ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.03.2020 Справа № 908/514/20

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Дроздова С.С., розглянувши матеріали зустрічну позовну заяву Державного підприємства "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (72250 Запорізька область, Веселівський район, смт. Широке, вул. Центральна, буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи 00853317)

У С Т А Н О В И В:

18.03.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла зустрічна позовна заява Державного підприємства "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (72250 Запорізька область, Веселівський район, смт. Широке, вул. Центральна, буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи 00853317) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Веселівський елеватор" (72201 Запорізька область Веселівський район, смт. Веселе, вул. Чарівна, буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи 00957749) про визнання недійсним пункт 4.3 договору купівлі-продажу від 03.04.2017,

укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Веселівський елеватор" та

Державним підприємством "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної

сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України".

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.03.2020, зустрічну позовну заяву передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Розглянувши зазначену позовну заяву, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху на наступних підставах.

Статтями 162 та 164 ГПК України встановлено вимоги щодо предмета спору, їх обґрунтування та комплектності документів, які повинні додаватися до неї.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом (ч. 2 ст. 123 ГПК України) .

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до положень, встановлених ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року становить 2 102,00 грн.

Виходячи з вищенаведених норм Закону заявлена позивачем у зустрічній позовній заяві б/н від 16.03.2020 вимога повинна бути оплачена судовим збором у розмірі - 2 102 грн. 00 коп.

До позовної заяви позивачем взагалі не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі та порядку.

У прохальній частині зустрічної позовної заяви позивач просив суд у зв`язку з скрутним матеріальним становищем звільнити позивача від сплати судового збору.

Однак, позивачем не надано документів, які підтверджують скрутне матеріальне становище.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України , повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Вказаною нормою закону передбачено право суду, а не його обов`язок щодо відстрочення сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Доказів на підтвердження відсутності коштів позивачем до зустрічного позову не долучено, а саме лише посилання на скрутне матеріальне становище не може бути підставою для відстроченнязвільнення від сплати судового збору.

Позивачем за зустрічним позовом не наведено умов, які є підставою для звільнення заявника від сплати судового збору, згідно ст. 8 вищевказаного закону.

Таким чином, позивачем не додержано вимоги чинного процесуального законодавства щодо обов`язкової сплати судового збору, що є порушенням п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.05.2018 у справі № 904/9117/17.

На підставі викладеного, клопотання позивача за зустрічним позовом про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі відхиляється судом.

Відповідно до положень ст. 180 ГПК України, зокрема частини 2, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому:

а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах;

б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись;

в) задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю чи частково.

Здійснивши порівняння предмета та підстав первісного та зустрічного позовів, судом встановлено, що спір за первісним позовом за своєю правовою природою є договірним. Під час його розгляду суд здійснює дослідження факту купівлі-продажу товару, факт дотримання покупцем строків оплати отриманого товару, правомірність застосування штрафних санкцій, правильність здійснення розрахунків заявлених до стягнення сум.

В свою чергу, вимогою за зустрічним позовом є визнання недійсним пункт 4.3 договору купівлі-продажу від 03.04.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Веселівський елеватор" та Державним підприємством "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України".

В обґрунтування своєї правової позиції позивач за зустрічним позовом посилається на ст.ст. 463, 180 ГПК України….

Суд наголошу, що Господарський процесуальний кодекс не містить статті 463 , на яку посилається позивач.

Суд наголошує, що правочин - це дія особи, яка відображає її внутрішню волю.

Приписами статей 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформовані загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Загальний порядок укладання господарських договорів передбачений ст. 181 ГК України. Так, приписами цієї статті встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму у двадцятиденний строк після одержання договору.

Згідно з ч. 4 ст. 181 ГК України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Згідно положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на те, що даний пункт договору укладений з порушення норм Закону, без волевиявлення сторін, помилки, впливу, неправильного сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення, тощо.

Позивач за зустрічним позовом не надав жодного доказу на підтвердження своїх вимог про визнання пункту 4.3 договору купівлі-продажу від 03.04.2017 недійсним.

Саме лише посилання на норми законодавства без підтвердження відповідними доказами не може бути прийнято судом.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо необхідності залишення без руху позовної заяви та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Відповідно до п. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з п. 2 ст. 174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Частинами 3 та 4 ст. 174 ГПК України передбачено, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 180, 234 ГПК України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Зустрічну позовну заяву Державного підприємства "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" залишити без руху.

2. Надати позивачу строк для усунення недоліків в термін до 03.04.2020 включно, шляхом надання суду докази сплати (доплати) судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп.; надати докази в обґрунтування свої зустрічних позовних вимог.

Роз`яснити заявнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Ухвали набирає законної сили з моменту їх підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Ухвала підписана 19.03.2020.

Суддя С.С. Дроздова