УХВАЛА

м. Київ

19.03.2020Справа № 910/15740/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

«Центр Факторингових Послуг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроцентргруп»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко Олег

Володимирович

про застосування наслідків нікчемності правочину

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

За участю представників сторін

від позивача Лаврін О.В., ордер серії КС № 521574 від 27.02.2020

від відповідача не з`явився

від третьої особи не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

23.11.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроцентргруп» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (повернути сторони в попереднє становище), а саме

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24014328 від 29.08.2015, щодо зміни власника нерухомого майна, внесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Олегом Володимировичем на підставі нікчемного договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.08.2015, укладеного АТ «Банк «Національні інвестиції» з ТОВ «Євроцентргруп», що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В., зареєстрованого в реєстрі № 1240;

скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності від 29.08.2015 № 10973519, відповідно до якого право власності на житловий будинок (літера «А») загальною площею 1329,20 кв. м, житловою площею 124,70 кв. м, гараж (літера «Б»), госпблок (літера «В»), навіс для машин (літера «Г»), колодязь № 4, басейн № 5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 31) належить ТОВ «Євроцентргруп», з одночасним поновленням запису від 23.03.2015 № 9194617, щодо права власності на вищезазначене майно за АТ «Банк «Національні інвестиції»;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:24014328 від 29.08.2015 щодо зміни власника нерухомого майна, внесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Олегом Володимировичем на підставі нікчемного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.08.2015, укладеного АТ «Банк «Національні інвестиції» з ТОВ «Євроцентргруп», що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В., зареєстрованого в реєстрі № 1241;

скасувати запис про проведену реєстрацію права власності від 29.08.2015 № 10973546 відповідно до якого прав власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:086:0024, загальною площею 0,1870 га, в тому числі земельними угіддями (складом угідь): 0,1870 га - під житловою забудовою одно- та двоповерховою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 31) належить ТОВ «Євроцентргруп», з одночасним поновленням запису від 25.03.2015 № 9194614 щодо права власності на вищезазначене майно за АТ «Банк «Національні інвестиції».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/15740/18; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/15740/18 від 05.02.2019 в позові відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду № 910/15740/18 від 13.06.2019 здійснено заміну позивача - Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмаркет»; здійснено заміну позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмаркет» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Факторингових Послуг».

Постановою Північного апеляційного господарського суду № 910/15740/18 від 26.09.2019 рішення Господарського суду міста Києва № 910/15740/18 від 05.02.2019 скасовано, позовні вимоги задоволено повністю.06.02.2019 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19.12.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2019 у справі № 910/15740/18 скасовано; справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/15740/18 отримані Господарським судом міста Києва 28.01.2020.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2020 для розгляду справи визначено суддю Сівакову В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15740/18 від 30.01.2020 підготовче засідання призначено на 27.02.2020.

26.02.2020 відповідачем до суду подано заяву про застосування строку позовної давності, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

26.02.2020 третьою особою до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

27.02.2020 позивачем до суду подано клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

27.02.2020 позивачем до суду подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просить суд

1. скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 24014328 від 29.08.2015 щодо зміни власника нерухомого майна, внесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. на підставі нікчемного договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.08.2015, укладеного АТ «Банк «Національні інвестиції» з ТОВ «Євроцентргруп», скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності від 29.08.2015 № 10973546 ТОВ «Євроцентргруп» на земельну ділянку з кадастровим номером :05:086:0024, загальною площею 0,1870 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 31) та всі послідуючі/пов`язані індексні номери про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, здійснених після 29.08.2015, з одночасним поновленням запису від 23.03.2015 щодо права власності на вищезазначене майно за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центр Факторингових Послуг», як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції»;

2. скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24014328 від 29.08.2015, щодо зміни власника нерухомого майна, внесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. на підставі нікчемного Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.08.2015, укладеного АТ «Банк «Національні інвестиції» з ТОВ «Євроцентргруп», скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності від 29.08.2015 № 10973519 ТОВ «Євроцентргруп» на житловий будинок загальною площею 1329,2 кв.м. що розташований за адресою: АДРЕСА_1 11-Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 31) та всі послідуючі /пов`язані індексні номери про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, здійснених після 29.08.2015, з одночасним поновленням запису від 25.03.2015 щодо права власності на вищезазначене майно за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центр Факторингових Послуг», як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції»;

3. скасувати рішення про державну реєстрацію прав щодо зміни власника нерухомого майна, внесене державним реєстратором Туранською Г.Б. Виконавчого комітету Броварської міської ради, Київської області 48669943 від 13.09.2019 та запис 33213813 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 1329,2 кв.м. що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 31);

4. скасувати рішення про державну реєстрацію прав щодо зміни власника нерухомого майна, внесене державним реєстратором Туранською Г.Б. Виконавчого комітету Броварської міської ради, Київської області 48667145 від 13.09.2019 та запис 33211378 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:086:0024, загальною площею 0,1870 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 31).

27.02.2020 позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме

- житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31)

загальною площею 1329,2 кв.м., що розташований за адресою:

АДРЕСА_1 .

- земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31) площею 0,187 га, кадастровий номер :05:086:0024, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

та шляхом заборони здійснювати реєстраційні дії щодо цього майна.

В підготовчому засіданні 27.02.2020 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.03.2020.

16.03.2020 відповідачем до суду подано заперечення на заяву позивача про зміну предмету позову, в якій просить заяву позивача повернути заявнику.

16.03.2020 третьою особою до суду подано заперечення на заяву позивача про зміну предмету позову.

18.03.2020 відповідачем подано до суду заперечення на заяву позивача про забезпечення позову.

18.03.2020 третьою особою подано до суду заперечення на заяву позивача про забезпечення позову.

18.03.2020 відповідачем подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

18.03.2020 третьою особою подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

19.03.2020 позивачем подано до суду заперечення на заяву відповідача про застосування строку позовної давності.

19.03.2020 позивачем подано до суду заяву про відвід судді Сівакової В.В. від розгляду справи № 910/12792/19.

Згідно з ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З огляду на викладене та розглянувши матеріали вищевказаної заяви, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

В обґрунтування заяви про відвід судді позивач посилається на те, що останнім 27.02.2020 до початку судового засідання подано заяву про забезпечення позову, однак в судовому засіданні 27.02.2020 вказана заява по суті розглянута не була. Також в порушення ст. 140 Господарського процесуального кодексу України станом на 19.03.2020 жодного рішення з приводу поданої заяви судом не прийнято. Викладене дає підстави позивачу сумніватися у можливості здійснення суддею подальшого справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду справи.

Підстави для відводу (самовідводу) судді встановлені положеннями ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність (ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов`язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Незважаючи на те, що безсторонність, зазвичай, означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. В цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Таким чином, правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться, тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має отримати відвід. Йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві судді мають викликати в громадськості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» (Заява № 7577/02) від 03.05.2007, суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі п.1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення у справах «Морель проти Франції», пункти 45-50; «Пескадор Валеро проти Іспанії», пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення у справі «Лука проти Румунії», пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення у справах «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 44; «Пабла Кю проти Фінляндії», пункт 30; «Мікалефф проти Мальти», пункт 96).

У рішенні в справі «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію суд вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», пункт 52).

В рішенні у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09.11.2006 сказано: «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Наведені у заяві позивача про відвід судді Сівакової В.В. підстави для відводу судді зводяться до його незгоди з процесуальними рішеннями судді у справі № 910/15740/18, та не свідчать про наявність підстав, передбачених ст. 35 Господарського процесуального кодексу України для відводу судді, а також не підтверджують упередженість та необ`єктивність судді при розгляді даної справи.

Враховуючи наведені приписи ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, дослідивши заяву про відвід судді Сівакової В.В. від розгляду справи № 910/15740/18, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу з підстав, зазначених у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Факторингових Послуг».

Керуючись ст.ст. 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Факторингових Послуг» про відвід судді Сівакової В.В.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (в порядку ч. 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу складено 19.03.2020.

Суддя В.В.Сівакова