

від позивача - Коваленко С.В. (за довіреністю);

від відповідача - Жуков А.О. (за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства "К.ЕНЕРГО" про стягнення 486 320,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору № 4438/16-ТЕ-41/17 від 25.01.2016р. в частині своєчасних розрахунків за спожитий природний газ.

Ухвалою суду від 15.10.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1863/19. Підготовче судове засідання призначено на 05.11.2019.

05.11.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 27.11.2019.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.11.2019 вирішено матеріали справи №905/1863/19 за позовом НАК "Нафтогаз України" про стягнення з АТ "К.ЕНЕРГО" 486 320,39 грн. передати для розгляду в межах справи №905/1965/19 про банкрутство Акціонерного товариства "К.ЕНЕРГО".

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області від 04.12.2019 призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку з відкриттям суддею Зекуновим Е.В. провадження у справі про банкрутство Акціонерного товариства "К.Енерго", враховуючи ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 04.12.2019, справа №905/1863/19 передана для розгляду судді Зекунову Е.В.

Листом господарського суду Донецької області від 06.12.2019 повідомлено сторін про те, що вирішення питання щодо призначення справи до розгляду буде розглянуто в терміновому порядку після виходу судді Зекунова Е.В. з відпустки, про що буде винесено відповідну ухвалу та всі учасники процесу будуть повідомлені у встановленому порядку.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.12.2019 прийнято до провадження справу № 905/1863/19 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження; підготовче судове засідання призначено на 09.01.2020 року.

09.01.2020 до господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечував, посилаючись на подання позовної заяви до неналежного відповідача, оскільки ухвалою господарського суду м.Києва від 10.10.2018р. затверджено мирову угоду, за якою КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу) за договорами постачання (купівлі-продажу) природного газу з усіма додатковими угодами та додатками, укладеними між ПАТ «Київенерго» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України», в тому числі і за договором №4438/16-ТЕ-711/17 від 25.01.2016р. Крім того, підписанням протокольних рішень між сторонами № 143 від 16.01.2017р. та №3609 від 26.12.2016р., сторони фактично змінили порядок та здійснення взаєморозрахунків. За вказаними протокольними рішеннями взаєморозрахунки були здійснені у повному обсязі. Отже у позивача відсутні правові підстави для стягнення інфляційних нарахувань та 3 % річних, що узгоджується з чисельною практикою ВСУ, зокрема, постановами ВСУ від 29.11.2019р. №905/1101/18, від 21.03.2019р. №905/1100/18, від 17.12.2019р. №922/932/19, від 31.05.2019р. №924/296/18.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 09.01.2020 відкладено підготовче засідання на 13.02.2020.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.02.2020 закрито підготовче провадження у справі №905/2027/19 та призначено розгляд справи по суті на 12.03.2020 року.

11.03.2020 до господарського суду Донецької області від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Представник позивача у судове засідання 12.03.2020 з`явився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 12.03.2020 з`явився, проти позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до вимог ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

25.01.2016 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (позивач, постачальник) та ПАТ «Київенерго» (на т.ч. АТ «К.ЕНЕРГО») (відповідач, споживач) укладено договір постачання природного газу №4438/16-ТЕ-711/17, за умовами п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 природний газ (далі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Відповідно до умов п.1.2. договору газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Постачальник передає споживачу для СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) газ обсягом до 1 177 тис. куб. м., у т. ч. по місяцях кварталу: І кв. - 1 177 тис. куб. м., з яких: у січні - 499 тис. куб. м., у лютому - 356 тис. куб. м., у березні - 322 тис. куб. м. (п. 2.1. договору).

Право власності на газ переходить від постачальника до споживача в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ споживач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальністю, пов`язану з правом власності на газ. (п. 3.1 договору).

Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, зазначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу (п.3.4. договору).

Згідно з умовами п. 5.2. договору ціна за 1 000 куб. м. газу за цим договором в період з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1 770,74 грн. Крім того податок на додану вартість 0 20 %. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» - 197,50 грн., крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 237 грн. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу - 1 968,24 грн., крім того ПДВ - 20 %. Всього з ПДВ 2 361,89 грн.

Оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності) у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.(п. 10.3. договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2016р. і діє в частині реалізації газу до 31 березня 2016р.(включно), а в частині проведення розрахунків- до їх повного здійснення. (р. 12 договору).

Додатковою угодою №1 від 29.01.2016 до договору яка набула чинності з дати її підписання сторонами та поширила свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2016р., сторонами викладено п. 1.3. ст.1 договору у наступній редакції: « 1.3. За цим договором може бути поставлений газ власного видобутку (газ, видобутий на території України» та/або імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на митну територію України)».

Додатковою угодою №2 від 31.03.2016 до договору яка набула чинності з дати її підписання сторонами та поширила свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2016р., сторонами узгоджено, зокрема п.2.1 ст.2, що постачальник передає споживачу з 01 квітня 2016р. по 30 квітня 2016р. (включно) газ обсягом до 250 тис.куб.м.

Ціна за 1 000 куб. м газу за цим договором в період з 01 квітня 2016 по 30 квітня 2016 (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1 770,74 грн. Крім того податок на додану вартість - 20 %. Всього до сплати з ПДВ - 2 124,89 грн. (п.5.2.)

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяці, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1. Договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 до 30 квітня 2016 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.12 Договору).

Додатковою угодою №4 від 30.04.2016 до договору яка набула чинності з дати її підписання сторонами та поширила свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.05.2016р., сторонами узгоджено, п.2.1 ст.2, що постачальник передає споживачу з 01 травня 2016р. по 30 вересня 2016р. (включно) газ обсягом до 484 тис. куб. м., у т. ч. по місяцях кварталів: ІІ кв. - 189 тис. куб. м., з яких: у травні - 61 тис. куб. м., у червні - 128 тис. куб. м., ІІІ кв. - 295 тис. куб. м., з яких: у липні - 88 тис. куб. м., у серпні - 92 тис. куб. м., у вересні - 115 тис. куб. м.

Ціна за 1 000 куб. м газу за цим договором в період з 01 травня 2016р. становить 4 942 грн., крім того податок на додану вартість - 20 %. Всього до сплати з ПДВ - 5 930,40 грн (п.5.2)

Додатковою угодою №5 від 15.08.2016р. до договору яка набула чинності з дати її підписання сторонами та поширила свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.08.2016р., сторонами узгоджено, п.6.2., відповідно до якого, сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

На виконання умов договору у січні - вересні 2016р. позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 5 071 840,35 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 31.01.2016р., від 29.02.2016р., від 31.03.2016р., від 30.04.2016р., від 31.05.2016р., від 30.06.2016р., від 31.07.2016р., від 31.08.2016р., від 30.09.2016р. Вказані акти підписані сторонами і засвідчені печатками підприємств.

З матеріалів справи вбачається, що сторони ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Київенерго», за участі ГУ Державної казначейської служби України у м.Києві, Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради, Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київського міської ради, склали між собою спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 143 від 16.01.2017р. та №3609 від 26.12.2016р.

В пункті 1 цих протокольних рішень вказано, що їх предметом є організація проведення взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

Відповідно до вказаних протокольних рішень, № 143 від 16.01.2017 та №3609 від 26.12.2016 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України між сторонами у справі фактично проводилися розрахунки за поставлений за договором природний газ на загальну суму 5 071 840,35 грн., що підтверджується реєстрами погашення поточної заборгованості №12 від 11.01.2017, 13.01.2017, №151 від 07.11.2016, №134 від 10.11.2016, №121 від 12.09.2016, №84 від 08.07.2016, від 11.08.2016, №71 від 09.06.2016, на суму 3 308 660,35 грн., та реєстрами погашення поточної заборгованості №181 від 23.12.2016 на суму 1 763 180 грн., довідкою по сальдо та операціям по підприємству ПАТ «Київенерго» за період з 01.01.2016р. по 31.01.2018р., яка підписана заступником головного бухгалтера позивача.

Між тим, відповідач здійснив оплату отриманого природного газу невчасно, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з АТ «К.ЕНЕРГО» 486 320,39 грн., з яких: 95 573,56 грн. - 3 % річних, 390 746,83 грн. - інфляційні втрати.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з вимогами ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір постачання природного газу №4438/16-ТЕ-711/17, згідно з яким позивач зобов`язався передати у власність споживачу у 2016р. природний газ (далі - газ), а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

Додатковою угодою №2 від 31.03.2016р. до договору яка набула чинності з дати її підписання сторонами та поширила свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2016р., сторонами узгоджено, п.6.1., що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяці, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч. 1,7 ст.193 ГК України.

На виконання умов договору у січні - вересні 2016 позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 5 071 840,35 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 31.01.2016р, від 29.02.2016, від 31.03.2016, від 30.04.2016, від 31.05.2016, від 30.06.2016, від 31.07.2016, від 31.08.2016, від 30.09.2016. Вказані акти підписані сторонами і засвідчені печатками підприємств.

З матеріалів справи вбачається, що сторони ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Київенерго», за участі ГУ Державної казначейської служби України у м.Києві, Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради, Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київського міської ради, склали між собою спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 143 від 16.01.2017р. та №3609 від 26.12.2016р.

В пункті 1 цих протокольних рішень вказано, що їх предметом є організація проведення взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

Відповідно до вказаних протокольних рішень, № 143 від 16.01.2017 та №3609 від 26.12.2016р. за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України між сторонами у справі фактично проводилися розрахунки за поставлений за договором природний газ на загальну суму 5 071 840,35 грн., що підтверджується реєстрами погашення поточної заборгованості №12 від 11.01.2017, 13.01.2017, №151 від 07.11.2016, №134 від 10.11.2016, №121 від 12.09.2016, №84 від 08.07.2016, від 11.08.2016, №71 від 09.06.2016, на суму 3 308 660,35 грн., та реєстрами погашення поточної заборгованості №181 від 23.12.2016 на суму 1 763 180 грн., довідкою по сальдо та операціям по підприємству ПАТ «Київенерго» за період з 01.01.2016 по 31.01.2018, яка підписана заступником головного бухгалтера позивача.

Наслідком підписання спільних протокольних рішень на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 є фактична зміна визначеного у договорі №4438/16-ТЕ-711/17 від 25.01.2016 порядку і строку проведення розрахунків за природний газ відносно сум, які охоплюються такими рішеннями, оскільки підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК «Нафтогаз України» у такий спосіб виявило згоду зі зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором №4438/16-ТЕ-711/17 від 25.01.2016.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз».

Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Цим Порядком передбачено, що він визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз», а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок, в даному випадку - ПАТ «Нафтогаз України» (позивачу).

Отже, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2018р. у справі №924/296/18 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.07.2019р. у справі № 913/334/18, від 03.04.2019р. у справі № 906/278/18, від 14.03.2018р. у справі № 910/9806/16 та від 24.10.2019р. у справі №903/910/18.

Положення щодо неможливості відповідача впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ закріплені у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, згідно з пунктом 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

За таких обставин, оскільки держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами, підстави для покладення відповідальності на відповідача за несвоєчасну оплату коштів відсутні.

З огляду на викладене, господарський суд зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки всі взаєморозрахунки за придбаний природний газ були здійснені не власними коштами відповідача, а через процедуру встановлену постановами Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, якою передбачено, що пільги та субсидії не є коштами суб`єкта господарювання та автоматично перераховуються із спеціальних рахунків, у випадку їх надходження, на рахунки позивача.

Щодо пункту 6.2 договору (додаткова угода №5 від 15.08.2016), яким сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3 цього договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, господарський суд вважає його безпідставним, оскільки підписавши протокольні рішення сторони свідомо узгодили новий порядок проведення розрахунку, фактично змінивши умови пункту 6.2 договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ від 04.12.2019р. справа №910/1827/19.

Щодо доводів відповідача про подання позовної заяви до неналежного відповідача суд зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2018р. у справі №910/7807/18 затверджено Мирову угоду, укладену 09.10.2018 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» затвердити.

За Мировою Угодою КП «Київтеплоенерго» підтверджує та визнає, що стало і є правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором постачання (купівлі-продажу) природного газу №4438/16-ТЕ-41/17 від 25.01.2016 з усіма додатковими угодами та додатками, укладеним між ПАТ «Київенерго» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (п.1 Мирової угоди).

Відповідно до п.1.1. Мирової угоди від 09.10.2018 сторони визнають та погодили, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов Договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання Мирової Угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов Договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї Мирової Угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору / судових спорів. При цьому, Сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в межах справи №910/5098/18 досліджувалось питання правомірності заміни боржника (ПАТ «Київенерго») на КП «Київтеплоенерго» за зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» перед НАК «Нафтогаз України» за відсутності волі КП «Київтеплоенерго» в частині заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних та факту передачі йому кореспондуючих такому зобов`язанню прав вимоги до споживачів, за висновками судів положення частини 4 ст. 13, частин 1, 4 статті 41, частини 2 статті 61 Конституції України виключать можливість такої заміни.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що КП «Київтеплоенерго» не стало правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних.

Отже, доводи відповідача про пред`явлення позову до неналежного відповідача є безпідставними та необгрунтованими.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав наведених вище.

На підставі ст. 129 ГПК України витрати щодо сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "К.ЕНЕРГО" про стягнення 486 320,39 грн - відмовити повністю.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 12 березня 2020 року.

Повний текст рішення складено та підписано 19.03.2020 року.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов