РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.03.2020Справа № 910/2183/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. за участі

секретаря судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку спрощеного

позовного провадження з викликом сторін матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прінт Інжінірінг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток Логістикс»

про стягнення 496 144, 25 грн.,

за участі представників:

позивача - не з`явились,

відповідача - не з`явились,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прінт Інжінірінг» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток Логістикс» про стягнення 496 144, 25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань по оплаті поставленого товару за договором № 27 від 07.03.2018.

Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/2183/20, задоволено клопотання позивача та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень, судове засідання призначено на 17.03.2020.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 04.03.2020 представник позивача подав клопотання про витребування доказів.

У судовому засіданні 17.03.2020 суд постановив протокольну ухвалу, без виходу в нарадчу кімнату, про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів, оскільки документи, які просить витребувати позивач не стосуються предмету даного спору.

У відповідності до статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 18.02.2020 направлено рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення № 484 за адресою відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Станом на день ухвалення рішення у даній справі відповідачем відзиву або інших документів суду не надано.

Згідно з частиною другою статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У судове засідання 17.03.2020 позивач та відповідач не з`явились, своїх уповноважених представників не направили, про місце, час та дату судового засідання повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 19.12.2017 укладено договір поставки нафтопродуктів № 19-12/2/2017, згідно з яким позивач зобов`язався передати у власність відповідача паливо для реактивних двигунів ТС-1, а відповідач - прийняти та оплатити його.

Пунктом 1.2 договору № 19-12/2/2017 встановлено, що кількість товару, що підлягає передачі за цим договором становить 17, 458 тонн.

Згідно пункту 2.2 договору № 19-12/2/2017 поставка товару здійснюється 19.12.2017.

Відповідно до пункту 3.1 договору № 19-12/2/2017 перехід права власності на товар відбувається після підписання сторонами відповідних видаткових накладних.

Позивач зазначає, що 19.12.2017 поставив відповідачу паливо для реактивних двигунів ТС-1 загальною кількістю 17, 458 тонн на суму 366 618,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 17-833 від 19.12.2017 та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів № Р17-833 від 19.12.2017.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором поставки № 19-12/2/2017 від 19.12.2017 також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов даної угоди.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із пунктом 6 статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що відповідач здійснює оплату за поставлений товар протягом 15 банківських днів з моменту підписання сторонами документів про передачу товару.

Судом встановлено, що строк оплати за поставлений товар по договору № 19-12/2/2017 від 19.12.2017 є таким, що настав.

Позивач 16.01.2020 направив відповідачу претензію, у якій просив відповідача сплатити заборгованість у розмірі 366 618, 00 грн., відповіді на яку не отримав.

За твердженням позивача, відповідач не оплатив поставлений товар, у результаті чого на момент звернення до суду існує прострочена заборгованість у розмірі 366 618, 00 грн.

Доказів оплати відповідачем вказаної позивачем суми заборгованості за отриманий товар суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача основної суми боргу у загальному розмірі 366 618, 00 грн. є правомірною і підлягає задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 60 808, 37 грн. - пені, нарахованої за період 13.01.2018 - 13.07.2018, 22 747, 36 грн. - 3% річних за період 13.01.2018 - 06.02.2020 та 45 970, 52 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за період лютий 2018 - січень 2019.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 6.2 договору № 19-12/2/2017 від 19.12.2017 відповідач несе відповідальність за порушення строків оплати товару у випадках поставки партії/партій товару, щодо якої/их не здійснено та/або здійснено не в повному обсязі розрахунки, і на вимогу позивача сплачує штраф в розмірі 1 % від суми простроченого зобов`язання за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення грошового зобов`язання.

Судом перевірено наведений у позовній заяві розрахунок пені та визнано його арифметично вірним.

За таких умов, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача 60 808, 37 грн. - пені, нарахованої за період 13.01.2018 - 13.07.2018.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку розрахунку суми 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що нарахування здійснено вірно.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 22 747, 36 грн. за період 13.01.2018 - 06.02.2020 та інфляційних втрат - 45 970, 52 грн., нарахованих за період лютий 2018 - січень 2019.

Відповідно до cтатті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток Логістикс» (04053, місто Київ, вулиця Артема, будинок 11, ідентифікаційний код 39370835) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прінт Інжінірінг» (04211, місто Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 2-Д, приміщення 707, ідентифікаційний код 34880036) 366 618 (триста шістдесят шість тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 00 коп. - основного боргу, 60 808 (шістдесят тисяч вісімсот вісім) грн. 37 коп. - пені, 22 747 (двадцять дві тисячі сімсот сорок сім) грн. 36 коп. - 3 % річних, 45 970 (сорок п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят) грн. 52 коп. - інфляційних втрат та 7 442 (сім тисяч чотириста сорок дві) грн. 18 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено: 17.03.2020.

Суддя Т.Ю.Кирилюк