ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2020 р. Справа № 911/25/20

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології доріг»

до Дочірнього підприємства «ШРБУ № 100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

про стягнення 50079,14 грн

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології доріг» (далі позивач, ТОВ «Сучасні технології доріг») з позовом до Дочірнього підприємства «ШРБУ № 100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі відповідач, ДП «ШРБУ № 100» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») про стягнення 50079,14 грн, з яких: 45000,00 грн основної заборгованості, 1501,64 грн 3% річних та 3577,50 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.01.2020 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи) та встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій у справі.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим ч. 1 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, щодо надіслання відзиву на позовну заяву.

При цьому суд зазначає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 868.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Крім того, заяви та клопотання процесуального характеру від сторін на час розгляду справи до суду також не надходило.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадках розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Як вбачається з викладених у позові обставин, між ТОВ «Сучасні технології доріг», як постачальником, та ДП «ШРБУ № 100» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», як покупцем, укладено усний договір на поставку товару, а саме бітумної емульсії.

Листом № 263 від 15.08.2018 ДП «ШРБУ № 100» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» звернулось до ТОВ «Сучасні технології доріг», в якому просило останнє 16.08.2018 відпустити бітумну емульсію ЕКШ-50 в кількості 5 тон, оплату гарантовано здійснити до кінця серпня 2018 року.

На підставі видаткової накладної № РН-0000780 від 16.08.2018 ТОВ «Сучасні технології доріг» передало, а ДП «ШРБУ № 100» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» прийняло товар бітумну емульсію ЕК-Ш-50, у кількості 5,0 тонн на загальну суму 55000,00 грн.

На оплату вказаного товару ТОВ «Сучасні технології доріг» виставлено ДП «ШРБУ № 100» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» рахунок-фактуру № СФ-0000705 від 16.08.2018.

У листах № 344 від 26.10.2018 та № 350 від 07.11.2018 ДП «ШРБУ № 100» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» визнано наявність заборгованості перед ТОВ «Сучасні технології доріг» в розмірі 55000,00 грн та запропоновано графік її погашення.

Платіжним дорученням № 287 від 09.11.2018 ДП «ШРБУ № 100» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» перераховано на рахунок ТОВ «Сучасні технології доріг» 10000,00 грн з призначенням платежу: «Оплата за бітумну емульсію ЕК-Ш-50 по рах. №СФ-0000705 від 16.08.2018р на суму 10000,00 у т.ч. ПДВ 20% - 1666,67 грн.».

У зв`язку з тим, що відповідач не здійснив повну оплату отриманого від позивача товару, останній звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 45000,00 грн.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з положеннями ст. ст. 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Стаття 181 Господарського кодексу України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у частині 1 цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки у спрощений спосіб, про що свідчить отримання відповідачем товару від позивача та підписання видаткової накладної, внаслідок чого у сторін виникають відповідні права та обов`язки, в тому числі зобов`язання з приводу поставки товару та його своєчасної і належної оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як визначено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець повинен сплатити повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки обов`язок оплати отриманого покупцем товару у відповідності до ст. 692 Цивільного кодексу України, за загальним правилом обчислення строків (ст. 253 ЦК України) настав на наступний день після підписання спірної видаткової накладної, однак відповідач в добровільному порядку з позивачем у повному обсязі не розрахувався, станом на дату подання позову до суду у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 45000,00 грн різниця між вартістю поставленого товару та розміром часткової оплати.

Докази повної оплати товару, отриманого відповідачем за накладною № РН-0000780 від 16.08.2018, у матеріалах справи відсутні.

За даних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 45000,00 грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував до стягнення з відповідача 1501,64 грн 3% річних за період з 10.11.2018 по 20.12.2019 та 3577,50 грн інфляційних втрат за період з жовтня 2018 року по листопад 2019 року.

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Після перевірки розрахунку за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга:Закон» судом встановлено, що позивачем правомірно заявлено до стягнення суму 3% річних в розмірі 1501,64 грн. Сума інфляційних втрат за розрахунком суду склала 3770,71 грн.

Зважаючи на норму ч. 2 ст. 237 ГПК України, відповідно до якої при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в розмірі, визначеному позивачем.

З огляду на викладене вище та доведення факту несвоєчасності виконання відповідачем обов`язку з оплати поставленого товару, позовні вимоги про стягнення з відповідача 45000,00 грн основної заборгованості, 1501,64 грн 3% річних та 3577,50 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «ШРБУ № 100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (07335, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Демидів; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології доріг» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 29-А; ): 45000 (сорок п`ять тисяч) грн 00 коп. основної заборгованості, 1501 (одну тисячу п`ятсот одну) грн 64 коп. 3% річних, 3577 (три тисячі п`ятсот сімдесят сім) грн 50 коп. інфляційних втрат та 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін