РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.03.2020Справа № 910/15178/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний Дом - Гермес" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53-А, )

до Фермерського господарства «Любомир-МГ» (81760, Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Новосільці, вул. Польова, буд. 1, )

про стягнення 55 051, 19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельний Дом - Гермес" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фермерського господарства «Любомир-МГ» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу №7-ПН від 21.03.2019 у сумі 55051,19 грн., з яких: 31 928,00 грн основного боргу, 20819,66 грн пені, 2303,53 грн 4% річних.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.11.2019 у справі № 910/15178/19 матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний Дом - Гермес" передав за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Львівської області.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 скасовано, справу повернуто для розгляду до Господарського суду міста Києва, враховуючи, що відповідно до п. 10.20 Договору сторони погодили, що місцем виконання даного Договору та місцем виконання своїх зобов`язань є адреса продавця, яка зазначена у розділі 11 Договору «Реквізити сторін», і продавець зареєстрований у місті Києві.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 14.01.2020 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, встановив учасникам справи процесуальний строк для реалізації процесуальних прав.

22.01.2020 позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій повідомив про оплату відповідачем 31.10.2019 заборгованості по договору у розмірі 31 928,00 грн, у зв`язку із чим повідомляє про залишок боргу у розмірі 20819,66 грн пені, 2303,53 грн 4% річних за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що позивачем заяву про зменшення позовних вимог подано у визначений процесуальний строк, та у відповідності до вимог ст. 170 ГПК України, суд приймає подану заяву до розгляду та здійснює подальший розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з урахування вимог цієї заяви.

Відповідач письмового відзиву по справі не надав, про судовий розгляд справи повідомлявся належним чином, згідно повідомлень про вручення поштових відправлень, та відомостей з пошукового ресурсу Укрпошти, ухвалу суду від 14.01.2020 про відкриття провадження у справі відповідач отримав 21.01.2020.

Жодних пояснень, клопотань від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.03.2019 між позивачем - "Торговельний Дом - Гермес" (продавець за договором) та відповідачем - Фермерським господарством «Любомир-МГ» (відповідач) було укладено договір купівлі-продажу № 7-КП (далі - Договір), за умовами якого позивач зобов`язався передати у власність відповідачу, а відповідач - прийняти та оплатити товар на умовах і в порядку, встановленому у договорі.

Відповідно до п.2.1 договору сторонами узгоджено, що загальна кількість Товару вказана в Специфікаціях до цього Договору, при цьому остаточна кількість Товару визначається Продавцем та Покупцем шляхом підписання видаткових накладних. Ціна Товару визначається у гривні із обов`язковим посиланням на грошовий еквівалент у Євро, за курсом Євро по відношенню до гривні, встановленим НБУ на момент фактичної оплати за Товар, що відповідає ч. 2 ст. 533 ЦК України.

При дотриманні Покупцем умов п. 1.3 цього Договору вартість Товару становить 1 000,00 (одна тисяча) Євро за 1,00 (Одну) тону переданого Товару. В разі відмови Покупця від подальшої реалізації вирощеного Товару виключно Продавцю, згідно з Договором поставки № 7-ВН від 21.03.2019, вартість Товару за цим Договором буде скоригована Продавцем та становитиме 1200,00 (Одна тисяча двісті) Євро за 1,00 (Одну) тону переданого Товару.

Згідно п.2.2 договору, орієнтовна загальна вартість Товару, що постачається за цим Договором, на момент його підписання Сторонами, становить: 863 856,00 грн., що є еквівалентно 28 000,00 Євро за курсом Євро по відношенню до гривні, встановленим Національним Банком України (далі - НБУ) на момент укладення цього Договору.

Загальна вартість Договору може змінюватись відповідно до зміни загальної кількості Товару згідно з п. 2.1. цього Договору (п.2.3 договору).

Відповідно до п.3.1 Договору, датою поставки є дата отримання покупцем товару на складі покупця згідно з видатковими накладними, підписаними сторонами, але не пізніше 15 травня 2019.

Умовами п.4.1 договору визначено, що покупець зобов`язаний здійснити оплату товару шляхом безготівкового перерахування платіжним дорученням на поточному рахунку продавця грошових коштів в національній валюті - гривні у розмірі, визначеному пп.2.1, 2.2 цього договору.

Згідно п.4.2 договору встановлено порядок та терміни (строки) оплати товару:

- попередня оплата товару здійснюється покупцем в розмірі 20% вартості товару становить 172 771,20 грн, що еквівалентно 5600,00 Євро до 10.04.2019, 30% вартості товару, що становить 259 156,80 грн, та є еквівалентно 8400,00 Євро протягом 2-х банківських днів з моменту повідомлення продавцем покупця про прибуття товару до державного кордону України (п.4.2.1 договору);

- остаточна оплата товару здійснюється покупцем в розмірі 50% вартості товару, що становить 431 928,00 грн, та є еквівалентно 14 000,00 Євро до 15.10.2019 (п.4.2.2 договору).

У п.4.3 договору визначено, що датою оплати вважається дата зарахування грошей на поточний рахунок продавця.

Згідно п.5.1 договору, покупець зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплатити Товар та прийняти його. Продавець зобов`язується забезпечити Покупця такими документами: рахунок-фактура (оригінал), видаткова накладна (оригінал), податкова накладна, копія документу виробника Товару, що посвідчує якість даного Товару (при необхідності) (п.5.2 договору).

Відповідно до підписаної сторонами Специфікації № 1 від 21.03.2019 до договору обумовлено поставку товару: картоплі «Електра» у кількості 14 000 кг, картопля «Крістіна» у кількості 14 000 кг, всього вартістю 863 856,00 грн.

21.03.2019 позивачем виставив відповідачу рахунок на оплату № 417 на суму 863 856,00 грн по договору купівлі-продажу № 7-ПН від 21.03.2019.

За видатковою накладною № 795 від 24.04.2019 позивач поставив, а представник відповідача за довіреністю № 49 від 24.04.2019 Мокрицький С.В. прийняв товар по договору, вартістю 863 856,00 грн. Факт поставки товару також підтверджується СMR № 001942, копія якої долучена до справи.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказав про виконання відповідачем зобов`язань з оплати отриманого товару частково, шляхом перерахунку коштів у сумі 831 928,00 грн та наявність заборгованості станом на 28.10.2019 у розмірі 31 928,00 грн вартості товару, що залишився неоплаченим. Також за прострочення виконання зобов`язання з оплати позивачем заявлено до стягнення з відповідача 20819,66 грн пені, 2303,53 грн 4% річних.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов`язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у встановлений договором строк.

Долучені до матеріалів справи видаткова накладна № 795 від 24.04.2019, рахунок на оплату № 417 від 21.03.2019, СMR № 001942, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень і скріплені печатками, які за формою та змістом відповідають договору купівлі-продажу № 7-ПН від 21.03.2019 підтверджують факт поставки товару по договору на суму 863 856,00 грн., а банківські виписки є доказом часткової оплати прийнятого товару на суму 831 928,00 грн. кількома платежами (11.04.2019, 16.04.2019, 03.05.2019, 12.08.2019, 15.10.2019, 18.10.2019).

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача станом на час звернення до суду, а саме на 28.10.2019 складала 31 928,00 грн.

У процесу розгляду справи позивач повідомив про сплату відповідачем 31.10.2019 суми 31 928,00 грн основного боргу та надав копію платіжного доручення № 1150 від 31.10.2019, у зв`язку із чим зменшив позовні вимоги та просив стягнути лише пеню та 4% річних.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано, що на виконання умов договору позивачем було поставлено товар, обов`язок щодо оплати якого виник у відповідача відповідно до п.4.2 договору шляхом оплати у визначені договором строки, які відповідачем дотримані не були.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивачем заявлено до стягнення 20819,66 грн пені, 2303,53 грн 4% річних.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Умовами п. 6.6 договору визначено, що у випадку прострочення по оплаті Товару за Договором Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення за весь строк прострочення.

Сторони домовилися, що строк позовної давності щодо стягнення неустойки (пені та штрафу), за порушення грошового зобов`язання за цим Договором, становить 3 (три) роки, також погодили не застосовувати до відносин, щодо нарахування штрафних санкцій, передбачених цим Договором, норму ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (п.6.8-6.9 договору).

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.6.10, сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченою частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, і встановлюють її в розмірі 4 % річних від суми заборгованості від моменту виникнення заборгованості до дня повної її сплати.

Перевіривши наданий до позовної заяви розрахунок суми 2303, 53 грн 4% річних та 20819,66 грн пені, розрахунок яких здійснено вибірково, на суми боргу платежів відповідно до п.4.2 договору, враховуючи часткові оплати, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині цих вимог в межах розрахунку позивача.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач письмового відзиву на позов, свого контррозрахунку суми позову не надав, стверджувань позивача не спростував.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний Дом - Гермес" є доведеними та підлягають задоволенню шляхом стягнення з Фермерського господарства «Любомир-МГ» 20819,66 грн пені, 2303,53 грн 4% річних.

Судовий збір згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Любомир-МГ» (81760, Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Новосільці, вул. Польова, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний Дом - Гермес" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53-А, ) пеню у розмірі 20 819 (двадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн. 66 коп, 4% річних у розмірі 2 303 (дві тисячі триста три) грн. 53 коп та судовий збір у розмірі 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп.

3.Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак