ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.03.2020 Справа №905/143/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Калітіній К.А.,

за позовом Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м.Маріуполь, Донецька обл., ,

до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Ясинівський коксохімічний завод", м.Покровськ, Донецька обл., ,

про стягнення 341087,25 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився, -

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу", м.Маріуполь, Донецька обл., звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №0.03.02/09 від 09.01.2020 до Приватного акціонерного товариства "Ясинівський коксохімічний завод", м.Покровськ, Донецька обл., про стягнення 341087,25грн., що складається із:

-сума основного боргу в розмірі 248461,83грн. на підставі договору на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення №601/295/08 від 03.01.2017;

-сума 3% річних в розмірі 21565,34грн. на підставі ст.625 Цивільного кодексу України;

-сума інфляційних витрат в розмірі 71060,08грн. на підставі ст.625 Цивільного кодексу України.

З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/143/20 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 21.01.2020 прийнято позовну заяву №0.03.02/09 від 09.01.2020 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/143/20; визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 18.02.2020; встановлено строк позивачу для надання: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповіді на відзив до 18.02.2020; встановлено строк позивачу для надання: попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи на підставі п.9 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження; встановлено строк відповідачу для надання: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову до 10.02.2020 але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору на послуги з централізованого водопостачання і водовідведення №601/295/08 від 03.01.2017 в частині оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення наданих у січені 2017, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування 3% річних, інфляційних витрат на суму заборгованості.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано рохрахунок ціни позову, розрахунок суми основного грошового зобов`язання за період січень 2017 рік станом на 24.12.2019 включно за договором №601/295/08 від 03.01.2017, розрахунок збільшення суми основного боргу внаслідок нарахування 3% річних за несвоєчасне виконання контрагентом грошового зобов`язання та користування чужими грошовими коштами станом на 24.12.2019 включно, розрахунок суми збільшення (зменшення) основного боргу внаслідок інфляції (дефляції) через прострочення виконання грошового зобов`язання й знецінення грошових коштів внаслідок інфляції станом на 24.12.2019, а також у копіях: договір на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення №601/295/08 від 03.01.2017 разом з протоколом розбіжностей від 17.01.2017 до нього, акт-рахунок №601 від 12.01.2017 на суму 176,69грн., акт-рахунок №601 від 27.01.2017 на суму 11877,94грн., акт-рахунок №601 від 27.01.2017 на суму 236407,20грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.1, 3, 11, 16, 257, 526, 536, 610, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст.20, 174, 193 Господарського кодексу України.

06.02.2020 на електрону поштову адресу Господарського суду Донецької області від позивача надійшов попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, відповідно до якого позивачем повідомлено, що крім сплати судового збору в сумі 5116,31грн. та поштових витрат в сумі 101,20грн., останнім не очікується понесення будь-яких інших судових витрат.

В подальшому згідно приписів ч.2 ст.216 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувалось перерва з 18.02.2020 по 17.03.2020, про що сторін повідомлено відповідною ухвалою суду.

Відповідачем відзив суду не представлено.

Явка представників сторін у судове засідання не вимагалась.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також забезпечення з боку суду можливості учасникам процесу для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, як і для оголошення перерви у справі, та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, а також ухвалою суду, не подав відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.9 ст.165 вказаного нормативно-правового акту.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно з ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

03.01.2017 між Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» в особі Макіївського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (Виробник) та Публічним (нині - Приватним) акціонерним товариством «Ясинівський коксохімічний завод» (Споживач) укладено договір на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення №601/295/08.

За умовами п.1.1договору Виробник подає за своїми водопровідними мережами воду питну до місця підключення водопровідного вводу споживача до мереж виробника у межах узгоджених розрахункових обсягів з урахуванням технічних можливостей виробника, а споживач сплачує послуги з централізованого водопостачання виробнику.

Виробник приймає і очищує стічні води споживача - всі види стічних вод, що утворилися внаслідок діяльності споживача після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання і т.д.), а також поверхневі стічні води з території споживача, а споживач оплачує послуги з централізованого водовідведення виробнику на умовах цього договору (п.1.2 договору).

Згідно п.2.8 договору кількість поданої води в розрахунковому місяці оформляється двостороннім актом, завіреним підписами представників сторін і печаткою або штампом один раз на місяць не пізніше 24 числа поточного місяця, із вказанням місяця, в якому відбулася поставка води, номера договору, показань приладів обліку або розрахунків відповідно до п.2.5 або п.2.6 та 2.7договора. В актах реалізації по електронним приладам обліку води додатково вказуються показання лічильника обліку відпрацьованого часу.

Відповідно до п.3.7 договору кількість прийнятих в розрахунковому місяці виробником від споживача стічних вод оформляється двостороннім актом, завіреним підписами представників сторін і печаткою або штампом, один раз на місяць не пізніше 24 числа поточного місяця. При необґрунтованій відмові споживача від підписання двостороннього акта, виробник складає односторонній акт, один примірник якого разом з платіжними документами в 3-х денний строк надсилається споживачеві. Рахунок виставлений на підставі даного акту, є підставою для оплати.

Пунктом 5.1 договору визначено, що надані виробником відповідно до цього договору послуги з централізованого водопостачання і водовідведення споживач сплачує відповідно до тарифів, встановлених постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України від 26.11.2015 №2869 "Про встановлення тарифів на централізоване водопосточання і водовідведення КП" Вода Донбасу ".

Згідно п.5.2 договору на момент підписання договору виробником тариф на послуги питного водопостачання складає:

-на виробничі потреби споживача - 8,18грн. за 1м. куб. (без ПДВ);

- на невиробничі потреби споживача - 8,18грн. за 1м. куб (без ПДВ);

- на населення - 8,18грн. за 1м. куб (без ПДВ).

На загальну суму нараховується ПДВ 20%.

Відповідно до п.5.4 договору на момент підписання договору виробником тариф на послуги водовідведення складає:

-промислові стоки -7,19грн. за 1 м. куб. (без НДС);

-невиробничі стоки - 7,19грн. за 1 м. куб. (без НДС);

-населення - 7,19грн. за 1 м. куб. (без НДС).

На загальну суму нараховується ПДВ 20%.

Орієнтовна сума договору на дату його укладення складає 15671229,51грн., ПДВ 20% 3134245,90грн., Всього з ПДВ 18805475,41грн. (п.5.6. договору).

Згідно п.5.7 договору споживач самостійно здійснює поточні платежі за цим договором за діючими тарифами в такі строки:

до початку поточного місяця в розмірі 1/3 місячного обсягу за першу декаду;

до 10 числа поточного месяца в размере 1/3 місячного обсягу за другу декаду;

до 20 числа поточного месяца в размере 1/3 місячного обсягу за третю декаду.

При цьому розмір платежу визначається виходячи з вартості споживання послуг у минулому місяці.

Відповідно до п.5.8 договору остаточний розрахунок за надані послуги за поточний місяць споживач здійснює самостійно на підставі підписаного сторонами акта з урахуванням здійсненої передоплати, не пізніше ніж через 3 банківських дня після підписання акта. Оплата проводиться споживачем як шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок одержувача платежу, так і шляхом внесення готівкових платежів в касу виробника.

Договір вступає в силу при досягненні згоди по всім істотним умовам договора та діє з 01.01.2017 по 31.12.2017 (п.11.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов цього договору між сторонами підписані акти-рахунки №601 від 12.01.2017 (водопостачання у період з 12.12.2016 по 12.01.2017) на суму 176,69грн.; №601 від 27.01.2017 (водопостачання та водовідведення у період з 27.12.2016 по 27.01.2017) на суму 11877,94грн.; №601 від 27.01.2017 (водовідведення у період з 27.12.2016 по 27.01.2017) на суму 236407,20грн., що разом складає 248461,83грн.

Заперечень у перелічених актах щодо зазначених у них обсягів водопостачання та водовідведення, дати їх складання тощо, а також щодо нарахованої позивачем плати за надані послуги, відповідачем не наведено.

Як зазначалось вище, остаточний розрахунок за надання послуг за поточний місяць споживач здійснює самостійно на підставі підписаного сторонами акта з урахуванням здійсненої передоплати, не пізніше ніж через 3 банківських дня після підписання акта.

Враховуючи положення п.5.8 договору, споживач мав сплатити виробнику за надані послуги за актом-рахунком №601 від 12.01.2017 на суму 176,64грн. до 17.01.2017 (включно): за актом-рахунком №601 від 27.01.2017 на суму 11877,94грн. до 01.02.2017 (включно); за актом-рахунком №601 від 27.01.2017 на суму 236407,20грн. до 01.02.2017 (включно).

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з цим, як свідчать оставини справи та не спровтовано у ній, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, грошове зобов`язання споживача перед виробником на момент прийняття рішення суду не виконано в сумі 248461,83грн.

Доказів, що свідчать про сплату заборгованості в повному обсязі у період розгляду або до початку розгляду справи суду не представлено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу у повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 3% річних від простроченої суми та інфляційних витрат.

Прострочення відповідачем грошового зобов`язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов`язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов`язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат становить 71060,08грн. (нарахування здійснено за зобов`язанням січня 2017 на суму 176,69грн. за період лютий 2017 - листопад 2019), за зобов`язанням січня 2017 на суму 11877,94грн. за період лютий 2017 - листопад 2019), за зобов`язанням січня 2017 на суму 236407,20грн. за період лютий 2017 - листопад 2019).

Дослідивши позовні вимоги в цій частині, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті «Урядовий кур`єр». Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Відтак, оскільки, індекс інфляції є змінною величиною, позивач, який бажає стягнути заборгованість з урахуванням цього індексу, повинен у кожному конкретному випадку подати господарському суду обґрунтований розрахунок відповідної суми.

Інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Разом з цим, зміст п.6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України №265 від 27 липня 2007 року, однозначно вказує на мінімальний період застосування індексу - повний місяць, за який він розрахований, оскільки відсутні будь-які підстави стверджувати про знецінення коштів на відповідній коефіцієнт індексу за частину такого місяця (проміжні індекси за 15 днів або 1 день не виводяться, а його вирахування як середнє арифметичне за кожен день відповідного місяця або як певна пропорція між цілим місяцем та його частиною суперечить природі розрахунку місячного індексу та залежності від значення зміни цін на відповідний перелік товарів саме впродовж цілого місяця).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Таким чином, застосований позивачем розрахунок інфляційних витрат в частині періоду нарахування суперечить вищевикладеному та дійсним обставинам справи, і тому є неправильним та не може бути прийнятий судом.

Здійснив перерахунок інфляційних витрат, за допомогою програми "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН", за належний період, а саме: за зобов`язанням на суму 176,69грн. за період лютий 2017 - листопад 2019; на суму 11877,94грн. за період березень 2017- листопад 2019; на суму 236407,20грн. за березень 2017- листопад 2019, суд дійшов висновку про їх загальний розмір у сумі 68108,46грн.

Відтак, позовні вимоги Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" до Приватного акціонерного товариства "Ясинівський коксохімічний завод" в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню частково у розмірі 68108,46грн.

Одночасно позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 21565,34грн. (нарахування здійснено за зобов`язанням січня 2017 на суму 176,69грн. за період з 18.01.2017 - 24.12.2019, за зобов`язанням січня 2017 на суму 11877,94грн. за період з 02.02.2017- 24.12.2019, за зобов`язанням січня 2017 на суму 236407,20грн. за період з 02.02.2017- 24.12.2019).

Перевіривши розрахунок 3% річних, у тому числі за допомогою програми "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН", суд дійшов висновку про його правильність.

З огляду на таке, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, ч.9 ст.165, ст.ст.233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м.Маріуполь, Донецька обл., до Приватного акціонерного товариства "Ясинівський коксохімічний завод", м.Покровськ, Донецька обл., про стягнення 341087,25грн., у тому числі: 248461,83грн. - сума основного боргу на підставі договору на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення №601/295/08 від 03.01.2017, 21565,34грн. - 3% річних та 71060,08грн - інфляційні витрати на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Ясинівський коксохімічний завод" (85307, Донецька область, місто Покровськ, мікрорайон Шахтарський, будинок 7А, , банківські реквізити не вказано) на користь Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (87547, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця К.Лібкнехта, будинок 177А, , банківські реквізити не вказано) 338135,63 грн., у тому числі 248461,83грн. - сума основного боргу, 21565,34грн. - 3% річних та 68108,46грн. інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 5072,04грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5.В судовому засіданні 17.03.2020 ухвалено рішення (вступна та резолютивна частини рішення).

6.Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

6. Дата складання повного тексту рішення 23.03.2020.

Суддя О.В. Кротінова