ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
06 березня 2020 року Справа № 902/594/19
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючий суддя Мельник О.В.
суддя Розізнана І.В.
суддя Грязнов В.В.
при секретарі судового засідання Панасюк О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву державного підприємства "Адміністрація річкових портів" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі 902/594/19
за позовом державного підприємства "Адміністрація річкових портів"
до приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 1) Міністерство інфраструктури України
2) Вінницька міська рада
про передачу майна вартістю 3724565 грн.
за участю представників:
позивача - не з`явився,
відповідача - не з`явився,
третьої особи 1 - не з`явився,
третьої особи 2 - не з`явився.
Рішенням господарського суду Вінницької області від 20.11.2019 р. в справі №902/594/19 позов державного підприємства "Адміністрація річкових портів" до приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" про передачу майна вартістю 3724565 грн., задоволено повністю. Зобов`язано приватне акціонерне товариство "Київський річковий порт" передати державному підприємству "Адміністрація річкових портів" нежитлові будівлі, що складаються з адміністративного будинку площею 891,4 кв.м. та складу площею 31,5 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Вінниця, вул. Миколи Оводова (колишня вул. Козицького), буд. 64. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" на користь державного підприємства "Адміністрація річкових портів" 55868,48 грн. витрат пов`язаних із сплатою судового збору та 33000 грн. витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" на користь Міністерства інфраструктури України 38,48 грн. - витрат пов`язаних із розглядом справи.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 року у справі №902/594/19 рішення господарського суду Вінницької області від 20.11.2019 р. у справі №902/594/19 залишено без змін, апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" - без задоволення.

24.02.2020 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від державного підприємства "Адміністрація річкових портів" про ухвалення додаткового рішення у справі №902/594/19 про стягнення з приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" на користь державного підприємства "Адміністрація річкових портів" понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 4000,00грн..

Розглядаючи подане позивачем клопотання про винесення додаткової постанови у справі №902/594/19 колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У судове засідання, призначене на 06.03.2020 р., позивач - державне підприємство "Адміністрація річкових портів", відповідач - приватне акціонерне товариство "Київський річковий порт" та треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство інфраструктури України та Вінницька міська рада не забезпечили явку своїх повноважних представників, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується відповідними телефонограмами.

03.03.2020 р. секретарем судового засідання відділу забезпечення судового процесу Північно-західного апеляційного господарського суду Панасюк О.М. зі службового телефону (0362)62-31-24 було передано телефонограму з службового телефону (0362)62-31-24 представнику позивача державного підприємства "Адміністрація річкових портів" завідуючому канцелярії Непитенко С.М. за номером телефону НОМЕР_1 та представнику третьої особи 1 Міністерства інфраструктури України головному спеціалісту з правової роботи Бомболюку М.П. за номером телефону НОМЕР_2 про те, що судове засідання у справі №902/594/19 призначене до розгляду на 06.03.2020 р. на 11:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду (т.2, а.с. 148).

05.03.2020 р. телефонограма аналогічного змісту про час, дату та місце судового засідання була передана представнику відповідача приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" голові правління Підлужній М.М. (т.2, а.с. 149).

Однак приватне акціонерне товариство "Київський річковий порт" та Міністерство інфраструктури України про причини своєї неявки суд не повідомили.

Водночас 05.03.2020 р. до Північно-західного апеляційного господарського суду від Вінницької міської ради надійшла заява в якій остання просить провести 06.03.2020 р. судове засідання без участі їх представника.

Згідно з ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнала за можливе розглядати заяву державного підприємства "Адміністрація річкових портів" про розподіл судових витрат за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що вказана заява позивача підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ГПК України).

Метою цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спорів.

Стаття 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, але не виключно, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Окрім того, переглядаючи клопотання позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу понесених стороною в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тоді як конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи та при цьому суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 20.08.2019 року між позивачем у даній справі - державним підприємством "Адміністрація річкових портів" в особі виконуючого обов`язки директора Савченко Ганни Володимирівни, яка діяла на підставі наказу Міністерства інфраструктури України від 07.02.2018 р. №6-О та адвокатом Черкашиним Олексієм Анатолійовичем (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 09.09.2018 р. серії ВН №000334) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (т.2, а.с.129-132)

Згідно пунктів 1.1 та 1.2 адвокат приймає на себе доручення клієнта надати професійну правничу допомогу, в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Підписання цього договору, клієнт уповноважує адвоката бути представником клієнта у господарських судах всіх інстанцій у справі №902/594/19, а також вчиняти інші дії і бути представником з усіх питань, пов`язаних та необхідних із розглядом цієї справи в обсязі і на умовах, визначених в цьому договорі.

Відповідно до п.2.1.2 адвокат, з метою забезпечення представництва клієнта, зобов`язаний здійснювати представництво клієнта в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції у справі, визначеній в п.1.2 цього договору.

Пунктом 3.4 договору, визначено обов`язок клієнта на умовах та в розмірі визначених в цьому договорі сплатити адвокату гонорар.

Гонорар - винагорода адвоката за здійснення представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені цим договором. Гонорар складається з суми вартості послуг, що складається із фіксованого розміру та погодинної оплати (п.6.1, 6.2 договору).

Згідно п.6.3.1.1, 6.3.2 договору гонорар за одну годину витрачену адвокатом на надання професійної правничої допомоги (виконання цього договору) становить 3000,00 грн.. Сторони домовились, що одна година, витрачена адвокатом на переїзд до місць, визначених в п.2.1.2, 2.1.3 цього договору, з метою виконання цього договору, зараховується до часу надання адвокатом професійної правничої допомоги та розраховуються виходячи з 50% розміру, визначеного в п.6.3.1.1 цього Договору.

Складова гонорару у вигляді фіксованої оплати за участь адвоката у судових засідання в суді першої та апеляційної інстанції, під час розгляду справи, визначеної в п.1.2 цього договору становить 5000 грн. із розрахунку одного судового засідання та додатково, кожне наступне судове засідання - 3000 грн.. (п. 6.5.1. договору).

Відповідно до п.6.8 та 6.9 договору факт наданих послуг підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг із детальним переліком наданої правничої допомоги, підписаний представниками сторін. Підставою для сплати гонорару є акт прийому-передачі наданих послуг.

У свою чергу в п.6.11 сторони домовились, що розмір гонорару може бути змінений за домовленістю сторін.

До заяви про ухвалення додаткового рішення було долучено другий примірник заяви про судові витрати від 17.02.2019 р. з додатками, а також відповідні докази її надіслання сторонам. Зокрема долучається акт прийому-передачі наданих послуг (окремого обсягу) від 17.02.2020 р. з якого вбачається, що адвокатом Черкашиним О.А. на виконання умов договору про надання правової допомоги від 20.08.2019 р., було надано професійну правничу допомогу (послуги), пов`язану із розглядом справи №902/594/19 у Північно-західному апеляційному господарському суді, що складається з 4 годин переїзду до Північно-західного апеляційного господарського суду (Київ-Рівне, п.6.3.2 договору), участі адвоката у засіданні із розгляду справи №902/594/19 у Північно-західному апеляційному господарському суді (п.6.5.1 договору) та 4 годин переїзду від Північно-західного апеляційного господарського суду (Рівне-Київ, п.6.3.2 договору).

У свою чергу в акті прийому-передачі наданих послуг від 17.02.2020 р. сторони, з урахуванням п.6.11 договору, погодили вартість оплати 8 годин за переїзд адвоката та участь у судовому засіданні у сумі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень). Вищевказаний акт прийому-передачі наданих послуг підписаний представниками сторін та скріплений відповідними печатками (т.2, а.с.133).

Таким чином сума визначена в акті прийому-передачі наданих послуг не перевищує розміру гонорару у вигляді фіксованої оплати за участь адвоката у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції під час розгляду справи, узгодженого сторонами в п. 6.5.1. договору про надання правової (правничої) допомоги.

Будь-які докази сплати державним підприємством "Адміністрація річкових портів" на користь адвоката Черкашина О.А. 4000,00 грн в матеріалах справи відсутні.

Однак відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19 за змістом п.1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст. 126 ГПК України).

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача; розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Колегія суддів звертає увагу, що вперше заява про судові витрати разом з копією договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.08.2019 р. та акту прийому-передачі наданих послуг від 17.02.2020 р. була подана позивачем до Північно-західного апеляційного господарського суду в день судового засідання 17.02.2019 р. під час розгляду апеляційної скарги приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" на рішення господарського суду Вінницької області від 20.11.2019 р. у справі №902/594/19 (т.2., а.с.94). Однак у зв`язку з відсутністю будь-яких доказів надіслання позивачем даної заяви з додатками іншим учасникам справи судом з огляду на положення статті 80 ГПК України, під час розгляду відповідної заяви не було прийнято до уваги докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідача було належним чином повідомлено про судове засідання щодо вирішення питання про розподіл судових витрат у даній справі за допомогою телефонограми від 05.03.2020 р., а також 03.03.2020 р. копія відповідної ухвали від 02.03.2020 р. про призначення до розгляду заяви державного підприємства "Адміністрація річкових портів" про розподіл судових витрат у справі №902/594/19 була направлена на електронну адресу приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" вказану в апеляційній скарзі (т.2, а.с. 145). Також судом на поштову адресу відповідача було надіслано копію ухвали від 02.03.2020 р. про призначення до розгляду заяви державного підприємства "Адміністрація річкових портів" про розподіл судових витрат у справі №902/594/19 рекомендованим листом.

Окрім того 21.02.2020 р. позивачем було надіслано на адресу відповідача копію заяви про ухвалення додаткового рішення разом з додатками, що підтверджується накладною №210. Відповідно до відстеження поштових відправлень з офіційного сайту "Укрпошта" вищевказане відправлення для відповідача прибуло в точку видачі/доставки вже 22.02.2020 р., однак 26.02.2020 р. не було вручене під час доставки з інших причин.

Таким чином на думку суду у приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" була можливість ознайомитися з доказами на підтвердження зазначених судових витрат понесених відповідачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції до судового засідання, що відбулося 06.03.2020 року, заперечити щодо розміру вказаних витрат на правничу допомогу відповідача чи подати заяву про їх зменшення.

Однак відповідачем не було надано Північно-західному апеляційному господарському суду будь-яких заперечення щодо розміру витрат понесених позивачем на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, на підставі аналізу обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, виходячи з вимог розумності та справедливості, врахувавши обставини справи, а також відсутність в матеріалах справи заперечень відповідача щодо розміру витрат понесених позивачем на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для відшкодування відповідачем на користь позивача витрат на надання правової допомоги при розгляді справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 4000грн. (чотири тисячі гривень).

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву державного підприємства "Адміністрація річкових портів" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі 902/594/19 - задоволити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" (вул. Верхній Вал, буд. 70, м. Київ, 04071, ) на користь державного підприємства "Адміністрація річкових портів" (вул. Ю.Іллєнка, 40, м. Київ, 04119, ) 4000 грн. (чотири тисячі гривень) витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

3. Господарському суду Вінницької області видати судовий наказ.

4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "06" березня 2020 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.