ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/216/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківське фармацевтичне підприємство «Здоров`я народу» (61013, м. Харків, вул. Шевченка, б. 22; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто - Лек" (61125, м. Харків, вул. Катерининська, б. 46; )
про стягнення заборгованості
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківське фармацевтичне підприємство «Здоров`я народу» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто - Лек", в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто - Лек" суму заборгованості у розмірі 136 757,62 грн., а також витрати на сплату судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язання за договором поставки № 8765 від 10.01.2019 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області прийнято позовну заяву (вх.№216/20 від 28 січня 2020 року) до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/216/20 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов (ст. 251 ГПК України) та для подання клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (ч.4 ст.250 ГПК України). Позивачу встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання (ст. 251 ГПК України). Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву та/або клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами після спливу строку встановленого для подання відповідачем клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та в межах строків встановлених статтею 248 ГПК України.

18 лютого 2020 року через канцелярію господарського суду Харківської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№4268 від 18 лютого 2020 року), в якому просив суд закрити провадження у справі № 922/216/20 в зв`язку з погашенням суми боргу. Зазначив, що предмет спору у даній справі відсутній та надав на підтвердження погашенням суми боргу платіжне доручення №86 від 23 січня 2020 року на суму 200 000,00 грн.

20 лютого 2020 року через канцелярію господарського суду Харківської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№4516 від 20 лютого 2020 року), в якій просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що факт зарахування грошових коштів за спірними накладними на суму 136 757,62 грн. позивач не визнає, а отже підстав для звільнення відповідача від доказування немає. Вважає, що представник відповідача вводить суд в оману, оскільки за договором поставки №8765 від 10.01.2019 медичний товар відвантажувався за декількома накладними, а не однією накладною. Тому оплата повинна бути проведена по кожній накладній всупереч цьому відповідачем оплачено лише частину поставленого товару, а інша частина товару залишилась не оплаченою.

21 лютого 2020 року через канцелярію господарського суду Харківської області представник відповідача надав додаткові пояснення до відзиву (вх.№4652 від 21 лютого 2020 року), де просить закрити провадження у справі № 922/216/20 в зв`язку з погашенням суми боргу. Зазначає, що з 20.11.2019 по 12.02.2020 відповідач здійснив погашення суми боргу у розмірі 10 476 142,71 грн.

24 лютого 2020 року через канцелярію господарського суду Харківської області від представника позивача надійшли письмові пояснення (вх.№4798 від 24 лютого 2020 року), в яких просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Наголосив на тому, що відповідно до п. 2.4. договору видаткова накладна (з підписом на ній представника покупця) на конкретну партію медтовару є одночасно документом, що підтверджує факт передачі продавцем у власність покупця медтовару, зазначеного у видатковій накладній, і платіжним документом, згідно з яким медтовар повинен бути сплачений у визначений сторонами термін. Отже, представником відповідача не вірно трактуються умови договору. У договорі чітко вказано, що видаткова накладна є платіжним документом, згідно з яким медтовар повинен бути сплачений у термін відстрочення платежу впродовж 55 календарних днів з моменту поставки відповідної партії медтовару. Всупереч цьому, відповідачем оплачено лише частину поставленого товару, а інша частина товару залишилась не оплаченою. Позивач належним чином виконав свої обов`язки щодо договору, проте ТОВ Фіто-Лек порушуючи вимоги договору і покладені на нього обов`язки щодо своєчасної оплати товару не виконав та не оплатив суму боргу в повному обсязі, в тому числі по спірних накладних.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

10 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківське фармацевтичне підприємство «Здоров`я народу» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фіто - Лек" (покупець) було укладено договір поставки № 8765 (надалі - Договір) (а.с.9-11,т.1).

У відповідності з цим договором продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити готові лікарські засоби (далі - «медтовар») в номенклатурі, кількості та за цінами, вказаними у видаткових накладних (п.1.1.Договору).

Загальна сума договору визначається сумою всіх поставок, згідно цього договору (п.1.2.Договору).

Відповідно до пункту 2.1. Договору продавець здійснює відпуск медтовару покупцеві окремими партіями на підставі його заявок, надісланих у письмовій, електронній формах.

Номенклатура і обсяг кожної партії медтовару формується з урахуванням отриманої від покупця заявки і фактичної наявності медтовару на складі продавця і остаточно визначається сторонами у видатковій накладній на конкретну партію медтовару (п.2.2.Договору).

Продавець передає медтовар представнику покупця, уповноваженому у встановленому порядку на його отримання разом з видатковою накладною на дану партію медтовару і документами, що засвідчують якість медтовару, а представник Покупця своїм особистим підписом на видатковій накладній засвідчує факт отримання від продавця медтовару (п.2.3.Договору).

Пунктом 2.4. Договору визначено, що видаткова накладна (з підписом на ній представника покупця) на конкретну партію медтовару є одночасно документом, що підтверджує факт передачі продавцем у власність покупця медтовару, зазначеного у видатковій накладній, і платіжним документом, згідно з яким медтовар повинен бути сплачений у визначений сторонами термін.

Датою поставки є дата отримання представником покупця медтовару, зазначена у відповідній видатковій накладній (п.5.2.Договору).

Оплата поставленого продавцем медтовару здійснюється покупцем на умовах відстрочення платежу впродовж 55 календарних днів з моменту поставки відповідної партії медтовару (п.6.1.Договору).

Оплата медтовару проводиться покупцем у національній валюті, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця (п.6.2.Договору).

Ціни, за якими реалізується медтовар конкретної партії зазначаються у видаткових накладних на дану партію медтовару (п.6.3.Договору).

Разом з тим, 10 січня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківське фармацевтичне підприємство «Здоров`я народу» (продавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фіто - Лек" (покупець) склали протокол розбіжностей до договору поставки № 8765 від 10 січня 2020 року (а.с.12-14,т.1).

На виконання умов договору у листопаді 2019 року позивачем було поставлено відповідачу медтовар за наступними видатковими накладними:

- видаткова накладна №3687 від 20.11.2019 на суму 126 421,59 грн.;

- видаткова накладна № 3683 від 20.11.2019 на суму 7 135,19 грн.;

- видаткова накладна №3686 від 20.11.2019 на суму 2 359,99 грн.;

- видаткова накладна №3689 від 20.11.2019 на суму 840,85 грн.

Як вбачається з товарно-транспортних накладних, наявних в матеріалах справи, медтовари за вищезазначеними видатковими накладними було отримано 20 листопада 2019 року заступником завідуючого аптечним складом Сливка Т.О. за довіреністю, виданою керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто - Лек" (а.с.15-31,т.1).

Відповідно до пункту 6.1. Договору відповідач повинен був в строк до 14.01.2020 включно здійснити оплату поставлено товару в загальному розмірі 136 757,62 грн.

14.01.2020, як зазначає позивач, останній звернувся до відповідача з претензією щодо погашення боргу (вих.№42/06 від 14.01.2020) у розмірі 1 956 380,93 грн. (а.с.32,т.1).

Вищезазначена претензія було отримана відповідачем 16.01.2020 (а.с.104-105,т.1).

Проте як зазначає позивач, відповідач покладені на нього обов`язки за договором поставки в частині своєчасної оплати товару не виконав, що і стало підставою для звернення позивача до суду.

В свою чергу відповідач заперечує проти задоволення позову та наполягає на тому, що предмет спору у даній справі відсутній, а в якості доказів погашення суми боргу надає платіжні доручення, а саме:

- платіжне доручення №86 від 23 січня 2020 року на суму 200 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №3186 від 12.02.2020 на суму 500 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №3190 від 12.02.2020 на суму 388 743,25 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно накладної №3748 від 25.11.2019";

- платіжне доручення №3183 від 11.02.2020 на суму 300 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №3179 від 10.02.2020 на суму 400 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №54038 від 07.02.2020 на суму 100 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №3176 від 07.02.2020 на суму 100 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №3172 від 06.02.2020 на суму 100 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №53980 від 05.02.2020 на суму 400 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №53924 від 04.02.2020 на суму 401 510,39 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №53913 від 03.02.2020 на суму 43 892,81 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №53895 від 31.01.2020 на суму 200 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно накладної №3572 від 07.11.2019";

- платіжне доручення №53881 від 30.01.2020 на суму 150 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно накладної №3550 від 05.11.2019";

- платіжне доручення №3156 від 29.01.2020 на суму 100 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №53822 від 28.01.2020 на суму 200 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно накладної №3550 від 05.11.2019";

- платіжне доручення №3153 від 27.01.2020 на суму 100 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №53786 від 24.01.2020 на суму 200 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно накладної №3647 від 15.11.2019";

- платіжне доручення №86 від 23.01.2020 на суму 200 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №53736 від 22.01.2020 на суму 200 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно накладної №3537 від 05.11.2019";

- платіжне доручення №79 від 21.01.2020 на суму 50 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно накладної №3537 від 05.11.2019";

- платіжне доручення №3094 від 26.12.2019 на суму 8 097,66 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно накладної №3460 від 30.10.2019";

- платіжне доручення №53246 від 19.12.2019 на суму 51 636,01 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно накладної №3408 від 25.10.2019";

- платіжне доручення №53201 від 17.12.2019 на суму 670 571,58 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно накладної №3401 від 22.10.2019";

- платіжне доручення №53164 від 12.12.2019 на суму 308 242,18 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно накладної №3614 від 12.11.2019";

- платіжне доручення №53138 від 11.12.2019 на суму 454 969,82 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №53068 від 09.12.2019 на суму 110 204,86 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно накладної №3584 від 07.11.2019";

- платіжне доручення №3058 від 05.12.2019 на суму 96 598,75 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №52964 від 04.12.2019 на суму 1 531 052,86 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно накладної №3319 від 08.10.2019";

- платіжне доручення №52958 від 03.12.2019 на суму 700 000,00 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №3040 від 27.11.2019 на суму 1 047 545,42 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019";

- платіжне доручення №52769 від 21.11.2019 на суму 650 948,53 грн., призначення платежу: "оплата за лікарські засоби згідно договору №8765 від 10.01.2019".

В свою чергу позивач наполягає на задоволенні позовних вимог та зазначає, що дані платежі були здійснені відповідачем за іншими видатковими накладними по договору поставки №8765 від 10.01.2019 і ніяк не стосуються предмета позову.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інших правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 629 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 172 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 172 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Пунктом 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що з жодного платіжного доручення, наданого представником відповідача, не вбачається в графі "призначення платежу" оплати саме за спірними видатковими накладними № 3687 від 20.11.2019, № 3683 від 20.11.2019, №3686 від 20.11.2019 та №3689 від 20.11.2019. Зазначені у наданих відповідачем платіжних дорученнях розміри сплачених сум за товар також не збігаються з заявленою позивачем до стягнення сумою боргу та з сумою вказаною у накладних №3687 від 20.11.2019, № 3683 від 20.11.2019, №3686 від 20.11.2019 та №3689 від 20.11.2019.

Як вбачається з відзиву, наданого відповідачем, останній не заперечує, що позивачем дійсно було поставлено товар за видатковими накладними № 3687 від 20.11.2019, № 3683 від 20.11.2019, №3686 від 20.11.2019 та №3689 від 20.11.2019.

Сторонами при укладанні договору поставки №8765 від 10.01.2019 було встановлено, що видаткова накладна (з підписом на ній представника покупця) на конкретну партію медтовару є одночасно документом, що підтверджує факт передачі продавцем у власність покупця медтовару, зазначеного у видатковій накладній, і платіжним документом, згідно з яким медтовар повинен бути сплачений у визначений сторонами термін.

Проте, в матеріалах справи не міститься жодного доказу, який би підтверджував факт оплати відповідачем товару саме за видатковими накладними №3687 від 20.11.2019, № 3683 від 20.11.2019, №3686 від 20.11.2019 та №3689 від 20.11.2019 на загальну суму 136 757,62 грн.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем за видатковими накладними №3687 від 20.11.2019, № 3683 від 20.11.2019, №3686 від 20.11.2019 та №3689 від 20.11.2019 на загальну суму 136 757,62 грн., у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто - Лек" у розмірі 136 757,62 грн.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківське фармацевтичне підприємство «Здоров`я народу» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто - Лек" - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто - Лек" (61125, м. Харків, вул. Катерининська, б. 46; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківське фармацевтичне підприємство «Здоров`я народу» (61013, м. Харків, вул. Шевченка, б. 22; ) суму заборгованості у розмірі 136 757 (сто тридцять шість тисяч сімсот п`ятдесят сім) грн. 62 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "02" березня 2020 р.

Суддя Т.О. Пономаренко