УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

16.03.2020Справа № 910/2880/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондаренко Г.П., розглянувши заяву Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (01021, м. Київ, пров. Івана Мар`яненка, 7; ідентифікаційний код: 35692211) про видачу судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «СПС» (ідентифікаційний код: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 45; ідентифікаційний код: 21600939) про стягнення заборгованості по експлуатаційним витратам у розмірі 14 656, 44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі - заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПС» (далі - боржник) про стягнення заборгованості по експлуатаційним витратам у розмірі 14 656, 44 грн.

Розглянувши заяву та подані Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» докази, Суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до пункту 4 частини 1, 2, 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Положеннями статей 147-148 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статті 148 Господарського процесуального кодексу України. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

До заяви про видачу судового наказу було додано копію договору № 192 Б. експ. Від 16.02.2016 про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, відповідно до умов якого орендар/власник, незалежно від результатів господарської діяльності, зобов`язується сплачувати вартість наданих, послуг на підставі рахунків-фактур до 1 числа місяця наступного за звітнім у безготівковій формі на розрахунковий рахунок підприємства (п. 2.3 Договору). Надані послуги оформлюються актом про надання послуг який підписується підприємством і орендарем/власником в кінці кожного календарного місяця (п.2.4 Договору).

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що орендар/власник зобов`язаний підписати акт про надання послуг робочих днів з моменту його надходження від Підприємства, або вис Заперечення стосовно його підписання. Якщо власник не підпише отримані висловить свої заперечення щодо його підписання, то такий Акт вважається погоджений сторонами.

На підтвердження своєї позиції заявник додав акти прийняття-передачі робіт (надання послуг) та рахунки-фактури, копію вимоги щодо сплати заборгованості та акт від 10.02.2020 про неможливість вручення боржнику рахунків на оплату, складений представникам структурного підрозділу комунального підприємства Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва».

Суд зазначає, що надані заявником акти прийняття-передачі підписані лише зі сторони Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Крім того, до заяви не було додано доказів направлення вимоги на адресу боржника, доданий в копії фіскальний чек свідчить лише про те, що заявнику було надано послуги поштового зв`язку, проте фіскальний чек не містить інформації про відправника та одержувача та не містить номеру поштової накладної, що дало б змогу перевірити рух відправлення та факт отримання/неотримання вимоги боржником.

Щодо надання акту від 10.02.2020 про неможливість вручення боржнику рахунків на оплату суд зазначає, що відповідні акти про невдалу спробу вручення рахунків на оплату доцільно було б складати кожного разу, коли відбувалася спроба вручення. При цьому, з наданого договору не вбачається, що рахунки на оплату повинні були вручатися таким способом. Також, Суд зазначає, що заявник не був позбавлений можливості направляти такі документи поштою.

Беручи до уваги вищевикладене, Суд дійшов висновку, що дані вимоги не є безспірними, оскільки оплата наданих послуг здійснюється відповідно до договору на підставі актів наданих послуг та рахунків-фактур, проте надані заявником докази на підтвердження направлення даних актів прийняття-передачі робіт (надання послуг) та рахунків-фактур, а саме фіскальний чек не дають обґрунтованих підтверджень щодо направлення вимоги про сплату заборгованості та саме направлення актів прийняття-передачі робіт (надання послуг) боржнику. Що в свою чергу не свідчить про визнання замовником факту заборгованості за договором.

Згідно з частини 2 статті 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України Суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву про видачу судового наказу подано з порушеннями вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно частини 2 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У відповідності до статей 12, 147, 148, 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» у видачі судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «СПС» заборгованості по експлуатаційним витратам у розмірі 14 656, 44 грн.

2. Згідно частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 16.03.2020 та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г. П. Бондаренко