ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2020м. ДніпроСправа № 904/368/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі:

судді Колісника І.І.

за участю секретаря судового засідання Уперєвої Д.В.

та представників:

позивача - Сіренко Ю.В., адвокат;

відповідача - Плющова Н.О., адвокат

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ", м. Дніпро

про зобов`язання вчинити певні дії

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ" надати позивачу наступні документи:

- рахунок-фактуру - 1 примірник (оригінал);

- сертифікат якості виробника/паспорт на товар - 1 примірник (оригінал або копія, завірена печаткою відповідача);

- видаткову накладну - 1 примірник (оригінал) та необхідну кількість копій в залежності від виду транспорту;

- податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням вимог щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством з електронним підписом уповноваженої особи та з реєстрацією в Єдиному реєстрі податкових накладних, у порядку, передбаченому п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України;

- рахунок на оплату послуг з транспортування товару залізничним транспортом з копіями відповідних підтверджуючих документів, пред`явлених перевізником (експедитором) відповідача.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором №924/2018 від 23.05.2018 в частині надання позивачу документів відповідно до пунктів 2.3, 4.6 зазначеного договору.

Ухвалою суду від 27.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті було призначено на 24.02.2020, після чого оголошувалася перерва в судовому засіданні до 17.03.2020.

24.02.2020 представник відповідача подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд закрити провадження у справі за відсутності предмета спору.

При цьому відповідач посилається на те, що позивач не зазначив у позові, які саме документи та щодо якої саме партії поставки товару йому не надані.

Відповідач зазначає, що позивач упродовж усього строку дії договору № 924/2018 від 23.05.2018 не звертався до відповідача з повідомленнями та/або запереченнями щодо порушення пункту 2.3 договору, в якому б зазначалося про ненадання документів, необхідних для кожної поставленої партії товару або щодо неналежним чином оформленої документації.

Увесь товар поставлявся позивачу разом із документами, визначеними пунктом 2.3 договору, які останній прийняв, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними та частковою оплатою за отриманий товар.

На думку відповідача наведене ним підтверджує, що позивач навіть не намагався отримати від нього документи, які за позовом йому не були надані.

Крім того, відповідач зауважує, що позивач листом № 42.0/4194 від 19.09.2019 визнав наявну у нього заборгованість станом на 16.09.2019 у загальній сумі 57 216 123,72 грн, що також безспірно спростовує твердження позивача про те, що поставки не відбулись.

Підсумовуючи викладене, відповідач стверджує про відсутність конкретних та зрозумілих вимог позивача про зобов`язання відповідача надати конкретні документи щодо конкретної партії поставки товару, що, на його думку, є порушенням пункту 4 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України та свідчить про відсутність предмета спору у справі.

У відповіді на відзив, що надійшла до суду 05.03.2020, позивач зазначає, що за статутом право підпису документів від імені Товариства має його генеральний директор. Довіреності, на підставі яких ним отримані товарно-матеріальні цінності, не містять ідентифікаційних даних довірителя, а також посадової особи, яка підписала ці довіреності.

Крім того, позивач зазначає, що видаткові накладні та акти надання послуг, що підтверджують факт отримання товару за договором № 924/2018 від 23.05.2018, не містять обов`язкових для первинних документів реквізитів, а саме повноважень осіб, які підписують дані документи.

Також позивач посилається на те, що у випадку ненадання документів, зазначених у пункті 2.3 договору, покупець має право затримати оплату отриманого товару до надання постачальником повного комплекту належним чином оформлених документів. У такому випадку штрафні санкції до покупця за порушення строків розрахунків не застосовуються.

10.03.2020 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач зазначає, що суб`єкти господарювання не зобов`язані оформлювати довіреності на одержання товарно-матеріальних цінностей на кожну окрему поставку.

Усі видаткові накладні, які оформлені за договором № 924/2018 від 23.05.2018, підписані повноважною довіреною особою позивача та скріплені його печаткою, а тому підтверджують прийняття товару позивачем.

Крім того, у запереченнях на відповідь на відзив відповідач додатково зауважує на запереченнях, викладених у відзиві на позов.

17.03.2020 від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява про уточнення позовних вимог, у зв`язку з чим прохальна частина позову викладена ним у новій редакції:

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ" виконати в натурі зобов`язання, передбачені пунктами 2.3 та 4.6 договору № 924/2018 від 23.05.2018, а саме надати Приватному акціонерну товариству "Дніпровський металургійний завод" належним чином оформлені документи на кожну поставку товару, здійснену протягом 2019 року за договором №924/2018 від 23.05.2018, які необхідні позивачу для їх прийняття та оплати, а саме (щодо кожної поставки окремо):

- рахунок-фактуру - 1 примірник (оригінал);

- сертифікат якості виробника/паспорт на товар - 1 примірник (оригінал або копія, завірена печаткою відповідача);

- видаткову накладну - 1 примірник (оригінал) та необхідну кількість копій в залежності від виду транспорту;

- податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням вимог щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством з електронним підписом уповноваженої особи та з реєстрацією в Єдиному реєстрі податкових накладних, в порядку, передбаченому п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України;

- рахунок на оплату послуг з транспортування товару залізничним транспортом з копіями відповідних підтверджуючих документів, пред`явлених перевізником (експедитором) відповідача.

Разом із цією заявою позивачем електронним засобом зв`язку подано також клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату для надання сторонам додаткового часу на підготовку письмових пояснень щодо предмета спору з урахуванням уточнень, а також з метою надання відповідачу у справі часу для надання своєї позиції щодо заяви про уточнення позовних вимог.

Відповідач у судовому засіданні 17.03.2020 заперечив проти відкладення розгляду справи, заявив про відсутність у нього потреби для надання пояснень. Подання позивачем заяви про уточнення позову на стадії розгляду справи по суті вважає неприйнятним з точки зору закону та такою, що не змінює предмета позову до рівня ефективного способу захисту, можливого для розгляду й вирішення спору по суті.

Відповідно до пункту 2 частини другої та частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач у справі вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Отже, за приписами закону уточнення позовних вимог можливе лише зазначеним способом, допустимим у справі спрощеного позовного провадження лише до початку першого судового засідання.

За правовою природою подане позивачем уточнення є зміною предмета позову, яка допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження та перше судове засідання у цій справі відбулося 24.02.2020, прийняття судом до розгляду зазначеної заяви неможливе.

У судових засіданнях представники сторін надали пояснення, аналогічні за змістом поданих заяв по суті справи.

У судовому засіданні 17.03.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.05.2018 між Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод" (далі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ" (далі - відповідач, постачальник) укладено договір № 924/2018 (далі - договір) з протоколом розбіжностей та протоколом їх узгодження від 07.06.2018 (а.с. 6 -16).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується передати покупцю продукцію (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти у власність і оплатити товар на передбачених цим договором умовах.

Номенклатурний перелік, асортимент, кількість, ціна, вартість товару та інші умови узгоджуються сторонами в специфікаціях (додатках), які після їх підписання є невід`ємною частиною цього договору. При зазначенні переліку, асортименту в специфікаціях (додатках) обов`язково зазначається код УКТ ЗЕД товару з дотриманням наступних вимог: при придбанні товарів, вироблених в Україні (крім підакцизних), указується не менш як 4 перших символів коду УКТ ЗЕД; при придбанні товарів, імпортованих в Україну та підакцизних, указується 10 символів коду УКТ ЗЕД (пункт 1.2 договору).

Згідно з пунктом 2.1 договору поставка товару здійснюється партіями. Партія товару - товар, оформлений одним товарно-транспортним документом.

Відповідно до пункту 2.3 договору на кожну поставлену партію товару постачальник повинен надати покупцю наступні документи:

- рахунок-фактуру - 1 примірник (оригінал);

- сертифікат якості виробника/паспорт на товар - 1 примірник (оригінал або копія, завірена печаткою постачальника);

- видаткову накладну - 1 примірник (оригінал) та необхідну кількість копій в залежності від виду транспорту;

- податкову накладну - складену в електронній формі з дотриманням вимог щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством, з електронним підписом уповноваженої особи та з реєстрацією в Єдиному реєстрі податкових накладних, в порядку передбаченому пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України;

- інші документи, перераховані в специфікації (додатку).

Зазначені документи (окрім податкової накладної) при поставці товару автотранспортом надаються постачальником одночасно з товаром, а при поставці залізничним транспортом - не пізніше ніж через 2 робочих дні з дати прибуття товару до покупця.

Поруч з найменуванням товару зазначається код УКТ ЗЕД такого товару з дотриманням вимог, указаних у пункті 1.2 договору.

Дата поставки товару та дата переходу права власності на товар визначається згідно з умовами поставки, які зазначені в специфікаціях (додатках) до договору (пункт 2.4 договору).

Розрахунок коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної на всю суму зменшення вартості (кількості) товару складається постачальником та направляється покупцю не пізніше 5 календарних днів, наступних за датою зазначеного зменшення суми вартості (кількості) товару. Покупець зобов`язаний зареєструвати таке коригування не пізніше граничного терміну, передбаченого чинним Податковим кодексом України (пункт 2.5 договору).

Ціна товару встановлюється та узгоджується сторонами відповідно до пункту 1.2 цього договору (пункт 3.1 договору).

Згідно з пунктом 3.2 договору загальна вартість договору визначається вартістю всіх специфікацій (додатків), підписаних за цим договором, які є невід`ємною частиною договору.

Ціна на товар, що поставляється за цим договором, фіксується на момент підписання специфікацій (додатків) до договору і не підлягають зміні в односторонньому порядку протягом строку дії специфікацій (додатків). Зміна ціни допускається тільки за наявності письмової угоди сторін, умову про яку сторони зазначають у додаткових угодах до договору. Сторони прийняли, що всі ціни в специфікаціях (додатках) до цього договору є звичайними, справедливими, ринковими (пункт 3.3 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору оплата вартості партії товару здійснюється в гривнях на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у цьому договорі, на умовах оплати, узгоджених сторонами у відповідній специфікації (додатках) до цього договору. У цьому випадку умови оплати поширюються тільки на партії товару, передбачені такими специфікаціями (додатками).

Підставою для оплати узгодженої до відвантаження партії товару є виставлений постачальником рахунок (пункт 4.2 договору).

У випадку, коли документи, зазначені в пункті 2.3 цього договору, не надані постачальником у встановлений у пункті 2.3 договору строк або оформлені постачальником неналежним чином (з порушенням чинного законодавства), про що покупець направляє постачальнику відповідне повідомлення про порушення умов пункту 2.3 договору, покупець має право затримати оплату товару до надання постачальником повного комплекту оформленої документації. При цьому термін оплати, вказаний у пункті 4.1 договору, збільшується на період надання документів, зазначених у пункті 2.3 договору, оформлених належним чином. Також у даному випадку, штрафні санкції до покупця за порушення строків розрахунків за договором не застосовується, три проценти річних за користування чужими грошовими коштами та індекс інфляції не нараховуються та не сплачуються покупцем (пункт 4.3 договору).

Цей договір та додатки до нього повинні бути скріплені печатками підприємств і підписані особисто уповноваженими посадовими особами або особами або особами, що уповноважені довіреністю, яка оформлюється у встановленому законодавством порядку (пункт 13.4 договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Моментом підписання договору є дата, зазначена у верхньому правому куті на першій сторінці цього договору (пункт 13.5 договору).

Долученими до позову специфікаціями (додатки №№ 4 - 21 до договору) сторони погодили номенклатуру, кількість, ціну, загальну вартість товару, умови та строки його поставки, оплати тощо (а.с. 20 - 39).

Позивач стверджує, що відповідач на порушення умов договору не надав йому передбачені пунктами 2.3, 4.6 договору документи на товар, що й стало причиною його звернення до суду.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з виконанням/невиконанням сторонами прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки в частині надання документів, передбачених пунктами 2.3, 4.6 договору.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої та другої статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (ч.ч. 1, 2 ст. 666 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких суд здійснює поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав чи інтересів та вплив на правопорушника.

Частинами другими статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ГПК України).

Згідно з частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Однак, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу, а також свобода в обранні способів, які не передбачені законом чи договором, підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України, статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., відповідно до яких, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції), порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом чи договором, але є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та забезпечує поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантує особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, з огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, передбачений частиною третьою статті 2 Господарського процесуального кодексу України, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту, слід виходити з його ефективності.

У будь-якому разі підставою для звернення до суду з позовом є наявність самого факту порушення права. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить і саме з метою його захисту. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставою заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та правову підставу вимог, а також зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Обґрунтованість позовних вимог, а відтак наявність підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, визначається судом крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги. Одним з таких юридичних фактів є договір як один із різновидів правочину (частина друга статті 202 Цивільного кодексу України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).

Згідно зі статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з принципом змагальності, який закріплений у статтях 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, тягар доказування покладається на сторін у справі, а не на суд.

Звертаючись з позовом до суду, позивач не зазначає: номенклатури товару; вартості товару; конкретних дат поставки товару; специфікацій, у межах яких мала місце поставка спірної партії товару; видаткових накладних, за якими мала місце спірна поставка товару та щодо якого відповідачем не дотримані зобов`язання про надання документів, передбачених пунктами 2.3 та 4.6 договору.

Доказів на підтвердження прийняття спірної партії товару з повідомленням відповідача відповідно до пункту 4.3 договору про поставку товару без спірних документів або з порушенням їх оформлення чи то повернення відповідачу такого товару згідно зі статтею 666 Цивільного кодексу України у разі ненадання спірних документів у встановлений розумний строк позивач суду не надав.

За таких обставин посилання позивача про порушення відповідачем його права на отримання документів носить абстрактний характер, а тому обраний спосіб захисту не є ефективним ні в сенсі відновлення такого права, ні в сенсі примусового виконання рішення суду.

За таких обставин позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження порушення його права, що підлягає судовому захисту.

Правові підстави для задоволення позову відсутні.

Судовий збір у сумі 2 102,00 грн покладається на позивача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ" про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Судовий збір у сумі 2 102,00 грн покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 20-ти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23.03.2020.

Суддя І.І.Колісник