ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року, м. Херсон, справа № 923/1089/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Комунального підприємства "Олешки-Сервіс" Олешківської міської ради, м. Олешки, Херсонська область,

про стягнення 109 384,56 грн.

без участі представників сторін

у с т а н о в и в:

Позиція та докази позивача

Правовими підставами позову Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) до Комунального підприємства "Олешки-Сервіс" (відповідач) про стягнення 109 384,56 грн, з яких 62570,86грн пені, 10459,79грн річних (3%) та 36353,91грн інфляційних втрат, вказано ст.ст.173-175,193, 216, 230-232 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530, 610-612, 625, 629, 655, 692 Цивільного кодексу України, а в якості обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги зазначено про порушення відповідачем зобов`язань за договором № 2553/1617-БО-33 від 18.10.2016 постачання природного газу, а саме, нездійснення відповідачем оплати природного газу за жовтень та грудень 2016 року, січень, лютий та березень 2017 року у встановлені договором строки, через що у позивача, в силу закону та договору, виникло право на нарахування заявлених до стягнення грошових сум пені, річних та інфляційних втрат.

На підтвердження вказаних у позовній заяві обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, у позовній заяві зазначено та подано разом з нею: 1) договір № 2553/1617-БО-33 від 18.10.2016 постачання природного газу, з додатковими угодами №1 від 28.10.2016, №2 від 31.10.2016, №3 від 22.11.2016, №4 від 30.12.2016, №5 від 23.01.2017 (а.с.13-30); 2)акти приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, від 30.11.2016р від 31.12.2016р, від 31.01.2017, від 28.02.2017, від 31.03.2017 (а.с.34-39); 3)довідку "Сальдо, "Олешки-сервіс КП ОМР" та виписка за період з 31.10.2016 по 21.12.2017 щодо операцій по зазначеному договору № 2553/1617-БО-33 від 18.10.2016 (а.с.40-41); 4)розрахунок заявленої до стягнення заборгованості (а.с.31-33).

Поряд з цим, позивач надав відповідь на відзив, за якою просить задовольнити позов повністю, стверджуючи про необґрунтованість доводів відзиву, оскільки:

1) зазначені у відзиві відповідача обставини, з якими відповідачем пов`язується наявність підстав для зменшення пені, не є винятковими обставинами, за наявності яких закон надає право суду зменшити розмір заявленої до стягнення пені;.

2) у відповідності до положень ст.3 та ст.42 Господарського кодексу України неналежне планування відповідачем своєї господарської діяльності не повинно порушувати права інших суб`єктів господарювання, які належним чином виконали свої обов`язки (ризики від власної діяльності відповідача не можуть покладатися на інших учасників господарських відносин, оскільки це порушує принцип розумності та справедливості);.

3) посилання відповідача на скрутне фінансове становище через несвоєчасність розрахунків населення за спожиті послуги не є виключною обставиною, яка в розумінні закону є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій;

4) за спірним договором постачався імпортований природний газ, який позивач закуповує за зовнішньоекономічними контрактами, якими встановлені чіткі строки розрахунків за поставлений газ, та жорсткі санкції за порушення цих строків, аж до припинення постачання природного газу на територію України; при цьому, бюджетом України та фінансовим планом позивача, який затверджений Кабінетом Міністрів України, не передбачені фінансові можливості для кредитування споживачів газу.

5) внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ позивач змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних, а єдиним джерелом часткової компенсації понесених позивачем витрат є стягнення з боржників пені; при цьому, загальна сума заявлених пені, 3 % річних, інфляційних не компенсує повністю витрати від сплати відсотків за комерційними кредитами.

Позиція та докази відповідача

Згідно з відзивом на позовну заяву відповідач 1) не визнав позовні вимоги в частині стягнення річних та інфляційних втрат, просить відмовити повністю в задоволенні відповідних позовних вимог, а також 2) просить зменшити до 100грн. розмір пені, що заявлена до стягнення з відповідача, з огляду на наступне.

1. Порушення відповідачем умов договору відбулося через стабільно тяжкий фінансовий стан відповідача, діяльність якого є збитковою;

1.1. Відповідач є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є надання населенню та юридичним особам послуг з теплопостачання. Внаслідок невідповідності фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджуються органами місцевого самоврядування виникла різниця в тарифах на теплову енергію, яка має відшкодовуватись державою, але яка не погашена. Так станом на 01.01.2020 по відповідачу обліковується заборгованість з невідшкодованої різниці в тарифах на суму 6716,40 тис. грн. Відповідач систематично звертається до Олешківської міської ради з проханням погашення вказаних сум, але коштів не отримує. Станом на 01.01.2020 відповідач надає послуги за тарифами, що затверджені рішенням виконавчого комітету Олешківської міської ради № 294 від 26.09.2016, на підставі постанови Цюрупинського районного суду Херсонської області від 21.04.2016 по справі № 664/369/169-а, якою задоволено позов КП "Олешки-сервіс", визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Олешківської міської ради щодо не розгляду питання про встановлення (погодження) КП "Олешки-сервіс" тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання теплової енергії та послугу з централізованого опалення споживачів першої категорії (населення) м. Олешки у розмірі економічно обґрунтованих витрат на виробництво зазначених послуг.

При цьому, розрахунок тарифу, що встановлено вказаним рішенням виконавчого комітету Олешківської міської ради було здійснено і надано на розгляд до Олешківської міської ради у вересні 2015 року, тобто, в ньому закладено фактичні витрати, виходячи з розцінок енергоносіїв та інших зовнішніх факторів, що діяли станом на 01.09.2015.

За весь проміжок часу 2016-2020 років тариф на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання теплової енергії та послугу з централізованого опалення у м. Олешки не переглядався, що вкрай негативно впливає на фінансово-господарський стан відповідача, позбавляючи його можливості здійснення своєчасних розрахунків за спожитий природний газ.

1.2. Неспроможність відповідача виконувати свої зобов`язання належним чином обумовлена, також, наявністю дебіторської заборгованості споживачів-фізичних осіб, розмір якої станом на 01.01.2020 становить 6883,5 тис. грн. При цьому, слід зазначити, що підприємством вживаються всі можливі, визначені законодавством, заходи щодо захисту своїх порушених прав. Станом на 01.01.2020 на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби перебуває виконавчих документів про стягнення на користь відповідача 1692,7 тис. грн.

Таким чином, внаслідок невиконання державою взятих на себе зобов`язань з відшкодування різниці в тарифах та примусового стягнення заборгованостей, а також невстановлення тарифів на послугу відповідача на економічно-обґрунтованому рівні, відповідач недоотримав та продовжує недотримувати значні кошти, що впливає на здійснення своєчасних розрахунків за природний газ. Викладене свідчить про те, що вина відповідача у неналежному виконанні зобов`язань відсутня.

2. Покладення на відповідача значних сум фінансових санкцій сприятиме збільшенню фінансового навантаження на відповідача та може призвести до порушення термінів поточної оплати вартості енергоносіїв, наслідком чого може стати зрив опалювального сезону у м. Олешки.

3. Згідно рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 визначено, що неустойка не повинна перетворюватися на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Розглядаючи питання про стягнення сум пені та штрафу, судом повинно бути взято до уваги: причини неналежного виконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, майновий стан сторін зобов`язання, а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. З огляду на вкрай тяжкий фінансовий стан відповідача, враховуючи, що несвоєчасне виконання зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, а також беручи до уваги загальну економічну ситуацію та високий рівень інфляційних процесів в економіці країни вважаємо, що заявлена до стягнення пеня підлягає зменшенню до 100грн.

На підтвердження доводів відзиву на позовну заяву разом з нею до суду подано:

- копію статуту відповідача (редакція від 21.12.2018);

- копію форми фінансової звітності відповідача, як малого підприємства, а саме, баланс на 30.09.2019 та звіт про фінансові результати за дев`ять місяців 2019 року;

- копію листів відповідача від 26.06.2018 № 154, від 22.08.2018 № 202, від 14.09.2018 № 221, від 14.11.2018 № 282 щодо погашення заборгованості по різниці в тарифах до Олешківського міського голови та від 28.03.2019 № 93 до його заступника.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 18.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, встановлено відповідачу строк надання відзиву на позов до 10.01.2020, позивачу - строк надання заперечень на відзив - до 20.01.2020.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву поштою у встановлений судом строк. Позивач надав до суду 02.02.2020 відповідь на відзив, з клопотанням про поновлення строку на її подання до суду.

Сторонами дотримано вимоги ст.80 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) щодо подання доказів разом з поданням заяв сторін по суті справи, а тому письмові докази сторін прийнято судом до розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 05.03.2020 позивачеві продовжено строк надання відповіді на відзив, з урахуванням наступного. Згідно з ч.2 ст.251 ГПК України позивач має право подати суду відповідь на відзив протягом строку встановленого в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ст.114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства, серед яких, згідно ст.2 ГПК України, справедливе та своєчасне вирішення господарського спору. Відповідно до ч.1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Відповідно до ч.2 ст.119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Згідно з ч.1-ч.4 ст.11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною України, застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1,ч.5 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, керує ходом судового процесу, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, та, поряд з цим, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини по застосуванню п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992). З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне, з власної ініціативи, та поряд з цим беручи до уваги зазначені у клопотанні позивача обставини, що спричинили пропуск строку подання відповіді на відзив, продовжити позивачеві строк подання відповіді на відзив по 02.02.2020.

Приймаючи до уваги складність справи та обсяг доказів у ній, дослідження яких потребувало значного проміжку часу, розгляд справи здійснюється судом у розумні строки з урахуванням приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Європейської конвенції з прав людини).

Обставини, які встановлено судом

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (яке на теперішній час має назву - Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), як постачальник (надалі - позивач), та Комунальне підприємство "Олешки-Сервіс", як споживач (надалі - відповідач), уклали 18.10.2016 між собою договір постачання природного газу № 2553/1617-БО-33.

Основними умовами цього договору, які впливають на взаємовідносини сторін в межах даного спору між ними, є наступні:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017рр природний газ, а споживач зобов`язується оплати його на умовах даного договору (за пунктом 1.1);

- приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві оформлюється актом приймання-передачі (за пунктом 3.4);

- оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100%-ої (стовідсоткової) поточної оплати протягом місяця поставки природного газу, при цьому, остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (за пунктом 6.1);

- платежі за договором здійснюються на поточний рахунок постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію, та, в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розраховуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1. даного договору (за пунктом 6.3);

- за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та договору (за пунктом 8.1);

- у разі невиконання споживачем пункту 6.1. даного договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (за пунктом 8.2);

- строк, у межах якого сторони можуть звернутися з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), зокрема, щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (за пунктом 10.3);

- договір складений за повного розуміння сторонами предмета та умов договору, споживач розуміє та погоджується з тим, що отримав повну, достовірну та достатню інформацію, необхідну для підписання договору (за пунктом 11.8);

- договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їхніх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (за пунктом 12.1).

В подальшому, позивач та відповідач укладали до даного договору додаткові угоди № 1 від 28.10.2016, № 2 від 31.10.2016, № 3 від 22.11.2016, № 4 від 30.12.2016, № 5 від 23.01.2017, за якими, головним чином, узгоджували актуальну на дату укладання цих угод вартість природного газу, що підлягає поставці. При цьому, зміст положень вказаних пунктів 1.1, 3.4, 6.1, 6.3, 8.1, 8.2, 10.3, 11.8, 12.1 договору не зазнав змін внаслідок укладання таких додаткових угод.

На виконання умов даного договору позивачем передав відповідачеві, а останній, в свою чергу, прийняв за актами приймання-передачі природний газ загальною вартістю 1442363,97грн (з урахуванням податку на додану вартість): за актом від 31.10.2016 на суму 55395,06грн, від 30.11.2016 на суму 279745,38грн, від 31.12.2016 на суму 386401,20грн, від 31.01.2017 на суму 355717,25грн, від 28.02.2017 на суму 246153,11грн, від 31.03.2017 на суму 118951,97грн.

Розрахунки за природний газ здійснювалися відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі, зокрема, за зобов`язаннями щодо оплати природного газу за жовтень та грудень 2016 року, січень, лютий та березень 2017 року, у зв`язку з цим, позивачем нараховані відповідачу за зобов`язаннями: 1) за жовтень 2016 року 60,93грн пені та 8,70грн річних; 2) за грудень 2016 року 9113,50грн пені, 1301,93грн річних, 1642,83грн інфляційних втрат; 3) за січень 2017 року 12486,84грн пені, 2050,57грн річних, 9189,25грн інфляційних втрат; 4) за лютий 2017 року 26058,51грн пені, 4977,01грн річних, 17974,34грн інфляційних втрат; 5) за березень 2017 року 14851,08грн пені, 2121,58грн річних, 7547,49грн інфляційних втрат.

За обліком позивача, за станом на 29.11.2017 відсутня заборгованість відповідача з оплати природного газу, який відповідач отримав від позивача на підставі договору №2553/1617-БО-33 від 18.10.2016 постачання природного газу.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів сплати а ні повністю, а ні частково, заявлених до стягнення з нього 62570,86грн пені, 10459,79грн річних (3%) та 36353,91грн інфляційних втрат.

Правові норми, що підлягають застосуванню

Щодо підстав виникнення та порядку виконання господарських зобов`язань

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінськогосподарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.7 ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.6 ст.265 Господарського кодексу України до відносин поставки не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Відповідно ж до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, якщо іншого строку оплати не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Щодо наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3%) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за ч.1 та ч.2 ст.217 Господарського кодексу України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України спеціальна позовна давність тривалістю в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір штрафних санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оцінка судом встановлених обставин, з урахуванням положень правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні спору

1. Щодо виконання сторонами своїх господарських зобов`язань

Наявність укладеного між сторонами справи договору № 2553/1617-БО-33 від 18.10.2016 постачання природного газу свідчить на користь виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, в силу яких, як-то встановлено приписами ст.ст.173-175 Господарського кодексу України, одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Позивач виконав встановлені для нього договором № 2553/1617-БО-33 від 18.10.2016 постачання природного газу та нормами закону (за ч.1 ст.265 Господарського кодексу України), як для постачальника, зобов`язання перед відповідачем в частині передачі (поставки) відповідачеві протягом періоду дії даного договору природного газу на загальну суму 1442363,97грн (з урахуванням податку на додану вартість), у зумовлені цим договором строки та у передбачених цим договором обсягах, що підтверджується складеними між сторонами даної справи відповідними актами.

Вказані акти підписано відповідачем, з скріпленням відповідного підпису посадової особи відповідача відбитком печатки відповідача, без будь-яких зауважень та заперечень. Докази іншого у справі відсутні. Проте, відповідач не виконав передбачені для нього умовами вказаного договору та нормами закону (за ч.1 ст.265 Господарського кодексу України та ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України), як для споживача, зобов`язання перед позивачем в частині здійснення оплати природного газу позивача на умовах даного договору.

Невиконання відповідачем вказаних положень договору № 2553/1617-БО-33 від 18.10.2016 та наведених приписів норм закону, є порушенням відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем, що виникли з зазначеного договору.

Твердження відповідача про те, що він не мав можливості здійснювати розрахунки за природний газ на умовах зазначеного договору, через несвоєчасну компенсацію відповідачеві державою різниці в тарифах та значну заборгованість населення з оплати послуг відповідача відхиляються судом, оскільки: 1) виконання зобов`язань за договором не поставлене у залежність від строків надання відповідачеві державою компенсації різниці у тарифах, 2) виходячи з фінансових показників діяльності відповідача згідно поданої до суду форми звітності (а саме, розміру доходу від реалізації послуг, собівартості послуг, дебіторської заборгованості), а також розміру сум заборгованості держави перед відповідачем з компенсації різниці в тарифах (6716,40тис. грн.) та заборгованості населення перед відповідачем з оплати послуг відповідача (6883,5тис.грн.) зазначені суми заборгованості утворювалися протягом тривалого часового періоду, а не виникли протягом 2016 та/або 2017 років. Й тому, на час підписання договору № 2553/1617-БО-33 від 18.10.2016 відповідач був обізнаний з існуванням у нього у значних розмірах заборгованості держави з компенсації різниці в тарифах та заборгованості населення з оплати послуг, а також з тим, що протягом періоду дії цього договору опалювальний період 2016-2017рр відповідач надаватиме послуги за тарифами, що розраховані виходячи з собівартості послуг відповідача за минулий період (за станом на 01.09.2015).

Проте, підписавши договір № 2553/1617-БО-33 від 18.10.2016 постачання природного газу, відповідач взяв на себе зобов`язання проводити розрахунки за послуги саме на умовах даного договору, що передбачено положеннями пунктів 6.1. та 6.3. даного договору, а саме: "остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу" та "в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розраховуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1. договору".

Внесення ж змін до пунктів 6.1. та 6.3. даного договору, в частині зміни (збільшення) строку проведення остаточних розрахунків відповідач не ініціював. Докази іншого у справі відсутні.

2. Щодо нарахування та стягнення пені

Неустойка (штраф, пеня) має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Відповідач не надав контррозрахунків заявленої до стягнення пені. Розрахунок заявленої до стягнення пені в розмірі 62570,86грн судом перевірено, цей розрахунок відповідає положенням п.8.1., п.8.2. укладеного між сторонами справи договору №2553/1617-БО-33 від 18.10.2016, приписам ст.ст.230,231 Господарського кодексу України та ст.549 Цивільного кодексу України.

Суд, також, констатує про встановлення п.10.3 укладеного між сторонами договору №2553/1617-БО-33 від 18.10.2016 строку позовної давності за вимогами про стягнення пені тривалістю п`ять років.

3. Щодо нарахування річних та інфляційних втрат

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо іншій розмір процентів річних не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічну правову позицію містить у собі п.3.1. та п.4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Відповідач не надав контррозрахунків заявлених до стягнення річних (3%) та інфляційних втрат. Розрахунки заявлених до стягнення 10459,79грн процентів річних (3%) та 36353,91грн інфляційних втрат судом перевірено, ці розрахунки не містять арифметичних помилок, а також не є завищеним, оскільки виконані у відповідності до положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, а розрахунок інфляційних витрат ще й, додатково, згідно положень листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Висновки суду

1. По суті спору

Відповідач порушив строки оплати природного газу, який був отриманий відповідачем від позивача на підставі договору № 2553/1617-БО-33 від 18.10.2016 постачання природного газу. Через прострочення виконання відповідачем зазначених грошових зобов`язань перед позивачем, у позивача виникло право на нарахування відповідачу заявлених до стягнення грошових сум пені, інфляційних втрат, 3% річних.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання його договірного зобов`язання за договором № 2553/1617-БО-33 від 18.10.2016 постачання природного газу, в частині оплати товару позивача на умовах даного договору, заявлені до стягнення з відповідача грошові суми річних (3%) в розмірі 10459,79грн, інфляційних втрат в розмірі 36353,91грн, пені в розмірі 62570,86грн нараховані правомірно та мають бути стягнуті з відповідача.

2. Щодо зменшення пені

Клопотання відповідача про зменшення до 100,00грн заявлених до стягнення 62570,86грн пені підлягає частковому задоволенню: суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення на 10 000,00грн. суми заявленої до стягнення пені, беручи до уваги 1)повну оплату відповідачем на час розгляду справи у суді, вартості отриманого на підставі зазначеного договору № 2553/1617-БО-33 від 18.10.2016 природного газу (ступінь виконання боржником зобов`язання) та 2) характер господарської діяльності відповідача, що спрямована на забезпечення населення м.Олешки комунальними послугами (централізоване теплопостачання), 3) фінансовий стан відповідача (заборгованість держави з компенсації різниці в тарифах в сумі 6716,40тис. грн. та заборгованість населення з оплати послуг 6883,5тис.грн).

Доводи про наявність підстав для зменшення пені, саме, до 100грн, з огляду на зазначений фінансовий стан відповідача та надання послуг за тарифами, що розраховані виходячи з собівартості послуг відповідача за минулий період, судом відхилено, з наступних підстав.

1. Виходячи з фінансових показників діяльності відповідача згідно поданої до суду форми звітності (а саме, розміру доходу від реалізації послуг, собівартості послуг, дебіторської заборгованості), а також розміру сум заборгованості держави перед відповідачем з компенсації різниці в тарифах (6716,40тис. грн.) та заборгованості населення перед відповідачем з оплати послуг відповідача (6883,5тис.грн.) такі суми заборгованості утворювалися протягом тривалого часового періоду, а не виникли протягом 2016 та/або 2017 років. Тобто, здійснення відповідачем протягом щонайменше кількох років його поточної господарської діяльності, при наявності вказаної заборгованості минулих років, не може бути врахована як виняткова обставина для зменшення пені.

2) Відповідачем не надано доказів ініціювання питання про затвердження нового розміру тарифів на надання послуг, виходячи з актуальної собівартості власних послуг.

Поряд з цим, суд відхиляє доводи позивача (згідно відповіді на відзив) про те, що внаслідок порушення відповідачем строку виконання грошових зобов`язань з договору № 2553/1617-БО-33 від 18.10.2016 позивач поніс (несе) збитки у значному розмірі, оскільки ці доводи не підтверджено в порядку ст.ст.73-74 Господарського процесуального кодексу України, поданими суду доказами.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати позивача на сплату судового збору за платіжним дорученням від 29.11.2019 № 7011157 у сумі 1921грн., які відповідно до положень п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, а саме "у спорах, що виникають при виконанні договорів, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог" підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі, за висновку суду про правомірність нарахування та заявлення до стягнення зазначених у позовній заяві сум річних (3%), інфляційних втрат та пені. Цей висновок суду узгоджується з роз`ясненнями, що містять положення п.4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7, за якими, коли господарський суд, ухвалюючи рішення у справі, користуючись наданим йому за законом правом зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала би задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст.ст. 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Олешки-Сервіс" Олешківської міської ради (місцезнаходження: 75101, Херсонська область, м.Олешки, вулиця Миру,3а; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 34988325) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд.6; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20077720) 52570,86грн пені, 36353,91грн інфляційних втрат, 10459,79грн річних та 1921грн компенсації витрат по сплаті судового збору.

3. Відмовити у стягненні 10 000,00 грн пені.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.03.2020

Суддя К.В. Соловйов