ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року

м. Київ

Справа № 910/21227/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Білоуса В. В., Пєскова В. Г.

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представників:

Головне управління ДФС у м. Києві: Литвиненко С. С.,

арбітражний керуючий: Дарієнко В. Д. (особисто),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019

у складі колегії суддів: Сотнікова С. В. - головуючого, Остапенка О. М., Отрюха Б. В.

у справі за заявою Головного управління ДФС у м. Києві (правонаступник Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві)

до Сільськогосподарського кооперативу імені Шевченка

про банкрутство

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст обставин справи

1. У листопаді 2016 року Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві) звернувся до Господарського суду м. Києва із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського кооперативу імені Шевченка (далі - СВК імені Шевченка, боржник).

2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 порушено провадження у справі № 910/21227/16 про банкрутство СВК імені Шевченка.

3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 у справі № 910/21227/16 Державну податкову інспекцію у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві визнано конкурсним кредитором СВК імені Шевченка з вимогами у сумі 54 723 534,03 грн, з яких: 13 780,00 грн - перша черга та на суму 54 709 754,03 грн - третя черга; затверджено реєстр вимог кредиторів боржника на загальну суму 54 723 534,03 грн.

4. Постановою Господарського суду міста Києва від 26.06.2017 у справі № 910/21227/16 СВК імені Шевченка визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича; вирішено інші процедурні питання.

5. 03.07.2017 на офіційному вебсайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення за № 44182 про визнання СВК імені Шевченка банкрутом.

6. 28.01.2019 до Господарського суду м. Києва ліквідатором подано на затвердження звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

7. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2019 у справі № 910/21227/16 затверджено звіт ліквідатора, затверджено ліквідаційний баланс банкрута, ліквідовано боржника як юридичну особу у зв`язку з банкрутством; затверджено звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому Дарієнку В. Д. за період виконання повноважень ліквідатора СВК імені Шевченка; стягнуто з ГУ ДФС у м. Києві на користь арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. грошову винагороду за виконання обов`язків ліквідатора в розмірі 370 426,39 грн; стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві на користь арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. грошову винагороду за виконання обов`язків ліквідатора в розмірі 3 628,33 грн; закрито провадження у справі № 910/21227/16; дію мораторію припинено.

8. Ухвала місцевого суду мотивована тим, що одержана ліквідатором від компетентних органів інформація засвідчує відсутність у банкрута майнових активів, які належать йому на праві власності або повного господарського відання та які можуть бути включенні до ліквідаційної маси; боржника визнано банкрутом, ліквідаційна процедура триває вже понад три роки; звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс подані суду; виконані всі необхідні дії на стадії ліквідації банкрута, передбачені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ділі - Закон про банкрутство).

9. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2019 у справі № 910/21227/16 скасовано; справу № 910/21227/16 про банкрутство СВК імені Шевченка направлено для подальшого розгляду до Господарського суду міста Києва на стадію ліквідаційної процедури.

10. Постанова апеляційного господарського суду мотивована тим, що затверджуючи поданий ліквідатором звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, місцевий господарський суд в порушення частини першої статті 46, частини сьомої статті 115 Закону про банкрутство дійсні обставини справи про погодження комітетом кредиторів дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі на предмет їх повноти та достатності не з`ясовував, що призвело до прийняття передчасного висновку про наявність підстав для затвердження звіту ліквідатора та ліквідацію боржника.

11. Крім того, апеляційний господарський суд зауважив, що суд першої інстанції не надав належної оцінки формальному виконанню арбітражним керуючим своїх обов`язків, та обмежившись констатацією обставин щодо вчинення ліквідатором певних дій, не надав належної правової оцінки діям ліквідатора щодо вжиття вичерпних заходів з повернення у володіння банкрута майна, відчуженого на користь Приватного підприємства "Агро-соя".

Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог

12. Не погоджуючись з наведеною постановою апеляційного господарського суду від 05.11.2019 арбітражний керуючий Дарієнко В. Д. звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою з вимогою її скасувати, а ухвалу місцевого господарського суду від 31.07.2019 залишити в силі.

РУХ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

13. 28.11.2019 арбітражний керуючий Дарієнко В. Д. звернувся через Північний апеляційний господарський суд до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 у справі № 910/21227/16.

14. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/21227/16 визначено склад колегії суддів: Банаська О. О. - головуючого, суддів - Білоуса В. В., Пєскова В. Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020.

15. Ухвалою Верховного Суду від 17.01.2020 вищевказану касаційну скаргу залишено без руху та встановлено скаржнику строк на усунення недоліків касаційної скарги, а саме - надання доказів на підтвердження дати отримання оскаржуваної постанови апеляційної інстанції.

16. 27.01.2020 на адресу Верховного Суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків та поновлення строку на касаційне оскарження.

17. Ухвалою Верховного Суду від 03.02.2020 поновлено арбітражному керуючому Дарієнку В. Д. пропущений строк на подання касаційної скарги; відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Дарієнка В. Д. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019; розгляд касаційної скарги призначено на 27.02.2020.

18. У судове засідання 27.02.2020 з`явився представник Головного управління ДФС у м. Києві та арбітражний керуючий Дарієнко В. Д., які надали пояснення у справі.

19. Інші учасники справи явку повноважних представників не забезпечили, про час та дату судового засідання були сповіщені належним чином. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності повноважних представників решти учасників справи.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

(арбітражний керуючий Дарієнко В. Д.)

20. Арбітражний керуючий Дарієнко В. Д. в обґрунтування доводів касаційної скарги посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, зазначаючи, зокрема, таке:

- посилаючись на неповноту дій ліквідатора, апеляційний суд не вказав конкретно, які саме дії передбачені статтями 41, 98 Закону про банкрутство не вчинив ліквідатор;

- висновки апеляційного суду щодо необхідності вжиття ліквідатором заходів для повернення майна від третіх осіб не відповідають обставинам справи, оскільки спірне майно не перебувало у власності боржника;

- апеляційний безпідставно не врахував, що вживав передбачених Законом про банкрутство заходів щодо витребування на користь боржника в судовому порядку спірного майна, такий позов повернено у зв`язку з несплатою судового збору, а повторне звернення до суду із аналогічним позовом є недоцільним через відсутність активів боржника для оплати судових витрат та доказів на підтвердження належності боржнику спірного майна.

Доводи інших учасників справи

21. Від інших учасників відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

22. 08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-XI "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон № 460-XI), яким до окремих положень ГПК України внесені зміни.

23. Водночас пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 460-XI передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

24. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

25. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

26. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

27. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінка аргументів учасників справи й висновків суду апеляційної інстанції

28. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 83 Закону про банкрутство господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо звіт ліквідатора затверджений в порядку, передбаченому цим Законом.

29. Положення статті 46 Закону про банкрутство визначають, що після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

30. Ліквідація боржника - це припинення існування суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом. Ліквідаційна процедура, як стадія провадження у справі про банкрутство, є однією з найбільш ймовірних та прогнозованих процедур, які застосовуються до неплатоспроможного боржника та є механізмом виведення з ринку нерентабельних та неперспективних підприємств.

31. Правильне завершення ліквідаційної процедури є основним завданням ліквідатора, який, з урахуванням покладених на нього Законом про банкрутство повноважень повинен наполегливо та добросовісно працювати упродовж всієї процедури ліквідації.

32. Звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх необхідних заходів ліквідаційної процедури, вчинення адекватних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника, за результатами розгляду яких суд приймає ухвалу про ліквідацію боржника та закриття провадження у справі.

33. За змістом статей 1, 37, 38, 41, 46 Закону про банкрутство передбачено певну сукупність дій, які необхідно вчинити у ході ліквідаційної процедури, та перелік документів за її результатами, що подаються ліквідатором до суду та є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури.

34. Подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за результатом проведених дієвих заходів, які передбачені у ліквідаційній процедурі. Закон про банкрутство не містить вичерпного переліку заходів, які належить вжити ліквідатору для завершення ліквідаційної процедури, проте визначає основні напрямки такої діяльності, що дозволяють сформувати ліквідаційну масу та задовольнити, за умови виявлення майна (ліквідних активів), вимоги кредиторів, що випливає із визначених Законом повноважень ліквідатора та надає останньому можливість відповідно до власного компетентного розсуду вчиняти дії щодо виявлення та розшуку активів банкрута для формування ліквідаційної маси.

35. Разом з тим, Законом про банкрутство передбачено певний обсяг обов`язкових дій, яку належить вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів). Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, до того ж ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі). Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 904/5948/16, від 02.07.2019 у справі № 5011-46/1733-2012, від 12.09.2019 у справі № 914/3812/15, від 28.11.2019 у справі № 18/1971/12.

36. Принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора встановлює, зокрема, критерій обґрунтованості сумнівів щодо повноти дій ліквідатора, таким чином покладає на особу, яка оспорює дотримання цієї домінанти, обов`язок обґрунтовувати, що саме не вчинив ліквідатор і як це вплинуло на результат формування ліквідаційної маси (висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 904/4863/13, від 28.11.2019 у справі № 904/6144/16).

37. Слід зазначити, що ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи. Затверджуючи звіт ліквідатора, господарський суд повинен дати оцінку належності проведення ліквідатором всієї ліквідаційної процедури, дотримання ним черговості задоволення вимог кредиторів, відповідності законодавству про банкрутство всіх обов`язкових додатків до звіту ліквідатора, зокрема, оцінити повноту пошуку, виявлення майнових активів банкрута, для включення їх в ліквідаційну масу, дати оцінку діям ліквідатора щодо пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, надати оцінку повноті реалізації ліквідатором активів боржника, а також з`ясувати чи здійснювались ліквідатором заходи для виявлення та повернення дебіторської заборгованості банкрута. Висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглядаючи ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, в судовому засіданні господарський суд перевіряє обґрунтованість, правомірність та повноту дій ліквідатора, а також, достовірність змісту ліквідаційного балансу (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 922/2817/18, від 12.09.2019 у справі № 914/3812/15).

38. Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції, з висновками якого погоджується Верховний Суд, наведеного не враховано місцевим господарським судом при розгляді звіту та ліквідаційного балансу боржника - СВК імені Шевченка.

39. Так, апеляційним господарським судом встановлено, що арбітражний керуючий Дарієнко В. Д. не скликав збори комітету кредиторів та не подав на їх розгляд звіт ліквідатора та звіт про нарахування і виплату грошової винагороди. Відповідні докази виконання вимог Закону про банкрутство ліквідатор суду не надав та матеріали справи не містять.

40. Разом з тим, як вказано судом апеляційної інстанції, місцевий господарський суд у порушення частини першої статті 46, частини сьомої статті 115 Закону про банкрутство, відповідні обставини щодо погодження комітетом кредиторів дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі на предмет їх повноти та достатності не з`ясовував.

41. Також судом апеляційної інстанції з`ясовано, що ліквідатором з метою вжиття заходів, спрямованих на пошук майна банкрута та його реалізацію було зроблено відповідні запити до державних органів, які ведуть облік активів та мають інформацію щодо матеріальних активів юридичним особам, а також отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно з якою за банкрутом не зареєстровано нерухомого майна.

42. Згідно відповіді отриманої ліквідатором за результатом запиту у реєстрі наявності ідентифікованих і зареєстрованих тварин за боржником станом на 04.07.2017 зареєстровані вівці та свині в кількості 368 та 30 голів відповідно. Тварини зареєстровані за місцезнаходженням у Одеській області, Татарбунарський район, село Нерушай. Крім того згідно відповіді Територіального сервісного центру № 5145 Регіонального сервісного центру в Одеській області, за боржником зареєстровані вантажні та легкові автомобілі.

43. Окрім того, як встановлено апеляційним господарським судом, ліквідатор з`ясував, що у власності боржника перебувало нерухоме майно, що розташоване в Одеській області, Татарбунарський район, село Нерушай, та яке імовірно було відчужене на користь Приватного підприємства "Агро-соя" (ідентифікаційний код 38012274).

44. У зв`язку з фактичною відсутністю матеріальних цінностей ліквідатор подав заяву до правоохоронних органів щодо ознак вчинення кримінального правопорушення, яке полягає у незаконному виведенні майна з власності боржника.

45. Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно листа Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 05.11.2018 звернення Дарієнка В. Д. направлено до Татарбунарського ВП ГУ НП в Одеській області, оскільки в діях посадових осіб ПП"Агро-соя" вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтями 191, 366 Кримінального кодексу України України.

46. Крім того, апеляційним господарським судом з`ясовано, що з метою повернення майна банкрута, ліквідатор звернувся до Господарського суду міста Києва в межах даної справи із позовною заявою до ПП "Агро-соя" та інших про витребування майна з чужого незаконного володіння, яку хвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 було залишено без руху із встановленням п`ятиденного строку з дня вручення ухвали для усунення недоліку шляхом здійснення оплати судового збору у розмірі 81 052,0 грн.

47. Разом з тим, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д., усуваючи недоліки позовної заяви, 28.01.2019 подав суду клопотання про звільнення судового збору та звіт ліквідатора із вимогою ліквідувати боржника.

48. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 заяву СВК імені Шевченка в особі ліквідатора арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. до Приватного підприємства "Агро-соя" та інших про витребування майна з чужого незаконного володіння з доданими до неї документами повернуто заявнику.

49. З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що арбітражний керуючий формально підійшов до виконання свого обов`язку з повернення у власність боржника майна із володіння третіх осіб, оскільки не виконав вимоги ухвали від 26.12.2018, звернувшись із клопотанням про звільнення від сплати судового збору та одночасним поданням суду звіту ліквідатора за відсутності судового рішення за позовною заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння.

50. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає відповідні висновки апеляційного господарського суду обґрунтованими та такими, що узгоджуються із встановленим обставинами справи, відтак погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо передчасного постановлення судом першої інстанції ухвали про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу боржника та її невідповідності вимогам закону зважаючи на ненадання місцевим господарським судом оцінки поданого ліквідатором звіту, неналежне дослідження зібраних у справі доказів та не встановлення пов`язаними з ними обставин, що входили до предмета дослідження, зокрема, щодо здійснення ліквідатором вичерпних заходів з повернення майна банкрута.

Щодо суті касаційної скарги

51. Доводи арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. наведені в скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді касаційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

52. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

53. Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ у справі "Руїз Торія проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення ЄСПЛ у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

54. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

55. Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

56. Виходячи із встановлених судами обставин справи, беручи до уваги доводи та вимоги касаційної скарги та з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що оскаржуване судове рішення апеляційного господарського суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає.

Щодо судових витрат

57. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенням без змін постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 у справі № 910/21227/16 витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Висновки щодо застосування норми права

58. Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).

На підставі викладеного та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 у справі № 910/21227/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. В. Білоус

В. Г. Пєсков