ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року Справа № 924/895/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є.

судді Маціщук А.В.

секретар судового засідання Орловська Т.Й.

за участю представників:

позивача: Незнамова Т.О. адвокат

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.01.2020 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) у сумі 1013793,29 грн. у справі №924/895/19 (суддя Смаровоз М.В., м. Хмельницький, повний текст складено 17.01.2020)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Південно-західні тепломережі"

про стягнення 2027586,57 грн. пені, 619058,99 грн. 3% річних, 2149255,45 грн. інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції.

1. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до суду із позовом до Комунального підприємства "Південно-західні тепломережі" про стягнення станом на час подання позову заборгованості у вигляді 2027586,57 грн. пені, 619058,99 грн. 3% річних, 2149255,45 грн. інфляційних втрат на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 2395/1617-ТЕ-34 від 12.09.2016р.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на несвоєчасне виконання відповідачем господарських зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу №2395/1617-ТЕ-34 від 12.09.2016р., відзначивши, зокрема, що на виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 116047401,50 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу. Позивач вказує на те, що умовами договору передбачено, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу (п. 6.1.). Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

3. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 02.01.2020 у справі №924/895/19 позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Південно-західні тепломережі" про стягнення 2027586,57 грн. пені, 619058,99 грн. 3% річних, 2149255,45 грн. інфляційних втрат задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Південно-західні тепломережі" на користь акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" 1013793,28 грн. пені, 619058,99 грн. 3% річних, 2149255,45 грн. інфляційних втрат, 71938,52 грн. відшкодування судового збору. У стягненні пені в розмірі 1013793,28 грн. відмовлено.

4. Рішення господарського суду мотивоване тим, що заперечення відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на підписання спільних протокольних рішень судом не приймаються до уваги. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що спільні протокольні рішення (прийняті після укладення договору постачання природного газу від 12.09.2016р. № 2395/1617-ТЕ-34), не можуть свідчити про відсутність підстав для нарахування позивачем 2027586,57 грн. пені, 619058,99 грн. 3% річних, 2149255,45 грн. інфляційних втрат. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.11.2018р. № 923/1099/17, відповідно до змісту якої договірні умови щодо незмінності строків та умов розрахунків за договором купівлі-продажу природного газу розповсюджуються на прийняті після її укладення спільні протокольні рішення, чим спростовуються відповідні доводи відповідача. Також, з огляду на зміст ст. 204 Цивільного кодексу України „Презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним", судом першої інстанції констатується дійсність укладеного між сторонами у справі договору постачання природного газу від 12.09.2016р. № 2395/1617-ТЕ-34, при цьому, відповідач не ініціював визнання означеного правочину недійсним у тій чи іншій частині.

5. Крім того, судом першої інстанції при прийнятті рішення взято до уваги, що у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 910/5425/18 судом касаційної інстанції висловлено позицію про відсутність підстав для визнання недійсною частини договору купівлі-продажу природного газу (укладеного за участю ПАТ "НАК "Нафтогаз України") стосовно положення договору, в якому сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень відповідно до Порядку не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, при цьому, включаючи дане положення до договору, сторони виходили з того, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016р. № 853 було внесено відповідні зміни до п.20 Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу зі спеціальними обов`язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій.

6. Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом першої інстанції факти та зміст позовних вимог, з огляду на несвоєчасну оплату відповідачем основного боргу за природний газ на підставі договору постачання природного газу від 12.09.2016р. № 2395/1617-ТЕ-34, враховуючи наявність заборгованості, існуючої станом на час подання позову та на момент вирішення спору, у вигляді 619058,99 грн. 3% річних, 2149255,45 грн. інфляційних втрат, в цій частині позов підлягає задоволенню.

7. Однак, на думку суду першої інстанції, позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі вищевказаного договору 2027586,57 грн. пені підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Проте, при вирішенні питання про стягнення неустойки судом першої інстанції враховано, що згідно з ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, зменшується, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Аналогічна за змістом і норма ст.233 Господарського кодексу України, відповідно до якої у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Оцінивши в сукупності вищезазначені обставини та надані докази, беручи до уваги об`єктивні обставини, які призвели до виникнення боргу, та те, що відповідачем погашено основну заборгованість, мету придбання відповідачем газу, а також з огляду на розмір інфляційних втрат та річних, що підлягають стягненню з відповідача, зміст заяви відповідача про зменшення розміру пені, суд першої інстанції дійшов висновку зменшити розмір загальної суми пені, що підлягає стягненню з відповідача, на 50%, тобто з 2027586,57 грн. до 1013793,28 грн. Тому, позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 1013793,28 грн. підлягають задоволенню, а у решті суми пені в розмірі 1013793,28 грн. відмові.

ІІ. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

8. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.01.2020 року у справі №924/895/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) у сумі 1 013 793,29 грн., скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо стягнення неустойки у сумі 1013793,29 грн., у стягненні якої було відмовлено, задовольнити.

9. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не погоджується з цим рішенням щодо часткового задоволення позовних вимог у зв`язку зі зменшенням судом розміру неустойки, і вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема ст. 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 549-552, 599, 625 Цивільного кодексу України, та процесуального, ст.ст. 236 та 238 Господарського процесуального кодексу України, права, без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню в цій частині.

10. Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Таким чином, при зменшенні розміру пені суд мав врахувати майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні. Крім того, суд повинен був дати належну правову оцінку доказам, наданим сторонами в обґрунтування своїх позицій, щодо наявності чи відсутності збитків. Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин статтю 233 ЦК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою. Господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. В рішенні зазначено, що суд, зменшуючи розмір неустойки, виходив, серед іншого, з інтересів сторін. Втім, з матеріалів справи та самого рішення незрозуміло, які саме інтереси сторін було враховано, і яким чином інтереси сторін вплинули на рішення суду в частині зменшення розміру неустойки. Під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача. Також, судом взагалі не було з`ясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобов`язання, а також не було оцінено розмір таких збитків.

11. Окрім того, скаржник вважає за необхідне зазначити, що нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов`язанням за договором купівлі-продажу природного газу. Таким чином, місцевий господарський суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також визнав встановленими недоведені обставини, які мають значення для справи. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав господарському суду належних доказів в обґрунтування своїх заперечень, натомість суд попередньої інстанції не мотивуючи, а лише своїм внутрішнім переконанням та «сухими» посиланнями на важкий матеріальний стан відповідача зменшив розмір нарахованих санкцій, що є грубим порушенням положень ст. 233 ГК України. З огляду на наведене, беручи до уваги ті обставини, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки, суд першої інстанції не надав належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення статті 233 ГК України, статтей 525, 526, 551, 599, 625 Цивільного кодексу України.

ІІІ. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечень інших учасників справи.

12. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.01.20р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у сумі 1013793,29 грн. у справі №924/895/19 та розгляд апеляційної скарги призначено на 04 березня 2020 року.

13. На адресу суду 04.03.2020 засобами електронного зв`язку від Комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" надійшов відзив в якому просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

14. В судовому засіданні 04.03.2020 адвокат позивача підтримала доводи викладені у апеляційній скарзі та надала відповідні пояснення. Зазначила, що згідно практики застосування ст.233 Господарського кодексу України і ст. 551 Цивільного кодексу України право на зменшення неустойки (штрафу, пені) виникає у господарського суду виключно за наявності значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків і тільки у разі наявності такого перевищення суд може скористатися наданим йому процесуальним правом. При цьому з`ясувавши наявність перевищення розміру неустойки перед розміром збитків суд повинен ще встановити існування інших обставин, зокрема: об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

15. Таким чином, на думку адвоката позивача при зменшенні розміру пені суд першої інстанції мав врахувати майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні. Крім того, суд повинен був дати належну правову оцінку доказам, наданим сторонами в обґрунтування своїх позицій, щодо наявності чи відсутності збитків. Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин статтю 233 ГК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою. Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

16. В судове засідання 04.03.2020 Комунальне підприємство "Південно-Західні тепломережі" своїх представників не направило, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомило.

17. Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі".

18. Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ІV. Мотивувальна частина постанови.

19. Заслухавши пояснення адвоката Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в судовому засіданні 04.03.2020, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.01.2020 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у сумі 1013793,29 грн. у справі №924/895/19 залишити без змін, виходячи з наступного.

20. Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальником) та Комунальним підприємством "Південно-західні тепломережі" (споживачем) було укладено договір постачання природного газу № 2395/1617-ТЕ-34 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1. договору)(а.с.31-39 т.1).

21. Відповідно до п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

22. За цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ (за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України) (п. 1.3 договору).

23. Згідно із п. 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016р. по 31.03.2017р. (включно) природний газ обсягом до 24500 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями: жовтень - 2000 куб. м., листопад - 3600 куб.м., грудень 4700 куб.м., 4 квартал 2016р. 10300 куб.м., січень - 5000 куб.м., лютий - 4600 куб.м., березень - 4600 куб.м., І квартал 2017р. 14200 куб.м.

24. Постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі: природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи; імпортованого природного газу (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, що ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України) - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ(п. 3.1 договору).

25. Пунктом 3.4 договору сторони передбачили, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

26. Згідно з п. 3.5 договору, споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику, зокрема підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

27. Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого непідписання акта (п. 3.6 договору).

28. Відповідно до п. 5.1. договору регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. №758.

29. Згідно із п. 5.2. договору ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4942 гривні, всього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40 грн.

30. Як передбачено п. 6.1. договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

31. Споживач зобов`язаний, з-поміж іншого, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором(п. 7.2 договору).

32. Відповідно до п. 8.1 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

33. Пунктом 8.2 договору сторонами передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20. Додатковою угодою №2 від 31.03.2017 замінено в пункті 8.2 розділу 8 "Відповідальність сторін" договору слова "21% річних" на "16,4% річних".

34. Згідно із п. 8.3. договору сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором.

35. Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п.10.3 договору).

36. Відповідно до п. 11.3. договору сторони погодили такий порядок внесення змін до цього договору, зокрема: будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами: не можуть бути використані для внесення змін до цього договору; можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору.

37. За умовами п. 12.1 договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 р. до 31 березня 2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

38. До договору вносились зміни шляхом укладення додаткової угоди № 1 до договору постачання природного газу від 23.01.2017р., де сторони домовились внести зміни, зокрема до п. 7 викласти підпункт 1) пункту 11.3. розділу 11 Інші умови в наступній редакції: 1) усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у абзаці першому пункту 2.5., пунктах 11.5. та 11.6. цього договору.

Згідно із п. 7 додаткової угоди № 1 замінено у пункті 8.2. розділу 8 Відповідальність сторін договору слова 21% річних на 16,4% річних.

Як передбачено п. 8 додаткової угоди № 1 викладено розділ 12 Строк дії договору у наступній редакції: 12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016р. по 30.09.2017р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Також, додатковою угодою № 2 до договору постачання природного газу від 31.03.2017р. сторони домовились внести зміни, зокрема до п. 2.1. де вказано, що постачальник передає споживачу в період з 01.04.2017р. по 30.09.2017р. (включно) газ обсягом до 5750 тис. куб.м.

Згідно із п. 5.1. додаткової угоди № 2 (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 р. №187.

Як передбачено п. 5.2. додаткової угоди № 2 ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором з 01.04.2017р. становить 4942 гривні, всього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40 грн. (а.с. 40-41, 44-46).

39. Вищезгаданий договір, додаткові угоди до нього, акти приймання-передачі природного газу (а.с. 31-55) підписані представниками сторін, скріплені відтисками їхніх печаток.

40. У матеріалах справи наявна сформована позивачем виписка по операціях за договором №2395/1617-ТЕ-34 за період 01.10.2016 - 31.05.2018, в якій відображено оплати відповідача за договором(а.с. 28-30).

41. Однак, враховуючи те, що оплату отриманого природного газу за договором постачання природного газу від 12.09.2016 р. №2395/1617-ТЕ-34 відповідач здійснив з простроченням, позивач звернувся до Господарського суду Хмельницької області про стягнення з відповідача пеню у розмірі 2027586,57 грн.; три проценти річних у розмірі 619058,99 грн.; інфляційні втрати у розмірі 2149255,45 грн.

42. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 02.01.2020 у справі №924/895/19 позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Південно-західні тепломережі" про стягнення 2027586,57 грн. пені, 619058,99 грн. 3% річних, 2149255,45 грн. інфляційних втрат задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Південно-західні тепломережі" на користь акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" 1013793,28 грн. пені, 619058,99 грн. 3% річних, 2149255,45 грн. інфляційних втрат, 71938,52 грн. відшкодування судового збору. У решті позову відмовлено.

43. Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

44. Матеріалами справи встановлено, що позивачем, на виконання п.1.1. договору №2395/1617-ТЕ-34 від 12.09.2016, за період з жовтня 2016 року по вересень 2017 року поставлено, а відповідачем прийнято від позивача природний газ на загальну суму 116047401,50 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017, 30.09.2017(а.с. 42,43, 47-55).

45. Відповідач свої зобов`язання за договором №2395/1617-ТЕ-34 від 12.09.2016 виконав, сплативши позивачу до моменту відкриття провадження у справі (26.04.201,50 грн. з простроченням строку, встановленого п. 6.1. договору, що підтверджується випискою по операціях комунального підприємства Південно-Західні тепломережі, наданою НАК "Нафтогаз України" копія якої наявна в матеріалах справи(а.с.28-30).

46. У зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором №2395/1617-ТЕ-34 від 12.09.2016, позивачем нараховано пеню у розмірі 2027586,57 грн.; три проценти річних у розмірі 619058,99 грн.; інфляційні втрати у розмірі 2149255,45 грн.

47. При прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, враховуючи те, що поставка природного газу по договору підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі природного газу та була оплачена відповідачем, дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме: в частині стягнення 619058,99 грн. 3% річних, 2149255,45 грн. інфляційних втрат. Щодо вимог позивача про стягнення пені, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50 %, а саме: з 2027586,57 грн. до 1013793,28 грн, а тому вимоги про стягнення пені задоволив частково.

48. Як вбачається з апеляційної скарги Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України оскаржує рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.01.2020 у справі №924/895/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) у сумі 1013793,29 грн.. Відповідач не оскаржував зазначене судове рішення в частині вирішення інших заявлених у справі вимог.

49. Отже, рішення Господарського суду Хмельницької області 02.01.2020 у справі №924/895/19, з урахуванням вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України розглядається лише в оскаржувані частині, а саме в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) у сумі 1013793,29 грн., тобто зменшення штрафних санкцій до 50%. Відповідна позиція узгоджується, зокрема, із висновками викладених у постановах Верховного Суду у справах №913/64/18 від 07.11.2018, №918/116/19 від 04.02.2020.

50. Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що підставою апеляційною оскарження вищевказаного рішення суду позивачем є виключно питання про наявність або відсутність підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача внаслідок прострочення виконання зобов`язання за договором.

51. Враховуючи викладене, у вирішенні питання зменшення розміру пені суд апеляційної інстанції звертається до усталеної правової позиції Верховного Суду, що викладена, зокрема, у постановах від 23.10.2019 у справі №917/101/19, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 27.03.2019 у справі №912/1703/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 27.03.2019 у справі № 912/1703/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 18.06.2019 у справі № 924/754/18, від 19.06.2019 у справі № 916/2290/18, від 21.02.2020 у справі №918/471/19, від 26.02.2020 у справі №924/456/19.

52. Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

53. У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

54. Пунктом 8.2. договору зі змінами внесених додатковою угодою №2 від 31.03.2017, сторонами погоджено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, тощо, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20(а.с. 44, 46).

55. Колегією суддів встановлено, що наданий позивачем розрахунок пені в розмірі 2027586,57 грн. є арифметично вірним, а тому позовні вимоги про її стягнення заявлені обґрунтовано.

56. Разом з тим, відповідачем подано до суду першої інстанції 13.11.2019 клопотання про зменшення розміру заявленої до стягнення пені на 50%(а.с. 148-149).

57. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на наступні обставини.

58. Відповідач просить суд врахувати важке фінансове становище відповідача, яке є підприємством теплоенергетики, що забезпечує теплопостачання в ряд стратегічно важливих об`єктів. Крім того відзначає, що враховуючи той факт, що заборгованість виникла не з умислу відповідача, а позивач не поніс фінансових збитків на більш ніж 2 мільйони гривень. Разом з тим, відповідачем подано розшифровування доходів та витрат по КП Південно-Західні тепломережі за грудень 2018 року та вересень 2019 року.

59. Згідно зі статтею 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

60. Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 ЦК України.

61. Зі змісту наведених норм вбачається, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

62. При цьому зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та його розмір.

63. Крім того, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України) та принципах господарського судочинства відповідно до статті 2 ГПК України.

64. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може бути непомірним тягарем для споживача і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013).

65. Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

66. Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 31.10.2019 у справі №911/874/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 07.11.2019 у справах №917/104/19, 920/437/19.

67. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 27.02.2020 основним видом економічної діяльності Комунального підприємства Південно--Західні тепломережі є 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря(а.с. 221-229).

68. Згідно з розшифруванням доходів та витрат по КП "Південно-Західні тепломережі" за грудень 2018 року фінансовий результат відповідача по показниках господарської діяльності становить - збиток в сумі 4008,2 тис. грн., (а.с.153-156)

69. Згідно з розшифруванням доходів та витрат по КП "Південно-Західні тепломережі" за вересень 2019 року фінансовий результат відповідача по показниках господарської діяльності становить - збиток в сумі - 2831,7 тис. грн., що свідчить про вкрай важке фінансове становище КП "Південно-Західні тепломережі"(а.с. 150-152).

70. Отже, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції зауважує про встановлений матеріалами справи факт виконання відповідачем основного зобов`язання, статус відповідача, який є комунальним підприємством, створеним для задоволення потреб споживачів, який не уповноважений чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому постачає теплову енергію по вартості нижчої її собівартості; ту обставину, що прострочення оплати по договору спричинено у тому числі несвоєчасними розрахунками кінцевих споживачів, оскільки природний газ отриманий за умов договору №2395/1617-ТЕ-34 від 12.09.2016 використовується виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, важливість збереження господарської діяльності відповідача, також враховуються інтереси позивача як об`єкта, що має стратегічне значення для економіки держави.

71. Також, суд апеляційної інстанції перевірив доводи сторін щодо їх фінансового стану, враховує їх майнові інтереси, значний розмір нарахованої до стягнення суми пені, а також те, що інфляційні процеси, які мали місце за час невиконання відповідачем зобов`язань, компенсуються позивачу задоволенням вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

72. Відповідно до частини 1 статті 73, частин 1, 3 статті 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

73. При цьому, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази спричинення НАК Нафтогаз України будь-яких негативних наслідків для позивача. Також позивачем не доведено завдання йому збитків у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором на постачання природного газу. Тому посилання позивача в апеляційній скарзі на не дослідження судом першої інстанції наявності збитків позивача є недоречним, оскільки саме на останнього в силу принципу змагальності господарського судочинства покладено тягар доведення відповідних обставин.

74. Доводи ж апеляційної скарги про те, що фінансовий стан відповідача не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки, не може свідчити про помилковість висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки, оскільки це не було єдиною підставою для зменшення розміру пені та оцінено судом першої інстанції в сукупності з іншими обставинами, які зазначені вище.

75. Зменшення розміру пені на 50% буде виражати оптимальний баланс інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін. Крім того, пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому своїх зобов`язань.

76. Доводи скаржника, що правовідносини у сторін виникли по договору 2016 року, а документи щодо доходів та витрат відповідача за грудень 2018, вересень 2019 року, не заслуговують на увагу, оскільки відносини є триваючі, як встановлено у п.12.1 договору в редакції додаткової угоди №2 від 31.03.2017 року і результати роботи за вказані періоди підприємства безпосередньо впливають на належне виконання зобов`язань.

77. Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини в сукупності свідчать про наявність підстав для зменшення заявленої до стягнення суми пені, у зв`язку з чим суд першої інстанції підставно задовольнив клопотання відповідача, зменшивши розмір пені на 50%, до 1013793,28 грн., забезпечивши дотримання балансу інтересів сторін.

78. Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

79. За таких обставин, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення в оскаржуваній частині Господарський суд Хмельницької області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

80. З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.01.2020 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) у сумі 1013793,29 грн. у справі №924/895/19 без змін.

2. Справу №924/895/19 повернути Господарському суду Хмельницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "05" березня 2020 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Маціщук А.В.