ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.03.2020 Справа № 914/8/20

За позовом:Солонківського споживчого товариства, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Солонка
до відповідача:Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Давидів

про:визнання незаконним і скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності на приміщення
Суддя Крупник Р.В. Секретар Пришляк Ю.-М.В.
Представники сторін:
від позивача:Гірняк Г.С. голова товариства
від відповідача:Охримович О.О. представник
присутній:Макогін М.В.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Солонківського споживчого товариства до Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області про визнання незаконним і скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності на приміщення.

Ухвалами від 03.01.2020р. суд залишив без руху позовну заяву Солонківського споживчого товариства та надав заявнику строк для усунення недоліків, а також повернув заявнику заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

В період з 20.01.2020р. по 07.02.2020р. суддя Крупник Р.В. перебував у відпустці.

Ухвалою від 30.01.2020р. (суддя Долінська О.З.) повернуто Солонківському споживчому товариству заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

У зв`язку з усуненням заявником недоліків позовної заяви, 12.02.2020р. суд виніс ухвалу, якою прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 02.03.2020р.

Представник позивача в підготовче засідання 02.03.2020р. з`явився, подав заяву про забезпечення доказів, у якій просить суд витребувати в Управління державної реєстрації Львівської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи про реєстрацію за відповідачем права власності на нежитлові приміщення, які розташовані в буд. 5А по вул. Львівській у с. Солонка Пустомитівського р-ну Львівської області. Забезпечення доказів необхідне, на думку заявника, по-перше, для з`ясування судом законності документів, як підстави державної реєстрації речових прав відповідача на спірне майно, а по-друге, оригінали витребуваних документів відсутні у позивача.

Представник відповідача в підготовче засідання 02.03.2020р. з`явився.

Ознайомившись з заявою Солонківського споживчого товариства про забезпечення доказів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ГПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Частиною 2 ст. 110 ГПК України визначено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

З урахуванням наведених приписів ст. 110 ГПК України вбачається, що визначальною умовою для забезпечення судом доказів це існування підстав припускати, що засіб доказування (в даному випадку реєстраційна справа) може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Положеннями п. 4-5 ч. 1 ст. 111 ГПК України передбачено обов`язкові вимоги, яким повинна відповідати заява про забезпечення доказів, а саме: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Натомість позивач, звертаючись до суду з заявою про забезпечення доказів, не зазначив обставини, для доказування яких необхідне вжиття заходів забезпечення доказів, не навів та відповідно не обґрунтував підстав, за існування яких можна припустити, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Відтак, подана позивачем заява не відповідає вимогам п. 4-5 ч. 1 ст. 111 ГПК України, оскільки не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Більше того, згідно ч. 3 ст. 111 ГПК України, за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Проте, заявником до поданої ним заяви не долучено доказів сплати судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що заява про забезпечення доказів не відповідає приписам п. 5 ч. 1, ч. 3 ст. 111 ГПК України, суд ухвалив повернути заяву Солонківському споживчому товариству.

Керуючись ст.ст. 110-111, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути Солонківському споживчому товариству заяву про забезпечення доказів (вх. №10611/20 від 02.03.2020р.).

2. Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Крупник Р.В.