ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2020 р. Справа№ 910/14578/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «АТЕН»

на рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2019 (повний текст рішення складено та підписано 11.12.2019)

у справі № 910/14578/19 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за довіреністю якого діє Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «АТЕН»

про стягнення 79 286, 25 грн.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "АТЕН" про стягнення 79 286, 25 грн. штрафних санкцій, з яких 37 664, 72 грн. пені та 41 621, 53 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 14040/53-124-01-18-08581 від 06.08.2018 в частині поставки товару не в повному обсязі та з порушенням встановлених договором строків.

Рішенням господарського суду м. Києва від 11.10.2019 у справі №910/14578/19 позов задоволено. З Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "АТЕН" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" стягнуто 37 664,72 грн. пені, 41 621,53 грн. штрафу та 960,50 грн. витрат зі сплати судового збору. Повернуто Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" з Державного бюджету України суму сплаченого судового збору в розмірі 960,50 грн., сплачену згідно з платіжним дорученням № 7766 від 09.10.2019.

Рішення суду мотивовано тим, що факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором № 14040/53-124-01-18-08581 щодо постачання товару у строк, встановлений договором, належним чином доведений, підтверджений матеріалами справи та не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву, а товар на суму 9100,80 грн., а саме: вентиль мембранний ПЗ-26237 у кількості 3шт., кільце поршневе 5ст. У30 у кількості 8 шт. та насос НШ-10Е у кількості 2шт взагалі не поставлено.

При прийнятті рішення господарський суд міста Києва послався на ст.ст. 216, 217, 230, 231 Господарського кодексу України та ст.ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 551, 626, 627, 629, 663, 712 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 11.12.2019, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "АТЕН" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду та ухвалити нове, яким зменшити розмір штрафних санкцій на 50 %.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "АТЕН" зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про понесені позивачем збитки або можливе погіршення його фінансового стану.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів скаржника, посилаючись серед іншого на те, що: відповідач звертаючись до суду із клопотанням про зменшення розміру неустойки не надав у встановлений строк належних і допустимих доказів, які спростовують позовні вимоги чи звільняють його від цивільної відповідальності; не навів поважності причин пропуску строку поставки; не надав доказів винятковості обставин, які призвели до порушення ним грошового зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення та інших обставин, з якими законодавець пов`язує право суду на зменшення штрафних санкцій.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2020 справу №910/14578/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Владимиренко С.В., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "АТЕН" на рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2019 у справі №910/14578/19.

Враховуючи, що предметом розгляду у даній справі є вимога про стягнення 79 286, 25 грн., то вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, тому розгляд апеляційної скарги здійснюється у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору від 06.08.2018 № 14040/53-124-01-8-08581, укладеного між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "АТЕН", останнє взяло на себе зобов`язання поставити і передати у власність позивача запасні частини до компресору ЗВШ, а покупець - прийняти і оплатити.

Згідно з п. 2.4 договору, постачальник гарантує, що товар буде поставлений в строки та в повному об`ємі відповідно до умов цього договору.

Пунктами 3.1, 3.2 договору передбачено, що строк поставки товару становить 90 календарних днів з дати укладення сторонами договору. Поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DDP згідно з Інкотермс 2010 на складі вантажоотримувача.

Положеннями п. 3.4 договору встановлено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

Датою поставки товару вважається дата підписання вантажоотримувачем видаткової накладної (п. 6.4 договору).

У пункті 8.2 договору сторони погодили, що за порушення строку поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф в розмірі 7% від вказаної вартості.

На виконання умов зазначеного вище договору відповідачем здійснено поставку обумовленого ним товару, зокрема:

- 22.11.2018 постановлено товар на суму 79 379,04 грн., що підтверджується видатковою накладною № 141;

- 11.12.2018 постановлено товар на суму 304 116,48 грн., що підтверджується видатковою накладною № 147;

- 17.12.2018 поставлено товар на суму 159 966,72 грн., що підтверджується видатковою накладною № 155;

- 19.02.2019 поставлено товар на суму 34 560,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 8;

- 05.04.2019 поставлено товар на суму 81 473,28 грн., що підтверджується видатковою накладною № 28;

- 02.05.2019 поставлено товар на суму 5 376,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 43.

З урахуванням того, що договір укладено сторонами 06.08.2018, відповідач був зобов`язаний поставити товар позивачу у строк до 04.11.2018 включно. Поставка товару мала бути здійснена на загальну суму 1 384 800,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується та визнається відповідачем факт прострочення виконання зобов`язання за договором № 14040/53-124-01-18-08581 щодо постачання товару у строк, встановлений договором.

Товар на суму 9 100,80 грн., а саме: вентиль мембранний ПЗ-26237 у кількості 3шт., кільце поршневе 5ст. У30 у кількості 8 шт. та насос НШ-10Е у кількості 2шт взагалі не поставлено

Крім того, в матеріалах справи наявна заява відповідача про визнання позовних вимог у повному обсязі та зменшення розміру штрафних санкцій на 80%.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

За приписами частини першої статті 230 ГК України, пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Згідно зі ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

З врахуванням зазначеного вище, того факту, що позивач є справі є Державний підприємством, визначений в п. 8.2 договору поставки від 06.08.2018 № 14040/53-124-01-8-08581 розмір штрафних санкцій відповідає зазначеним вище приписам.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною третьою статті 551 ЦК України.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, частини першої статті 78, частини першої статті 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо зменшення розміру штрафних санкцій відповідач послався на те, що затримання постачання не призвело до негативних наслідків для позивача.

В той же час, апеляційний господарський суд зважає на те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами винятковість обставин, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення про зменшення штрафних санкцій. Наявність укладених між сторонами спору інших договорів не є такою обставиною.

До того ж, беручи участь в тендері та укладаючи договір на поставку запчастин для потреб Хмельницької АЕС, відповідач мав враховувати визначені договором строки та, відповідно, передбачену ним та законом відповідальність за порушення взятих на себе зобов`язань.

З огляду на зазначене вище, а також на той факт, що передбачений договором поставки розмір штрафних санкцій відповідає вимогам ст. 231 ГК України, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для зменшення штрафних санкцій у зв`язку з порушенням строків поставки за договором від 06.08.2018 № 14040/53-124-01-8-08581.

Доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, оскільки зменшення розміру штрафних санкцій це право суду, а не його обов`язок.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за підсумками розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає і судові витрати за її подання покладаються судом на скаржника відповідно до вимог зазначеної статті.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «АТЕН» залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2019 у справі №910/14578/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/14578/19 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 16.03.2020.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова