ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2020 р. Справа№ 920/1088/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Разіної Т.І.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників учасників спору: згідно протоколу судового засідання від 24.02.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН"

на ухвалу

Господарського суду Сумської області

від 29.10.2019

у справі №920/1088/19 (суддя Жерьобкіна Є.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРЕЙРЕСУРСИ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН"

про стягнення 440000,00 грн.,

ПОСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

В жовтні 2019 року ТОВ "УКРТРЕЙДРЕСУРСИ" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом про стягнення з ТОВ «МОДЕРН» 440000,00 грн., які були перераховані відповідачу згідно з платіжним дорученням № 231 від 06.06.2018 на підставі рахунку на оплату № 153 від 25.05.2018, відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 червня 2018 року позивач сплатив на користь відповідача грошові кошти у розмірі 440000 грн на підставі отриманого фото рахунку №153 від 25.05.2018 за допомогою мобільного додатку Telegram. Відповідач після отримання грошових коштів не здійснив постачання оплаченого товару, не зареєстрував податкові накладні, як того вимагає Податковий кодекс України, а на численні телефоні дзвінки та перемовини весь час відтягував дату поставки. Договір у подальшому між сторонами не було укладено, що свідчить на безпідставність одержання та утримання грошових коштів відповідачем. 26 вересня 2019 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про стягнення заборгованості (повторно) №51, однак відповіді відповідач не надав, грошові кошти не повернув.

Разом з позовною заявою, ТОВ "Укртрейдресурси" подано заяву про забезпечення позову (вх. № 3329к від 28.10.2019), в якій позивач просить суд вжити заходів по забезпеченню позову та накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН» (40007, Сумська область, місто Суми, вул. Воєводіна, б. 4, корп. А-ІІ, кім. 27, ), що знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «СБЕРБАНК», МФО 320627 (адреса Головного офісу банку: 01601, Україна, м. Київ, вул. Володимирська, 46).

В обґрунтування заяви позивач вказує на те, що у відповідача відсутнє майно, на яке можна було б накласти арешт чи задовольнити позовні вимоги за їх рахунок, окрім ймовірних грошових коштів на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «СБЕРБАНК», МФО 320627.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 29.10.2019 у справі №9920/1088/19 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТРЕЙДРЕСУРСИ» про забезпечення позову (вх. № 3329к від 28.10.2019) задоволено.

Згідно ухвали суду накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН» (40007, Сумська область, місто Суми, вул. Воєводіна, б. 4, корп. А-ІІ, кім. 27, ) в межах суми позову 440 000 грн. 00 коп., що знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ «СБЕРБАНК», МФО 320627 (адреса Головного офісу банку: 01601, Україна, м. Київ, вул. Володимирська, 46) до набрання законної сили рішення суду у справі № 920/1088/19.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції погодився з твердженням позивача, що існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраного позивачем заходу до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову внаслідок зникнення або зменшення коштів, які наявні у відповідача, на момент ухвалення рішення по справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, мотивуючи свої вимоги неповним з`ясуванням судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 07.05.20219 у справі №920/353/19 задоволено заяву позивача та накладено арешт на грошові кошти відповідача у сумі 440000,00 грн., які знаходяться на тому ж розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ «СБЕРБАНК», МФО 320627 (адреса Головного офісу банку: 01601, Україна, м. Київ, вул. Володимирська, 46). Таким чином, за доводами відповідача, суд у даній справі повторно наклав арешт на грошові кошти, що знаходяться на тому ж самому розрахунковому рахунку відповідача у спорі за повторно поданим позовом з тим самим предметом та підставами позову.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, заявник у своєму відзиві зазначає, що суд першої інстанції вірно оцінив існуючу загрозу невиконання рішення у майбутньому та наклав арешт на грошові кошти відповідача. Крім того, позивач зазначає, що у квітні 2019 року ним подано позов до суду до того ж відповідача з тим же предметом, однак з інших підстав. У зв`язку з викладеним, позивач просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скарг - без задоволення.

Явка представників учасників справи у судове засідання

В судове засідання представник позивача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи, в тому числі в режимі відеоконференції, повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих-кодами 824, 689.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника позивача, оскільки він не скористався своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Звертаючись із заявою про забезпечення позову до суду заявник вказує на те, що у відповідача відсутнє майно, на яке можна було б накласти арешт чи задовольнити позовні вимоги за їх рахунок, окрім ймовірних грошових коштів на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «СБЕРБАНК», МФО 320627. Про наведене свідчить Інформаційна довідка №171417452 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та Витяг з Єдиного державного реєстру МВС України №0- від 25.10.2019. Згідно з інформацією з сайту Державної Фіскальної Служби України станом на 25 жовтня 2019 року ТОВ «МОДЕРН» має податковий борг та відповідно до пункту 88.2статті 88 Податкового кодексу України у органів державної податкової служби виникло право податкової застави на майно ТОВ «МОДЕРН». Як вбачається із витягу з ЄДРПОУ на ім`я ТОВ «МОДЕРН», розмір статутного капіталу ТОВ «МОДЕРН» складає 14000,00 гривень, що ніяким чином не може відшкодувати завдану шкоду ТОВ «УКРТРЕЙРЕСУРСИ» під час виконання рішення суду. Також позивач зазначає, що ним було здійснено виїзд на місце державної реєстрації відповідача за адресою: 40007, Сумська обл., місто Суми, вул. Воєводіна, б. 4, корп. А-II, кім 27, та виявлено, що товариство за місцезнаходженням не знаходиться й ніколи не знаходилося. Якщо суд вважатиме за необхідне застосувати до заявника зустрічне забезпечення, позивач пропонує надати банківську гарантію на суму, яку суд вважатиме адекватною у разі спричинення відповідачу можливих негативних наслідків, у зв`язку з вжиттям заходів по забезпеченню позову.

Мотивуючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що заявником надано докази відсутності у відповідача нерухомого майна у власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (довідка № 171417452 від 24.06.2019).

Грошові кошти в сумі 440 000 грн. 00 коп., стягнення яких є предметом спору у справі, були перераховані позивачем відповідачу на розрахунковий рахунок останнього № НОМЕР_1 у АТ «СБЕРБАНК», МФО 320627.

Суд першої інстанції вважає, що з урахуванням характеру правовідносин, що склалися між сторонами, майнового характеру позовних вимог та їх суттєвого розміру, існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраного позивачем заходу до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову внаслідок зникнення або зменшення коштів, які наявні у відповідача, на момент ухвалення рішення по справі.

Також господарський суд вважає цілком обґрунтованим обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, оскільки він відповідає заявленим вимогам, на забезпечення яких він направлений, є пов`язаним і співвідносним із заявленими вимогами.

Враховуючи викладені заявником обставини, оцінюючи подані заявником докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову, місцевий господарський суд дійшов до висновку про доведеність існування реальної загрози для настання наслідків, про які вказує заявник та наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН» (40007, Сумська область, місто Суми, вул. Воєводіна, б. 4, корп. А-ІІ, кім. 27, Код ) в межах суми позову 440 000 грн. 00 коп., що знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «СБЕРБАНК», МФО 320627 (адреса Головного офісу банку: 01601, Україна, м. Київ, вул. Володимирська, 46) до набрання законної сили рішенням суду у справі № 920/1088/19. Судом враховано, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Колегія суддів не погоджується з викладеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, зокрема як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, або коли, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття "ефективний засіб", за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії"), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

В ході вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Крім того, навіть маючи докази, які свідчать про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання майбутнього рішення суду, позивачеві необхідно переконати суд в тому, що його доводи щодо вжиття заходів забезпечення позову та обраний ним спосіб такого забезпечення є розумними, обґрунтованими, адекватними та співмірними.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Посилання позивача на відсутність у відповідача нерухомого майна та наявність податкового боргу не вказують на неможливість виконання рішення суду у даній справі та не можуть бути підставою для вжиття заходів до забезпечення позову.

Крім того, колегія суддів вважає не доведеними обставини відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації.

На думку суду апеляційної інстанції, обставини, викладені у заяві, є необґрунтованими, недоведеними та не можуть свідчити про наявність підстав для забезпечення позову.

Відтак, суд апеляційної інстанції зазначає, що обставини, викладені у заяві, не можуть свідчити про те, що у разі задоволення позову виконання рішення суду у даній справі буде значно ускладнено. Крім того, заявником не доведено, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду та не доведено, що вжиття відповідних заходів забезпечення позову ефективно поновить порушені права позивача.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, апеляційний господарський суд не погоджується із висновками місцевого суду щодо задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, оскаржувану ухвалу вважає такою, що підлягає скасуванню. У зв`язку з цим доводи апелянта по суті апеляційної скарги заслуговують на увагу, а його скарга підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Сумської області від 29.10.2019 у справі № 920/1088/19 - скасуванню, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТРЕЙДРЕСУРСИ» слід залишити без задоволення.

Керуючись 129, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРЕЙДРЕСУРСИ" на ухвалу Сумської області від 29.10.2019 у справі № 920/1088/19 задовольнити.

Ухвалу Сумської області від 29.10.2019 у справі № 920/1088/19 скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРЕЙДРЕСУРСИ" про забезпечення позову залишити без задоволення.

Матеріали оскарження № 920/1088/19 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 23.03.2020.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Т.І. Разіна

Ю.Б. Михальська