ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" березня 2020 р. м. Київ Справа № 911/662/20

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом Державного підприємства «Селидіввугілля» (85401, Донецька обл., м. Селидове, вул. Карла Маркса, 41)

до Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНСТЕЙ» (8130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Шкільна, буд. 25А)

про стягнення 254990,88 грн. заборгованості згідно договору на виконання робіт з капітального ремонту обладнання № 2/265 - 16 ЕМС від 22.09.2016 р.,

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява № 1-606 від 12.03.2020 р. (вх. № 202/20 від 22.01.2020 р.) Державного підприємства «Селидіввугілля» до Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНСТЕЙ» про стягнення 254990,88 грн. заборгованості згідно договору на виконання робіт з капітального ремонту обладнання № 2/265 - 16 ЕМС від 22.09.2016 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Судом встановлено, що позивачем не дотримано вимог ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

За нормами господарського процесуального кодексу України, підписання позовної заяви є процесуальною формою реалізації повноважень з представництва.

Представництво за своєю природою - це організаційне правовідношення, змістом якого є повноваження однієї особи (представника) діяти від імені, в інтересах іншої особи, яке виникає з договору, закону, акта органу публічної влади. Крім того, представництвом є діяльність представника, спрямована на реалізацію наданих йому повноважень. Змістом відносин представництва є повноваження, без яких останнє не може існувати.

Як повноваження розуміють систему двох суб`єктивних прав представника, одне з яких є абсолютним, інше - відносним. Абсолютне право представника містить у собі можливість вчинення певних дій від імені та в інтересах особи, а відносне право полягає у тому, що представник вправі розраховувати на те, що всі юридичні наслідки, створені його діями, виникнуть лише для особи, яку він представляє, а не для самого представника.

Визначення довіреності міститься у частині 3 статті 244 Цивільного кодексу України, за якою довіреність - це письмовий документ, що видається довірителем представнику для засвідчення його повноважень перед третіми особами в процесі здійснення представництва.

Специфіка представництва за довіреністю в господарському судочинстві зумовлена його публічно-правовим та офіційним характером, оскільки реалізація права на звернення до суду є процесуальною формою реалізації повноважень з представництва.

Слід зазначити, що 29.12.2019 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення". Цим законом розширюються можливості самопредставництва органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення в суді.

Згідно з частиною 3 статті 56 ГПК України, в редакції вказаного закону, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, прийнятий закон визначає поняття "самопредставництва юридичної особ" шляхом закріплення такого права не лише за керівником, членом виконавчого органу юридичної особи, а для держави та територіальної громади - за керівником відповідного органу, а і за іншими уповноваженими особами.

Працівник юридичної особи підтверджує право на звернення від її імені в порядку самопредставництва, для чого надає суду:

- витяг з контракту, в якому визначено, що особа має повноваження представляти юридичну особу в суді в конкретній судовій справі без окремого доручення; або

- оригінал або копію трудового договору (акту про призначення), або оригінал посвідчення та витяг з посадової інструкції в якій визначено, що особа має повноваження представляти юридичну особу в суді без окремого доручення керівника; та

- окреме доручення (резолюція) керівника, в якому визначено повноваження особи представляти інтереси юридичної особи в суді в конкретній судовій справі, якщо посадовою інструкцією або контрактом не передбачено право такої особи представляти інтереси юридичної особи без такого доручення.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи як в порядку самопредставництва, так і в порядку представництва (адвоката). При цьому, в порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

Як встановлено судом, позовна заява Державного підприємства «Селидіввугілля» № 1-606 від 12.03.2020 р. (вх. № 202/20 від 22.01.2020 р.) підписана представником Старенченком Ф.І., на підтвердження повноважень якого до матеріалів заяви додано копію довіреності № 1/201 від 04.03.2020 р., якою Державне підприємство «Селидіввугілля» уповноважує Старенченка Ф.І. представляти інтереси, зокрема, у судах загальної юрисдикції (місцевих, апеляційних, вищих спеціалізованих, Верховному Суді).

Втім, виключно довіреність, за відсутності інших передбачених частиною 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України доказів (статуту, положення, трудового договору, контракту тощо), не є доказом, що відповідна особа уповноважена діяти від імені юридичної особи в порядку самопредставництва. Також виключно довіреність, за відсутності в Єдиному реєстрі адвокатів України відомостей про те, що відповідна особа має статус адвоката і такого документа не було нею надано суду, не може належним чином підтверджувати її повноваження на здійснення представництва.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 р. у справі № 924/440/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, судом встановлено, що до позовної заяви на підтвердження повноважень щодо підписання позовної заяви додано лише копію довіреності, без надання відповідних документів на підтвердження того, що Старенченко Ф.І. уповноважений діяти від імені Державного підприємства «Селидіввугілля» через інститут самопредставництва та, відповідно, має право на підписання позовної заяви.

За таких обставин, позовна заява № 1-606 від 12.03.2020 р. (вх. № 202/20 від 22.01.2020 р.) Державного підприємства «Селидіввугілля» підписана особою, повноваження якої в установленому законом порядку не підтверджено, а відтак, у суду відсутні підстави вважати, що позовна заява підписана уповноваженою, в розумінні наведених вище приписів законодавства, особою, в зв`язку з чим дана позовна заява підлягає поверненню.

Згідно з приписами п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Поряд з цим, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 162, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Державного підприємства «Селидіввугілля» № 1-606 від 12.03.2020 р. (вх. № 202/20 від 22.01.2020 р.) до Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНСТЕЙ» про стягнення 254990,88 грн. заборгованості згідно договору на виконання робіт з капітального ремонту обладнання № 2/265 - 16 ЕМС від 22.09.2016 р. повернути без розгляду.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 23.03.2020 р.

Суддя В.М. Бабкіна