УХВАЛА

17 березня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/11361/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Мамалуй О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

(суддя - Літвінова М.Є.)

від 11.11.2019

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Козир Т.П., судді: Кравчук Г.А., Коробенко Г.П.)

від 23.01.2020

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія"

на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденко В.В.,

у справі №910/11361/17

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива"

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду від 18.04.2019 касаційну скаргу Національного банку України залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 в частині визначення початкової ціни реалізації предмета іпотеки у справі №910/11361/17 залишено без змін. Стягнуто з Національного банку України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" 12400,00 грн витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції.

На примусове виконання зазначеної постанови 24.05.2019 Господарським судом міста Києва був виданий наказ, який пред`явлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" для виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою, у якій просить:

- визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденка Віталія Володимировича щодо відмови у відкритті виконавчого провадження у формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання № 20-1/59622449/25 від 24.07.2019 щодо заяви ТОВ "Станіславська торгова компанія" щодо примусового виконання за наказом Господарського суду міста Києва у справі № 910/11361/17, який видано 24.05.2019 незаконними;

- зобов`язати Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденка Віталія Володимировича відкрити виконавче провадження за заявою ТОВ "Станіславська торгова компанія" щодо примусового виконання судового рішення за наказом Господарського суду м. Києва у справі № 910/11361/17, який виданий 24.05.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2019 відмовлено у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденка В.В.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 у справі №910/11361/17 ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.11.2019 залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2019 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 у справі №910/11361/17, Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" подало касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, яку залишено без змін судом апеляційної інстанції, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець у відповідності до норм чинного законодавства виніс повідомлення №20-1/59622449/25 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки виконання наказу у даній справі належить до компетенції Державної казначейської служби.

Частиною 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про Національний банк України" НБУ є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, НБУ (боржник згідно виконавчого документа у даній справі) є органом державної влади.

Згідно з ч.1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду (ч.2 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень").

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24.05.2019 на примусове виконання постанови Верховного Суду 18.04.2019 у справі №910/11361/17 щодо стягнення з Національного банку України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" 12400,00 грн витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції, Господарським судом міста Києва був виданий наказ, який пред`явлений відповідачем для виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком Віталієм Володимировичем 24.07.2019 винесено повідомлення №20-1/59622449/25 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з посиланням на те, що виконавчий документ пред`явлено не за підвідомчістю.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано відмовлено у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденка В.В., оскільки Національний банк України є органом державної влади, тому наказ у даній справі підлягає виконанню Державною казначейською службою, що узгоджується з вимогами ч.1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) зазначено, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.11.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 у справі №910/11361/17 у зв`язку з її необґрунтованістю, оскільки правильне застосування норм права апеляційним судом є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 287, 290, ч.2 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.11.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 у справі №910/11361/17.

2. Касаційну скаргу та додані до неї документи повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

О. Мамалуй