УХВАЛА

18 березня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/7498/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Студенець В.І., Мамалуй О.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020

(головуючий - Разіна Т.І., судді Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2019

(суддя Приходько І.В.)

у справі №910/7498/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор"

про стягнення 120 365,37 грн,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2020 Державне підприємство - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" (далі - ДП "Укрдіпродор") звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 у справі №910/7498/19, разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження та клопотанням про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень..

Перевіривши матеріали касаційної скарги ДП "Укрдіпродор", Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Предметом спору у справі №910/7498/19 є стягнення 120 365, 37 грн, нарахованих позивачем у період з 01.05.2014 по 31.03.2017, за скид стічних вод відповідачем без умов на їх скид в порушення п. 8.1. Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №1879 від 12.10.2011.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020, позов у справі №910/7498/19 задоволено повністю. Стягнуто з ДП "Укрдіпродор" на користь ПрАТ "АК "Київводоканал" 120 365,37 грн за скид стічних вод без умов на скид стічних вод.

Не погоджуючись з вищевказаними судовими рішеннями у справі №910/7498/19 ДП "Укрдіпродор" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

У касаційній скарзі скаржник зазначає про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, передбачених пп. "а", "в", "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

В обґрунтування вказаного, скаржник зазначає, що оскаржувані судові рішення у справі №910/7498/19 винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки скаржник зазначив ряд судових рішень вищих інстанцій, які за однакових обставин по-різному застосували відповідні норми права.

Крім того, скаржник зазначає, що справа №910/7498/19 становить виняткове значення для ДП "Укрдіпродор", оскільки станом на сьогоднішній день, підприємство перебуває у скрутному фінансовому становищі, а стягнення коштів у цій справі призведе до погіршення фінансового становища та втрати кадрового потенціалу провідної проектної організації України в дорожній галузі.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції справу №910/7498/19 помилково віднесено до категорії малозначних, то, що справа є досить складною, потребує вивчення багатьох доказів для формування відповідної правової позиції, однак віднесення судом цієї справи до категорії малозначних та призначення її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження позбавило його повною мірою реалізувати свої процесуальні права.

Однак вищевказані доводи ДП "Укрдіпродор", колегія суддів визнає необґрунтованими та відхиляє з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2019 справу №910/7498/19 віднесено до категорії малозначних справ, а розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з положеннями ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ч. 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Враховуючи вищевикладене, при вирішенні питання про віднесення справи до категорії малозначних, суд враховує предмет позову, ціну позову у позовах про стягнення грошових коштів, яка не має перевищувати ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її складність та категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження відповідно до ст. 247 ГПК України.

При цьому, складність судової справи є суб`єктивною підставою віднесення справи до категорії малозначних, яку суд оцінює під час розгляду відповідної справи. Водночас розглядаючи цю справу за правилами спрощеного позовного провадження та приймаючи вищевказані оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що такий розгляд відповідає завданням та основним засадам господарського судочинства, а її складність не потребувала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Крім того, реалізація стороною її процесуальних прав у судовому процесі не пов`язана з порядком розгляду справи та жодним чином не звужує можливості щодо їх використання відповідно до принципів господарського судочинства, а залежить лише від суб`єктивного бажання сторони щодо реалізації таких прав.

Разом з тим, скаржник зазначає, що справа №910/7498/19 має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, на підтвердження чого наводить правові позиції, викладені у постанові Вищого господарського суду України від 15.11.2016 у справі №910/5837/16 та у постанові Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 у справі 910/12077/19. Однак такі доводи скаржника колегією суддів не приймаються, оскільки правові висновки у цих справах, свідчать про наявність у них різних істотних обставин, підтверджених/непідтверджених належними та допустимими доказами, в залежності від яких і були постановлені відповідні судові рішення, а тому не доводять наявності неоднакового застосування судом одних і тих самих норм матеріального права.

Посилання скаржника на те, що справа №910/7498/19 становить виняткове значення для підприємства визнається необґрунтованим, оскільки вищевказані доводи не підтверджені жодними доказами та зводяться до незгоди із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, що не може свідчити про винятковість справи для скаржника.

Враховуючи те, що колегія суддів дійшла висновку про відсутність обставин, що підпадають під дію підпунктів "а", "в", "г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України та те, що предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів за скид стічних вод без умов на їх скид у розмірі 120 365,37 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2020 рік - 210 200,00 грн), то справа №910/7498/19 у розумінні ГПК України є малозначною.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених підпунктами "а-г" цієї норми.

Водночас у п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку малозначної справи, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у ч. 2 ст. 293 ГПК України і це повністю узгоджується з положеннями ст. 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Враховуючи вищезазначене, Верховний Суд, розглянувши доводи, викладені у касаційній скарзі не вбачає підстав передбачених пп. "а", "в", "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України для перегляду у касаційному порядку малозначної справи, а тому дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного за касаційною скаргою ДП "Укрдіпродор" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 у справі №910/7498/19 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Крім того, оскільки Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою скаржника, то клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження та клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень не розглядаються.

Керуючись статтями 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 у справі №910/7498/19.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді В.І. Студенець

О.О. Мамалуй