ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2020 р. Справа№ 910/10694/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 07.11.2019

у справі №910/10694/19 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 134 880, 00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 134 880,00 грн збитків, завданих незбереженням вагонів.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вагонів позивача під час їх перебування на залізничній колії, у зв`язку з чим вагони № 53126033, № 54039904, № 67707869 та № 61603239 були пошкодженні, що стало підставою проведення їх технічного огляду та ремонту та завдало збитків позивачу на загальну суму 134 880,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/10694/19 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 134 880, 00 грн збитків, завданих незбереженням вагонів, відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові щодо стягнення збитків у зв`язку з незбереженням вагонів №53126033, № 54039904 та № 67707869, мотивовано тим, що позивачем не дотримано процедури досудового врегулювання спору в порядку, передбаченому статтею 46 УМВС, у зв`язку з чим станом на момент звернення з позовом до суду, відповідачем права позивача не порушено, а отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог за вказаних позивачем підстав.

В частині стягнення збитків по вагону №61603239, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність прямого та безпосереднього причинного зв`язку між діями відповідача та сумою збитків у розмірі 44 760,00 грн (з ПДВ).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції щодо не вчинення позивачем досудового врегулювання спору у порядку, визначеному статтями 46 та 47 УМВС, оскільки у листопаді 2019 року позивачем було направлено відповідачу претензію №19892 про відшкодування збитків по вагонам №№53126033, 54039904, 67707869.

Щодо вагону №61603239 апелянт зазначає, що ним було подано всі необхідні докази на підтвердження пошкодження вагону (копія акту загальної форми від 28.02.2019, копія повідомлення №5819 від 19.03.2019, копія повідомлення ВУ-23М, копія акту виконаних робіт №517 від 27.05.2019.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/10694/19; ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строк для надання можливості скористатися наданими ст. 267 Господарського процесуального кодексу України правами протягом семи днів з дня отримання даної ухвали.

Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 09.11.2015 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (замовник) укладено договір про надання послуг власнику, орендатору або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування № ПР/М-15103/НЮі (в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 № 4 ПР/М-15103/НЮі Д4 до договору), предметом якого є взаємовідносини сторін, пов`язані з організацією курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування та наданням послуг, пов`язаних із цими перевезеннями.

Судом першої інстанції встановлено, що у лютому - березні 2019 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вантажних вагонів власності (оренди) позивача.

Так, на підставі залізничної накладної № 45891777 Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вантажних вагонів, зокрема, вагону № 61603239, орендарем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс".

09.02.2019 складено повідомлення № 8584 форми ВУ-23М про ремонт або технічне обслуговування вагона № 61603239, у зв`язку із розукомплектуванням.

28.02.2019 на станції "Правда" складено акт про те, що під час ремонту вагона № 61603239, власності позивача, після встановлення головної частини повітророзподільника № 15869 та перевірки автогальм виявлено несправність гальм вагона через несправність магістральної частини повітророзподільника.

У лютому 2019 року, на підставі залізничної накладної УМВС № 45799780, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вагону № 67707869, орендарем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс".

15.02.2019 на станції "Чоп" Львівської залізниці складено акт про пошкодження вагона форми ВУ-25М, у зв`язку із розукомплектуванням невстановленими особами та встановлено відсутність авторежиму у кількості 1 шт.

12.03.2019 складено повідомлення № 4090 форми ВУ-23М на ремонт або технічне обслуговування вагона № 67707869, найменування несправності - розукомплектування ручного гальма.

21.03.2019 між Структурним підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Ужгород" регіональної філії "Львівська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт встановлення № 2, з якого вбачається, що при виконанні поточного ремонту вагонів замовника, зокрема вагону № 67707869, в СП "Експлуатаційне вагонне депо Ужгород" регіональної філії "Львівська залізниця" ПТО станції "Чоп" були встановлені нові запчастини, а саме авторежим 265А-1 у кількості 1 шт. № 12/18/12322.

У лютому 2019 року, на підставі залізничної накладної УМВС № 46018776, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вагону № 54039904, орендарем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс".

03.03.2019 на станції "Тернопіль" Львівської залізниці складено акт загальної форми ГУ-23, у зв`язку із розукомплектуванням головної частини повітророзподільника.

03.03.2019 складено повідомлення № 291 форми ВУ-23М на ремонт або технічне обслуговування вагона № 54039904, найменування несправності - розукомплектування ручного гальма.

11.03.2019 між Відокремленим підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Тернопіль" регіональної філії "Львівська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт встановлення № 1, з якого вбачається, що при виконанні поточного ремонту вагонів замовника, зокрема вагону № 54039904, в ВП "Експлуатаційне вагонне депо Тернопіль" регіональної філії "Львівська залізниця" були встановлені нові запчастини, а саме частина головна 4381 УХЛ1 ТУ 3184-017-13 у кількості 1 шт., болт к. Б-53-19 у кількості 2 шт. та гайка к. Г-22-18 у кількості 2 шт.

27.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт виконаних робіт № 517, зокрема, по ремонту залізничних напіввагонів № 61603239 на суму 37 300 грн 00 коп., № 67707869 на суму 27 500 грн 00 коп. та № 54039904 на суму 28 300 грн 00 коп.

У лютому 2019 року, на підставі залізничної накладної УМВС № 46115549, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вантажних вагонів, зокрема, вагону № 53126033, орендарем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс".

10.03.2019 на станції Тернопіль Львівської залізниці складено акт загальної форми ГУ-23, у зв`язку із відсутністю головної частини повітророзподільника.

01.04.2019 між Відокремленим підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Тернопіль" регіональної філії "Львівська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт встановлення № 1, з якого вбачається, що при виконанні поточного ремонту вагону № 53126033, в ВП "Експлуатаційне вагонне депо Тернопіль" регіональної філії "Львівська залізниця" були встановлені нові запчастини, а саме частина головна 4381 УХЛ1 ТУ 3184-017-13 у кількості 1 шт., болт к. Б-53-19 у кількості 2 шт., гайка к. Г-22-18 у кількості 2 шт. та болт М 12х35 у кількості 2 шт.

30.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт виконаних робіт № 521, зокрема, по ремонту залізничного напіввагона № 53126033 на суму 19 300 грн 00 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що перевізник, належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вагонів позивача під час їх перебування на залізничній колії, у зв`язку з чим вагони № 53126033, № 54039904, № 67707869 та № 61603239 були відчепленні, за несправністю, що стало підставою проведення їх технічного огляду та ремонту шляхом заміни деталей та завдало збитків позивачу на загальну суму 134 880 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ), які відповідач повинен відшкодувати.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання в т.ч. Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Правил обчислення термінів доставки вантажів і Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, та Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 11.11.1951.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Згідно зі статтею 4 Статуту перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Частинами 1 та 2 статті 3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Частиною 1 статті 19 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), яка є чинною для України відповідно до Закону України "Про правонаступництво в Україні" та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, перевезення вагонів № 53126033, № 54039904 та № 67707869 здійснювалось за накладними згідно УМВС.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" на момент подання позову не вживалися заходи досудового врегулювання спору.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач посилається на помилковість такого висновку суду першої інстанції, оскільки позивачем було направлено відповідачу претензію №19892 про відшкодування збитків по вагонам №№53126033, 54039904, 67707869 у листопаді 2019 року.

На викладені доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 315 Господарського кодексу України до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії.

Щодо спорів, пов`язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (частини 6 статті 315 ГК України).

Оскільки перевезення по відправці вагонів № 53126033, № 54039904 та № 67707869 здійснювалось у міжнародному вантажному сполученні, то для даної категорії перевезення застосовуються положення УМВС.

Пунктом 1 статті 47 УМВС передбачено, що позов може бути пред`явлений тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію до перевізника.

У пункті 2 статті 47 УМВС зазначено, що право пред`явлення претензії і позову виникає: про відшкодування за недостачу, пошкодження (псування) вантажу, а також за перевищення терміну доставки - з дня видачі вантажу одержувачу.

Пункт 3 статті 46 УМВС встановлює, що претензія пред`являється щодо кожної відправки окремо, за винятком:

1) претензії про повернення переборів провізних платежів. Така претензія може пред`являтися за кількома відправками;

2) випадків, коли за кількома відправками складено один комерційний акт. У таких випадках претензія пред`являється на всі види відправок, зазначені в комерційному акті.

Згідно з пунктом 5 статті 46 УМВС заявник зобов`язаний додати до претензії документи, що обґрунтовують претензію, зазначені в Правилах перевезень вантажів. Накладна і комерційний акт прикладаються в оригіналах.

Відповідно до пункту 6 статті 46 УМВС якщо претензія оформлена з порушенням приписів пунктів 3 і 5 цієї статті, вона повертається заявнику без розгляду в строк не пізніше 15 днів з дня її надходження перевізнику із зазначенням причини її повернення. В таких випадках не настає призупинення перебігу строку давності, передбачений пунктом 3 статті 48 "Строки давності". Якщо перевізник повертає заявнику претензію пізніше 15-денного терміну, то перебіг строку давності зупиняється з наступного дня після закінчення цього терміну до дня відправлення перевізником претендателю даної претензії. Повернення перевізником заявнику такої претензії не є її відхиленням і не дає заявнику права звернутися з позовом до судових органів.

Перевізник зобов`язаний в 180-денний строк з дня отримання претензії розглянути її, дати відповідь заявнику і при повному або частковому визнанні претензії сплатити заявнику належну суму.

При частковому або повному відхиленні претензії перевізник повідомляє заявнику підставу відхилення претензії і одночасно повертає документи, прикладені до претензії (відповідно до пунктів 7, 8 статті 46 УМВС).

Доводи апелянта про направлення відповідачу претензії у листопаді 2019 року, у зв`язку з чим дотримано порядок досудового врегулювання спору, визнаються судом апеляційної інстанції безпідставними, оскільки по-перше, у відповідності до положень статей 46, 47 УМВС з претензією позивач мав звернутися до пред`явлення позову про стягнення збитків з дотриманням 180-денного строку на очікування відповіді перевізника; по-друге, доказів направлення претензії відповідачу, як і самої претензії позивачем не надано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, судами встановлено, що позивачем по накладним УМВС № 46115549, № 45799780 та № 46018776 щодо перевезення вагонів № 53126033, № 54039904 та № 67707869 не дотримано процедури досудового врегулювання спору в порядку передбаченому статтею 46 УМВС.

Тобто, в матеріалах справи щодо вищезазначених накладних відсутні докази, які б підтверджували б порушення прав позивача.

Так, у розумінні приписів статей 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов`язку по відновленню порушеного права на порушника. При цьому, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що станом на момент звернення з позовом до суду, відповідачем права позивача не порушено, а отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог за вказаних позивачем підстав.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення збитків по накладним УМВС № 46115549, № 45799780 та № 46018776 щодо перевезення вагонів № 53126033, № 54039904 та № 67707869 в розмірі 90 120, 00 грн (з урахуванням ПДВ) не підлягають задоволенню.

При цьому, слід зазначити, що позивач не позбавлений права на звернення до суду в разі порушення відповідачем його прав, зокрема, шляхом необґрунтованого відхилення претензій позивача по накладним УМВС щодо перевезення по відправці вагонів № 53126033, № 54039904 та № 67707869, і дану обставину слід вважати новою та належною підставою для звернення позивача до суду з позовом про захист його порушених прав.

Стосовно перевезення здійсненого на підставі залізничної накладної № 45891777 щодо перевезення вагону № 61603239, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17 перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Як зазначено вище, у лютому 2019 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вагону № 61603239, орендарем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс".

У статті 8 Статуту вказано, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України.

За приписами пункту 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до пункту 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Прийняття відповідачем до перевезення спірного вагону свідчить про те, що останній перебував у технічно справному стані.

Як встановлено судом першої інстанції, у лютому 2019 року на станції "Правда" було виявлено пошкодження вагону № 61603239, про що було складено повідомлення № 8584 форми ВУ-23М про ремонт або технічне обслуговування вагона № 61603239 та акт від 28.02.2019.

Відповідно до статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до пункту 4.6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці. Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

27.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт виконаних робіт № 517, зокрема, по ремонту залізничного напіввагону № 61603239 на суму 37 300 грн 00 коп. (без ПДВ).

Відповідно до пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 N 551 (z0828-99), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за N 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Судами встановлено, що в матеріалах справи відсутній комерційний акт або акт загальної форми, складений станцією залізниць, у зв`язку із пошкодження вагону № 61603239, який є підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення.

До того ж, в матеріалах справи відсутній акт встановлення (акт наданих послуг), з якого вбачалося вартість запчастин, встановлених на вагон, у зв`язку з його пошкодженням.

Акт, складений в довільній формі 28.02.2019 на станції "Правда" (копія якого долучена позивачем до заяви про усунення недоліків від 28.08.2019 № 15143), не є актом загальної форми (ГУ-23), у зв`язку з чим не є належним та допустимим доказом для стягнення з відповідача збитків, понесених позивачем, у зв`язку із незбереженням вагону під час його перебування на залізничній колії. До того ж, вказаний акт був складений після того як вагон № 61603239 було направлено в ремонт на підставі повідомлення № 8584 форми ВУ-23М про ремонт або технічне обслуговування вагона № 61603239.

Таким чином, повідомлення № 8584 форми ВУ-23М про ремонт або технічне обслуговування вагона № 61603239, акт від 28.02.2019 та акт виконаних робіт № 517 в сукупності не підтверджують обставин, які є підставою для стягнення з відповідача збитків.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відтак, позивачем не доведено наявність прямого та безпосереднього причинного зв`язку між діями відповідача та сумою збитків у розмірі 44 760,00 грн (з ПДВ), з огляду на що вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 44760,00 грн, заподіяних відповідачем, не підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у позові, з огляду на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/10694/19 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/10694/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/10694/19 залишити без змін.

Матеріали справи №910/10694/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено: 10.03.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська