ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"16" березня 2020 р. Cправа № 902/104/20

Господарський суд Вінницької області у складі судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представника позивача (заявника) Якименка О.О.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали заяви б/н від 12.03.2020 ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану у справі №902/104/20

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

до: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Жорнище" (вул. Бойка, буд. 17, с. Жорнище, Іллінецький район, Вінницька область, 22721)

про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Господарським судом Вінницької області здійснюється розгляд справи №902/104/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю в розгляді справи Публічного акціонерного товариства "Жорнище" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, про зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що відповідачі як афілійовані особи набули контрольний пакет акцій Публічного акціонерного товариства "Жорнище" без врахування інтересів інших акціонерів, зокрема, й позивача, яка є власником пакета простих іменних акцій бездокументарної форми випуску ПАТ "Жорнище" в кількості 667185 шт. або 12,9126 %.

Разом з тим, як стверджує позивач, при набутті контрольного пакету акцій відповідачі не дотрималися порядку щодо вчинення дій з придбання акцій інших акціонерів, встановленого ст.ст. 65, 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства", внаслідок чого ОСОБА_1 подано позов про зобов`язання відповідачів виконати встановлений таким Законом обов`язок, зокрема про:

- зобов`язання ОСОБА_2 подати до Публічного акціонерного товариства "Жорнище" та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку:1) повідомлення про укладення ним договору, за наслідками виконання якого він з урахуванням кількості акцій, які належать йому та ОСОБА_3 , став опосередковано власником контрольного пакета акцій Публічного акціонерного товариства "Жорнище"; 2) інформацію про набуття контрольного пакета акцій публічного акціонерного товариства "Жорнище" із зазначенням інформації про найвищу ціну, за якою придбавалися акції протягом 12 місяців, що передують дню набуття такого пакета акцій включно з днем набуття, та про дату набуття такого пакета, та запропонувати всім акціонерам придбати у них акції Публічного акціонерного товариства "Жорнище", щодо яких не встановлено обмеження (обтяження), шляхом надсилання до Публічного акціонерного товариства "Жорнище" публічної безвідкличної пропозиції для всіх акціонерів - власників акцій Публічного акціонерного товариства "Жорнище" про придбання належних їм акцій (оферти) за ціною, що визначається відповідно до частини 6 статті 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства";

- зобов`язання ОСОБА_3 подати до Публічного акціонерного товариства "Жорнище" та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку: 1) повідомлення про укладення ним договору, за наслідками виконання якого він з урахуванням кількості акцій, які належать йому та ОСОБА_2 , став опосередковано власником контрольного пакета акцій Публічного акціонерного товариства "Жорнище"; 2) інформацію про набуття контрольного пакета акцій публічного акціонерного товариства "Жорнище" із зазначенням інформації про найвищу ціну, за якою придбавалися акції протягом 12 місяців, що передують дню набуття такого пакета акцій включно з днем набуття, та про дату набуття такого пакета, та запропонувати всім акціонерам придбати у них акції Публічного акціонерного товариства "Жорнище", щодо яких не встановлено обмеження (обтяження), шляхом надсилання до Публічного акціонерного товариства "Жорнище" публічної безвідкличної пропозиції для всіх акціонерів - власників акцій Публічного акціонерного товариства "Жорнище" про придбання належних їм акцій (оферти) за ціною, що визначається відповідно до частини 6 статті 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства".

12.03.2020 через канцелярію суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом: накладення арешту на прості іменні акції Публічного акціонерного товариства "Жорнище", які належать акціонерам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; заборони депозитарним установам - Товариству з обмеженою відповідальністю "ФІНАСТА" (ідентифікаційний код 34762675, м. Київ, вул. Глибочицька, 28, 04050) та Товариству з обмеженою відповідальністю "Фондова компанія "Торговець цінними паперами "Реєстр-Консалтинг" (ідентифікаційний код 36830909, площа Гагаріна. 2, м. Вінниця, 21000) здійснювати будь-які дії з простими іменними акціями Публічного акціонерного товариства "Жорнище", які належать акціонерам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вказана заява мотивована тим, що після звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, позивачу стало відомо, що відповідачі здійснюють дії на те, щоб уникнути виконання майбутнього рішення у справі - здійснюють переоформлення (відчуження) своїх акцій, з тим, щоб сукупна їх кількість не становила контрольного пакету.

Таким чином, на думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З метою заслухати пояснення заявника в обґрунтування поданої заяви, враховуючи приписи ч.3 ст. 140 ГПК України судом здійснено виклик останнього телефонограмою у судове засідання, призначене на 16.03.2020 об 11:00 год.

У судовому засіданні представником позивача подано заяву, якою уточнено вимоги заяви про забезпечення позову. Так заявник, з поміж іншого, просив заборонити здійснювати будь-які дії з простими іменними акціями Публічного акціонерного товариства "Жорнище", які належать акціонерам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будь-яким депозитарним установам, в т. ч. Товариству з обмеженою відповідальністю "ФІНАСТА" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Фондова компанія "Торговець цінними паперами "Реєстр-Консалтинг".

Дослідивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову з урахуванням заяви про уточнення її вимог, заслухавши пояснення заявника, суд враховує таке.

Згідно з п. п. 1, 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною іншим особам вчиняти певні дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд зазначає, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Важливою обставиною під час вжиття заходів забезпечення позову є пов`язаність відповідних дій відповідача та шкідливих результатів від їх вчинення з відповідним предметом позову та правами, з метою захисту яких такий позов подано.

Поряд з цим, за приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (постанова Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22.12.2006).

Як передбачено п. 7.2. постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №16 „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, що відноситься до предмета спору за позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна.

Тобто, накладення арешту можливе лише на майно, яке позивач просить витребувати або на яке просить визнати право власності. Однак в даному випадку, предметом позовних вимог є зобов`язання відповідачів вчинити дії у передбаченому законодавством порядку. Відтак обраний позивачем захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на прості іменні акції Публічного акціонерного товариства "Жорнище", які належать акціонерам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відповідає предмету спору.

Отже, вимога про забезпечення позову в цій частині не підлягає задоволенню.

Разом з тим, проаналізувавши вимогу заяви про забезпечення позову шляхом заборони депозитарним установам здійснювати будь-які дії з простими іменними акціями Публічного акціонерного товариства "Жорнище", які належать акціонерам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також з огляду на подані заявником докази вчинення правочинів щодо відчуження 21 та 24 лютого 2020 року простих іменних акцій ТОВ "Жорнище" у кількості 240000 штук в обох випадках, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення з метою недопущення негативних наслідків в разі невжиття цих заходів, з огляду на заявлені позовні вимоги.

Так, в разі доведення позивачем наявності порушеного права останнього за результатами розгляду спору у даній справі внаслідок невиконання відповідачами протягом тривалого часу обов`язку щодо вчинення дій у порядку встановленому ст.ст. 65, 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства" та в разі відчуження відповідачами контрольного пакету станом на момент прийняття рішення у справі, можливе породження нових позовів зі сторони позивача.

Отже, невжиття заявленого заходу забезпечення позову може завадити справедливому та ефективному захисту порушених прав позивача, оскільки останній не зможе захистити таке право в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ГПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" Судом констатовано, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Таким чином, ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Згідно із ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Крім того, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

За таких обставин, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів учасників судового процесу, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву б/н від 12.03.2020 ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

2. В частині вимоги про забезпечення позову у справі №902/104/20 шляхом накладення арешту на прості іменні акції Публічного акціонерного товариства "Жорнище", які належать акціонерам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відмовити.

3. Заборонити будь-яким депозитарним установам, в т.ч. Товариству з обмеженою відповідальністю "ФІНАСТА" (ідентифікаційний код 34762675, м. Київ, вул. Глибочицька, 28, 04050) та Товариству з обмеженою відповідальністю "Фондова компанія "Торговець цінними паперами "Реєстр-Консалтинг" (ідентифікаційний код 36830909, площа Гагаріна. 2, м. Вінниця, 21000) здійснювати будь-які дії з простими іменними акціями Публічного акціонерного товариства "Жорнище", які належать акціонерам ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

4. Згідно з приписами ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

5. За приписами ч. 8 ст. 140, п. 4 ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

6. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

7. Примірник ухвали, засвідчений гербовою печаткою суду, надіслати заявнику (позивачу), копію ухвали відповідачам та третій особі, рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дата складання повного тексту ухвали 16.03.2020 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - пров. Сучасний, 29, м. Вінниця, 21008;

3, 4 - відповідачу 1 та відповідачу 2 - АДРЕСА_2 ;

5 - третій особі - вул АДРЕСА_3