ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.03.2020 Справа № 905/201/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор`євій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця", м.Лиман, Донецька область

до відповідача Державного підприємства "Шахта ім. М.С. Сургая", м.Вугледар, Донецька область

про стягнення штрафу в сумі 144850,00грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть справи:

Позивач, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця", м.Лиман, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства "Шахта ім. М.С. Сургая", м.Вугледар, Донецька область, про стягнення штрафу в сумі 144850,00грн. за невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладними №50797877, №50797885, №50801554.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду від 30.01.20р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/201/20; дану справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 26.02.20р.

20.02.20р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким останній у зв`язку із скрутним фінансовим станом просить суд зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати на підставі ст.233 Господарського кодексу України та визнати ДП "Шахта ім. М.С. Сургая" неналежним відповідачем.

Ухвалою суду від 26.02.20р. відкладено розгляд справи на 17.03.20р.

10.03.20р. на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій останній заперечує проти клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до однієї провізної плати та щодо заперечень про неналежного відповідача.

У судове засідання 17.03.20р. представники сторін не з`явились, про місце, дату та час проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на наведене, суд вирішує спір по суті за наявними матеріалами на підставі ч.ч.1, 3 ст.202 ГПК України.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

24.07.19р. за залізничними накладними №50797877, №50797885 та №50801554 зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію Авдіївська Донецької залізниці було відправлено вагони з вантажем - вугілля кам`яне марки Г- газовий, відправник Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая», м.Вугледар, Донецька область.

При оформлені залізничних накладних №50797877, №50797885 та №50801554 у вагоні №50069194 відповідачем вказано масу вантажу - 59100 кг., у вагоні №53530325 -59700 кг., у вагоні №53503173- 58800 кг., у вагоні №56160328- 61500 кг. та у вагоні №61299970- 60100кг.

Як свідчить розділ 26 вищевказаних накладних, маса вантажу визначена на вагонних вагах вантажовідправником.

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтверджена відміткою представника відправника.

На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень, про що свідчить відмітка працівника станції відправлення. Відповідні відмітки про наявність зауважень відсутні.

Відповідно до ст. 909 ЦК України та ч. 1 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України встановлено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як визначено ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

У відповідності до ст.23 Статуту залізниць України відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Враховуючи викладене, приписи статей 11 ЦК України та 174 ГК України, накладна є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обов`язків.

П.1.1. Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084, а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Виходячи з інформації, наведеної у п.55 спірних накладних, відповідач підтвердив правильність внесених ним відомостей.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. За інформацією, наведеною відповідачем у накладній, вантаж був розміщений у вагоні.

Таким чином, при прийнятті вантажу до перевезення у позивача був відсутній обов`язок перевіряти його масу.

Відповідно до матеріалів справи, 28.07.19р. на станції Авдіївка на вимогу вантажоодержувача було здійснено переважування вантажу у вагонах №50069194, №53530325, №53503173, №56160328, та №61299970.

В результаті перевірки встановлено, що маса вантажу, вказана відправником в залізничних накладних №50797877, №50797885 та №50801554 у графі маса вантажу не відповідає масі вантажу, встановленій на станції Авдіївка Донецької залізниці, про що складено комерційні акти від 28.07.19р. №482803/132, №482803/133, №482803/134, №482803/135 та №482803/136.

З акту №482803/132 вбачається, що на станції Авдіївка Донецької залізниці позивачем було проведено контрольне зважування вагону №50069194 та встановлено, що при зважуванні вагону на справних 100-тонних вагах приписаних до станції Авдіївка і повірених 22.04.19р. виявилося, що вага брутто - 80 700 кг, тара - 23 400 кг, вага нетто за перевізним документом - 59 100 кг, фактична маса вантажу нетто - 57 300 кг, що менше зазначеної в накладній на 1800 кг.

Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно закриті, течі вантажу не має. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 10 см, рівномірна, промаркована білою смугою по всій довжині вагона, плівкою проти видування не вкривалося. При повторному зважуванні нестача вантажу підтвердилася. Доказів того, що комерційний акт з боку залізниці підписано не належними особами, суду не представлено.

Відповідно до акту №482803/133 вбачається, що на станції Авдіївка Донецької залізниці позивачем було проведено контрольне зважування вагону №53530325 та встановлено, що при зважуванні вагону на справних 100-тонних вагах приписаних до станції Авдіївка і повірених 22.04.19р. виявилося, що вага брутто - 79 750 кг, тара - 21 800 кг, вага нетто за перевізним документом - 59 700 кг, фактична маса вантажу нетто - 57 950 кг, що менше зазначеної в накладній на 1750 кг.

Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно закриті, течі вантажу не має. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 10 см, рівномірна, промаркована білою смугою по всій довжині вагона, плівкою проти видування не вкривалося. При повторному зважуванні нестача вантажу підтвердилася. Доказів того, що комерційний акт з боку залізниці підписано не належними особами, суду не представлено.

За комерційним актом №482803/134 вбачається, що на станції Авдіївка Донецької залізниці позивачем було проведено контрольне зважування вагону №53503173 та встановлено, що при зважуванні вагону на справних 100-тонних вагах приписаних до станції Авдіївка і повірених 22.04.19р. виявилося, що вага брутто - 79 600кг, тара - 22 200 кг, вага нетто за перевізним документом - 58 800 кг, фактична маса вантажу нетто - 57 400 кг, що менше зазначеної в накладній на 1400 кг.

Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно закриті, течі вантажу не має. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 10 см, рівномірна, промаркована білою смугою по всій довжині вагона, плівкою проти видування не вкривалося. При повторному зважуванні нестача вантажу підтвердилася. Доказів того, що комерційний акт з боку залізниці підписано не належними особами, суду не представлено.

З акту №482803/135 вбачається, що на станції Авдіївка Донецької залізниці позивачем було проведено контрольне зважування вагону №56160328 та встановлено, що при зважуванні вагону на справних 100-тонних вагах приписаних до станції Авдіївка і повірених 22.04.19р. виявилося, що вага брутто - 81 950 кг, тара - 22 500 кг, вага нетто за перевізним документом - 61 500 кг, фактична маса вантажу нетто - 59 450 кг, що менше зазначеної в накладній на 2050 кг.

Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно закриті, течі вантажу не має. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 10 см, рівномірна, промаркована білою смугою по всій довжині вагона, плівкою проти видування не вкривалося. При повторному зважуванні нестача вантажу підтвердилася. Доказів того, що комерційний акт з боку залізниці підписано не належними особами, суду не представлено.

Відповідно до акту №482803/136 вбачається, що на станції Авдіївка Донецької залізниці позивачем було проведено контрольне зважування вагону №61299970 та встановлено, що при зважуванні вагону на справних 100-тонних вагах приписаних до станції Авдіївка і повірених 22.04.19р. виявилося, що вага брутто - 82 050 кг, тара - 23 500 кг, вага нетто за перевізним документом - 60 100 кг, фактична маса вантажу нетто - 58 550 кг, що менше зазначеної в накладній на 1550 кг.

Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно закриті, течі вантажу не має. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 10 см, рівномірна, промаркована білою смугою по всій довжині вагона, плівкою проти видування не вкривалося. При повторному зважуванні нестача вантажу підтвердилася. Доказів того, що комерційний акт з боку залізниці підписано не належними особами, суду не представлено.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно зі ст.122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (згідно зі статтею 118 Статуту).

Статтею 129 Статуту встановлено: "Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць". Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах (п. "а").

Тобто підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним указаних відомостей є акт загальної форми, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Зі змісту додатку 1 до п.1 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 N334, п.8 зазначених Правил, комерційний акт може бути складений як на станції призначення, так і на станції відправлення або попутній станції.

Враховуючи викладене, проведення контрольного зважування та складання комерційних актів за результатами такого зважування не суперечить діючому законодавству.

Згідно із п.8 Правил складання актів, у тих випадках, коли різниця у масі вантажу, визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції

призначення, не перевищує норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення його маси нетто, комерційний акт не складається, а оформлення видачі вантажу провадиться у порядку, передбаченому Правилами видачі вантажів.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Відповідно до п. 5.5 Розділу 4 Правил перевезення вантажів залізничним транспортом у випадках, коли під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.ст.118, 122 Статуту штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Згідно із п.24 Статуту залізниці вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті. Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту, а саме у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

Виходячи із приписів статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Комерційні акти складені з додержанням вимог Правил складення актів та є такими, що засвідчують невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у накладних.

Провізна плата за перевезення вантажу за кожен вагон становить 5 794,00 грн., таким чином плата за перевезення вантажу по кожному вагону (5) становить 28 970,00грн.

Позивачем до стягнення заявлений штраф у розмірі 144850,00грн. (5794,00грн. Х 5), що відповідає приписам наведених вище норм.

Щодо заявленого відповідачем у відзиві на позовну заяву клопотання про зменшення судом суми штрафу до однієї провізної плати, з посиланням на скрутне матеріальне становище, суд зазначає наступне.

Норми Статуту залізниць України є спеціальними у сфері залізничних перевезень, не суперечать положенням Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України і підлягають першочерговому застосуванню.

Штраф за неправильно зазначені у накладній маси, кількості місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, і можливості його зменшення Статутом не передбачено.

В даному випадку санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу.

Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.02.18р. у справі №906/434/17, від 20.03.18р. у справі №925/1025/17 та від 05.02.19р. у справі №914/2339/17.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу до однієї провізної плати.

Щодо заперечень відповідача про те, що останній є неналежним відповідачем у справі, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідач є державним підприємством, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім того, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємство "Шахта ім. М.С. Сургая" на дату ухвалення рішення не перебуває в стані припинення.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно ч.1 ст.106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Виходячи з положень ст.107 Цивільного кодексу України у разі реорганізації юридичної особи шляхом її приєднання факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника.

Верховний Суд в постанові від 31.05.18р. у справі № 910/1879/17 звернув увагу, що судам необхідно здійснювати аналіз доказів переходу відповідних прав і обов`язків.

У частині 2 ст.107 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі реорганізації юридичної особи шляхом приєднання складається передавальний акт, який має містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.03.18р. у справі №910/23312/14).

Разом з тим, момент переходу прав і обов`язків до правонаступника визначається днем підписання передавального акта, і тому може не співпадати у часі з моментом здійснення реорганізації підприємства, тобто включенням запису про припинення юридичної особи до державного реєстру (висновок Верховного Суду, викладений в постановах від 02.04.19р. у справі № 922/2301/18та від 02.12.19р. у справі № 904/807/18.).

На момент звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи в суді 17.03.20р. ДП "Шахта ім. М.С. Сургая" не було припинено та продовжувало здійснювати свою господарську діяльність.

Беручи до уваги, відсутність запису про відповідне припинення ДП "Шахта ім. М.С. Сургая" до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд приходить до висновку, що ДП "Шахта ім. М.С. Сургая" є належним відповідачем у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу оплата судових витрат покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі регіональної Філії "Донецька залізниція", м.Лиман, Донецька область до відповідача Державного підприємства "Шахта ім. М.С. Сургая», м. Вугледар, Донецька область про стягнення штрафу у розмірі 144850,00грн., задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Шахта ім. М.С. Сургая " (85670, Донецька обл., місто Вугледар, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, Донецька область, м.Лиман, вул. Привокзальна, б. 22, ) суму штрафу у розмірі 144850,00грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 2172,75грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області.

Рішення складено та підписано 17.03.2020р.

Суддя М.О. Лейба