ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2020 року м. Дніпро Справа № 904/5889/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецової І. Л., Подобєда І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020р.

(суддя Мілєва І.В., м. Дніпро, повний текст ухвали складено 05.02.2020р.) у справі

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет", Дніпропетровська область, м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ

про стягнення 40 317,99 грн.

у справі за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 1 006 372,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020р. повернуто зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення 40 317,99 грн., з яких: 2 320,81 грн. - пеня, 19 088,94 грн. - 3% річних, 18 908,24 грн. - інфляційні втрати і додані до неї документи.

Ухвала суду мотивована тим, що відповідач подав зустрічну позовону заяву з порушенням строків, встановлених ч. 1 ст.180 ГПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 05.02.2020р., справу № 904/5889/18 направити до суду першої інстанції, для спільного розгляду з первісним позовом.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановленні ухвали в частині повернення зустрічного позову порушено норми процесуального права, зокрема, ст. 180 ГПК України, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував, що скаржником наведено поважні підстави, які зробили неможливим своєчасне подання зустрічного позову, зокрема скаржник вказує на те, що ухвала суду про відкриття провадження від 11.12.2019 р. у справі № 904/5889/19 не була врученою Відповідачу та на юридичну адресу Відповідача, засобами поштового зв`язку, так і не надійшла, також Позивачем не було отримано, засобами поштового зв`язку позовної заяви Позивача. Водночас, 15.01.2020 р. ТОВ «ГК «ПРІОРИТЕТ» було ознайомлено з матеріалами справи (про що також вказує ТОВ «ГК «ПРІОРИТЕТ» у зустрічному позові) і, відповідно, саме з моменту ознайомлення ТОВ «ГК «ПРІОРИТЕТ» з матеріалами справи 15.01.2020 р. (з огляду на неотримання відповідачем копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, а також позовної заяви) пішов відлік строку на подання до суду відзиву та зустрічного позову, і який (строк), на думку скаржника, спливає 30.01.2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" просить апеляційний суд залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 р. у справі № 904/5889/19 без змін.

Зокрема, Товариство посилається на те, що доводи апелянта щодо незаконності судового рішення ґрунтуються на припущеннях, звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення норм процесуального права як необхідної передумови для скасування судового рішення. АТ "Укргазвидобування" вважає, що Скаржник ніяким чином не обґрунтував об`єктивні перешкоди вчасного звернення до суду із зустрічним позовом. Зазначені обставини унеможливлюють прийняття судом зустрічного позову. При цьому, Товариство зазначає на тому, що звертаючись до суду із зустрічним позовом, заявник не заявляв клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та не довів поважних причин пропуску встановленого судом процесуального строку й не надав жодних доказів на підтвердження неспроможності звернутися до суду із зустрічним позовом у межах встановленого судом в ухвалі суду від 11.12.2019 процесуального строку. Незабезпечення ТОВ «ГК «Пріоритет» вчасного отримання поштової кореспонденції не є поважною причиною пропуску встановленого судом процесуального строку подання відзиву/зустрічного позову. Щодо зауважень скаржника відносно неотримання позову, то AT «Укргазвидобування» вказує на те, що у встановленому законом порядку через поштову установу - AT «Укрпошта» було надіслано ТОВ «ГК «Пріоритет» копію позовної заяви та доданих до неї документів, докази чого наявні у справі - опис вкладення у цінний лист, накладна, фіскальний чек. Товариство звертає увагу на те, що на відправника в даному разі законодавець не покладає обов`язку з`ясування отримання чи причин не отримання адресатом поштової кореспонденції.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Подобєд І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.02.2020 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020р. у справі № 904/5889/19, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України, в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 ч. 1 ст. 255 ГПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи те, що предметом апеляційного перегляду наразі є ухвала про повернення зустрічної позовної заяви у справі ( п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України), яка входить до визначеного у ч. 2 ст. 271 ГПК України переліку та з огляду на відсутність обставин справи, що зумовлюють необхідність розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін ( рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010 р.).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області знаходиться справа № 904/5889/19 за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет", про стягнення 1 006 372,06 грн.,з яких: 467 627,23 грн. - пеня, 538 744,83 грн. - штраф.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 11798/30-18 від 19.12.2018 в частині своєчасної поставки товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 08.01.2020р..

04.02.2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" подало до суду зустрічну позовну заяву, в якій просило суд стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" 40 317,99 грн., з яких: 2 320,81 грн. - пеня, 19 088,94 грн. - 3% річних, 18 908,24 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020р. повернуто зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення 40 317,99 грн., з яких: 2 320,81 грн. - пеня, 19 088,94 грн. - 3% річних, 18 908,24 грн. - інфляційні втрати і додані до неї документи.

Відповідно до ст. 180 ГПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам ст. ст. 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 174 ГПК України, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського Дніпропетровської області про відкриття провадження у справі від 11.12.2019р. судом запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Матеріали справи свідчать, що ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2019 р. було направлено відповідачу у справі в установленому порядку на адресу, вказану у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 11.12.2019р. (а.с. 70-72).

Господарський суд зазначив, що станом на 05.02.2020 р. поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 11.12.2019р. ) до суду не надійшло.

Як зазначено в оскаржуваному процесуальному документі, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2019 р. по цій справі було направлено на адресу відповідача, що зазначена у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення була вручена відповідачу 08.01.2020р.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 116 ГПК України).

Отже, з огляду на викладене, останнім днем для подання відповідачем відзиву на позовну заяву та відповідно зустрічної позовної заяви є 23.01.2020р..

Проте, всупереч вимогам ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України, відповідач подав зустрічний позов лише 30.01.2020р., тобто з порушенням строків, встановлених вказаною статтею.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач з моменту отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі мав достатньо часу для підготовки та направлення на адресу суду зустрічної позовної заяви.

Відповідно до ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із зустрічним позовом, заявник не заявляв клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та не довів поважних причин пропуску встановленого судом процесуального строку, жодних доказів на підтвердження неспроможності звернутися до суду із зустрічним позовом у межах встановленого судом в ухвалі суду від 11.12.2019р. процесуального строку скаржник не надав.

Колегія суддів вважає, що пропуск строку відбувся з суб`єктивних причин відповідача, що залежали виключно від нього самого.

Відповідно до ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Відтак, оскільки, відповідач подав зустрічну позовну заяву з порушенням строків, встановлених ч.1 ст. 180 ГПК України, Господарським судом Дніпропетровської області було правомірно повернуто зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет".

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідач не позбавлений права на звернення до суду за захистом порушеного права шляхом подання позовної заяви на загальних підставах.

Таким чином, оскаржена ухвала суду від 05.02.2020р. є обґрунтованою та постановлена відповідно до вимог ГПК України.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 «Справа «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v.Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див.рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v.Finland),N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Колегія суддів, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Вищевикладене спростовує доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 р. у справі №904/6605/18 відповідає чинному законодавству та обставинам справи, прийнята з дотримання норм процесуального права, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020р. у справі № 904/5889/19 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М.Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд