ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.03.2020 Справа № 905/44/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І. за участю секретаря судового засідання Турко А.В., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська індустріальна компанія», м.Покровськ, Донецька область

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська», м.Добропілля, м.Білозерське, Донецька область

про стягнення заборгованості за договором підряду №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 у розмірі 663972,00грн, пені у сумі 130520,52грн, 3% річних у сумі 11896,92грн, всього 806389,44грн

Представники учасників справи:

від позивача: представник не з`явився

від відповідача: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбаська індустріальна компанія», м. Покровськ, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська», м. Добропілля, м. Білозерське, Донецька область, про стягнення заборгованості за договором підряду №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 у розмірі 663972,00грн, пені у сумі 130520,52грн, 3% річних у сумі 11896,92грн, всього 806389,44грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором підряду №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 в частині повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт з капітального ремонту лебідки ЛВ-25 (з двигуном).

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що несплата за виконані роботи викликана низкою обставин, за яку жодна зі сторін не відповідає, а саме збитковістю генерації електроенергії та дефіцитом оборотних коштів, що викликаний кризою в енергетичній галузі, що можуть вважатися форс-мажорними обставинами, які об`єктивно не можуть бути усунені жодною зі сторін, які тягнуть неможливість виконання зобов`язання за договором.

Приймаючи позовну заяву до розгляду та відкриваючи провадження у справі, суд, з огляду на клопотання позивача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, виходячи з вимог ч.3 ст.12, ч.2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 13.01.2020; судове засідання призначене на 04.02.2020 з подальшим оголошенням перерви у судовому засіданні до 20.02.2020 та 05.03.2020.

20.02.2020 на адресу суду від позивача надійшли пояснення щодо сплати відповідачем заявленої до стягнення основної заборгованості за договором №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 у сумі 100000грн

У судове засідання 05.03.2020 сторони представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

З огляду на спливання встановленого ст.248 Господарського процесуального кодексу України строку розгляду справи та зважаючи на те, що під час розгляду справи судом сторонам було створено необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

15.01.2019 між Товариством з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбаська індустріальна компанія» (підрядник), був укладений договір №7546-ШБЗ-УМТС-У, відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, передбачених договором, підрядник прийняв на себе зобов`язання на свій ризик та за завданням замовника виконати з власних матеріалів ремонт обладнання, його вузлів та комплектуючих, вказаних в специфікаціях, які підписані обома сторонами та є невід`ємною частиною договору.

Безпосередній перелік, обсяг, вартість робіт узгоджуються сторонами в додатках, які є невід`ємними частинами договору (п.1.3 договору).

Згідно з п.1.4 договору замовник зобов`язується прийняти та оплатити підряднику виконані у відповідності з умовами договору роботи.

Підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 50 календарних днів з моменту передання обладнання в ремонт та підписання відповідного акту прийому-передачі обладнання в ремонт, якщо інший строк не передбачений сторонами в додатках до договору (пп.2.1.2 п.2.1 договору); після виконання робіт передати замовнику по акту прийому-передачі обладнання із ремонту (пп.2.1.13 п.2.1 договору); надати замовнику рахунок на оплату виконаних робіт (пп.2.1.14 п.2.1 договору); здійснити повернення замовнику по акту прийому-передачі неремонтопридатні деталі, вузли разом з одиницею (партією) обладнання із ремонту (пп.2.1.16 п.2.1 договору).

Замовник зобов`язується своєчасно оплатити за роботи в строки, обумовлені в договорі (пп.2.2.2 п.2.2 договору); прийняти від підрядника обладнання із ремонту по акту прийому-передачі (пп.2.2.4 п.2.2 договору).

Розділом 3 договору передбачено загальну вартість та порядок розрахунків.

Загальна вартість договору визначається загальною сумою всіх додатків, які є невід`ємною частиною договору. У будь-якому випадку, загальна орієнтовна сума договору не повинна перевищувати суму, еквівалентну 4000000,00грн з ПДВ на дату укладання договору. Сума договору може бути збільшена шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди після отримання письмового дозволу уповноваженого на те органу управління замовника (п.3.1 договору).

Розрахунки за договором здійснюються замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 5 робочих днів з 30 календарного дня з дати підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт, якщо інший строк не обумовлений сторонами в додаткових угодах до договору (пп.3.3.1 п.3.3 договору).

Відповідно до п.4.1 договору передача обладнання для виконання робіт за договором та його повернення із ремонту здійснюється сторонами з оформленням відповідного акту прийому-передачі обладнання. Допускається передача в ремонт обладнання в розібраному вигляді. Допускається не комплектувати обладнання частинами, які у відповідності з технічним завданням підлягають заміні.

За порушення строків виконання своїх зобов`язань, передбачених п.3.3.1 договору, замовник, за письмовою вимогою підрядника, сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочки платежу (п.6.7 договору). Строк нарахування сторонами штрафних санкцій за договором не обмежується шістьма місяцями з моменту виконання зобов`язань за договором, у зв`язку з чим штрафна санкція підлягає нарахуванню за весь період порушення зобов`язання (п.6.8 договору).

Договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Сторони прийшли до угоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобов`язань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2019 включно. У випадку не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов`язань за договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.8.1 договору).

Як встановлюється матеріалами справи, в межах договору №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 сторонами було підписано специфікацію №1 від 12.02.2019, в якій сторони визначили найменування обладнання капітальний ремонт лебідки ЛВ-25 (з двигуном), кількість 2шт., ціну робіт за 1шт., яка становить 276655,00грн без ПДВ та вартість робіт з ПДВ 663972,00грн.

У виконання умов договору №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 виконавець здав, а замовник прийняв з капітального ремонту лебідку ЛВ-25 (з двигуном) ОС№2 (1шт.) та лебідку ЛВ-25 (з двигуном) ОС№9 (1шт.), про що складено акт передачі обладнання з ремонту від 15.04.2019, в якому зазначено про відсутність зовнішніх ушкоджень, який підписаний уповноваженими представниками підрядника та замовника.

Таким чином, у виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 позивач виконав роботи з капітального ремонту обладнання в повному об`ємі. Замовником роботи були прийняті без зауважень, що підтверджується актом здачі-приймання робіт №19 від 15.04.2019 на загальну суму 663972,00грн з ПДВ. Факт належного виконання позивачем ремонтних робіт за договором на суму 663972,00грн відповідачем не оспорюється.

Вказаний акт був підписаний повноважними представниками сторін без зауважень, містить посилання на договір №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019, внаслідок чого, враховуючи приписи положень ст.ст.76, 77, 91 Господарського процесуального кодексу України, приймається судом як такий, що підтверджує належне виконання позивачем умов договору №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 в частині надання послуг з капітального ремонту обладнання та прийняття їх відповідачем.

Разом з цим, виконавець здав, а замовник прийняв неремонтопридатні деталі лебідки ЛВ-25 (з двигуном) ОС№2 та лебідки ЛВ-25 (з двигуном) ОС№9, про що складені акти повернення неремонтопридатних деталей від 15.04.2019, які підписані уповноваженими представниками підрядника та замовника.

Порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати за виконані роботи по капітальному ремонту лебідки ЛВ-25 (з двигуном) у встановлений договором строк стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором підряду №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 у розмірі 663972,00грн, пені у сумі 130520,52грн, 3% річних у сумі 11896,92грн.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 ст.11 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Аналіз укладеного сторонами договору №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 дозволяє зробити висновок, що останній за своєю правовою природою договором підряду, отже, правовідносини сторін врегульовано положеннями Глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Як встановлено судом, позивач виконав господарські зобов`язання за договором №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 з виконання робіт по капітальному ремонту лебідки ЛВ-25 (з двигуном).

Між тим обставини справи свідчать, що відповідачем не здійснено своєчасного розрахунку за виконані ремонтні роботи за актом здачі-приймання робіт №19 від 15.04.2019 на суму 663972,00грн, у визначений пп.3.3.1 п.3.1 договору строк протягом 5 робочих днів з 30 календарного дня з дати підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт, тобто до 22.05.2019 включно.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи 12.02.2020 відповідачем було сплачено частину заявленої до стягнення заборгованість у розмірі 100000,00грн, що підтверджується випискою з банку за 12.02.2020 позивача. Вказані обставини підтверджуються позивачем.

На підставі викладеного, враховуючи, що частина заборгованості за договором №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 у сумі 100000,00грн була сплачена відповідачем 12.02.2020, тобто після звернення позивачем з позовом до суду, що відбулось 27.12.2019, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 100000,00грн на підставі п.2 ч. 1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Разом з цим, враховуючи відсутність доказів сплати решти заборгованості у розмірі 563972,00грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором підряду №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 у розмірі 563972,00грн, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині своєчасної оплати за надані послуги за договором №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України. З огляду на невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з своєчасної та повної оплати наданих послуг у строк встановлений договором №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019, суд дійшов висновку, що відповідач згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

Посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин, що обумовили неможливість виконання зобов`язань в частині повної та своєчасної сплати за виконані роботи у визначені договором строки, суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ст.607 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

За приписами ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Нормами ст.ст. 614, 617 Цивільного кодексу України, які кореспондуються із нормами ст.218 Господарського кодексу України, встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Як визначено п.7.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором, якщо це є наслідком форс-мажорних обставин/обставин непереборної сили та їх наслідків, що безпосередньо впливають на виконання договору.

Відповідно до ч.4 ст.219 Господарського кодексу України, сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Суд звертає увагу, що для підтвердження обставин, за яких особа звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до змісту ст.218 Господарського кодексу України, необхідно довести: наявність обставин непереборної сили, їх надзвичайний характер, неможливість попередити за даних умов завдання шкоди та причинний зв`язок між цими обставинами та понесеними збитками.

За змістом ст.14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Як зазначено в п. 7.4 договору сторона, яка заявила про настання форс-мажорних обставини, повинна надати відповідний документ компетентного органу України.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи Торгово-промислової палати та компетентних органів, які б підтверджували виникнення форс-мажорних обставин.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, передбачених чинним законодавством України та договором підряду №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019, для підтвердження обставин, на які відповідач посилається як на підставу для звільнення від відповідальності за порушення прийнятих на себе за договором зобов`язань.

Суд звертає увагу, що п.7.3 договору сторона, для якої виникла неможливість виконання зобов`язання за договором в умовах, передбачених в п.7.2 договору, зобов`язана в розумний строк письмово повідомити другу сторону (лист, факс, телекс, телеграф), з наступний наданням документа, відповідно п.7.4 договору.

Також матеріали справи не містять доказів дотримання відповідачем умов п.7.3 договору щодо повідомлення позивача про неможливість виконання ним зобов`язань внаслідок форс-мажорних обставин.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення відповідача від виконання грошових зобов`язань за договором №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 130520,52грн за період 23.05.2019 26.12.2019, суд виходить з такого.

Нарахування заявленої до стягнення в межах даного позову пені у сумі 130520,52грн на підставі п.6.7 договору зумовлено порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині своєчасної оплати виконаних робіт за договором.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Згідно з приписами ч.2 ст. 193, ч.1 ст. 216 та ч.1 ст. 218 Господарського кодексу України за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарського кодексу України, іншими законами та договором.

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч.2 ст. 217, ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України є штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського процесуального кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, п.6 ст.232 Господарського процесуального кодексу України передбачений період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. При цьому, законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду.

Заявлену до стягнення пеню позивачем нараховано на підставі п.6.7 договору №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019, за умовами якого за порушення строків виконання своїх зобов`язань, передбачених п.3.3.1 договору, замовник, за письмовою вимогою підрядника, сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочки платежу.

Як встановлено судом, відповідач прийняв на себе зобов`язання своєчасно здійснити оплату виконаних робіт за договором підряду №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 у строк встановлений пп.3.3.1 п.3.1 договору строк - протягом 5 робочих днів з 30 календарного дня з дати підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт, таким чином, останнім днем здійснення оплати за виконані роботи є 22.05.2019, у зв`язку з чим за вимогами ст.253 Цивільного кодексу України першим днем порушення строку оплати, з якого можливо нарахування штрафних санкцій, є 23.05.2019.

Судом також встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені за період, який перевищує шестимісячний строк, визначений п.6 ст.232 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, аналіз умов договору підряду №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 свідчить про наявність умов щодо збільшення встановленого законом періоду нарахування пені, про що встановлено п. 6.8 договору, де передбачено, що строк нарахування сторонами штрафних санкцій за договором не обмежується шістьма місяцями з моменту виконання зобов`язань за договором, у зв`язку з чим, штрафна санкція підлягає нарахуванню за весь період порушення зобов`язання, з огляду на що суд дійшов висновку про відповідність позовних вимог щодо стягнення пені, нарахованої у сумі 130520,52грн за період з 23.05.2019 по 26.12.2019, приписам п.6 ст.232 Господарського процесуального кодексу України.

Встановивши порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт за договором №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 та перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені в межах заявленого періоду з 23.05.2019 по 26.12.2019 включно, суд дійшов висновку, що розрахунок відповідає фактичним обставинам справи, є арифметично правильним, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення пені за договором №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 у розмірі 130520,52грн підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості за договором позивач просить стягнути з відповідача на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу 3% річних у сумі 11896,92грн за період прострочення 23.05.2019 26.12.2019. Розглядаючи позов в цій частині суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатом проведеної судом перевірки розрахунок 3% річних за заявлений позивачем період є методологічно та арифметично вірним та відповідає фактичним обставинам справи, отже, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у сумі 11896,92грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд роз`яснює позивачу його право на підставі п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» звернутись до суду з клопотанням про повернення з бюджету сплаченого платіжним дорученням №2522 від 27.12.2019 судового збору у сумі 1500,00грн (1,5% від 100000,00грн).

Решта сплаченого позивачем судового збору у розмірі 10595,85грн, враховуючи задоволення позову в частині стягнення заборгованості за договором підряду №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 у розмірі 563972,00грн, пені у сумі 130520,52грн, 3% річних у сумі 11896,92грн, за приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача. Інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, до розподілу між сторонами учасниками справи не заявлено.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, п.2 ч. 1 ст.231, ст.ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська індустріальна компанія», м. Покровськ, Донецька область, до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська», м. Добропілля, м. Білозерське, Донецька область, в частині стягнення заборгованості за договором підряду №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 у сумі 100000,00грн закрити.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська індустріальна компанія», м. Покровськ, Донецька область, до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська», м. Добропілля, м. Білозерське, Донецька область, в частині стягнення заборгованості за договором підряду №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 у сумі 563972,00грн, пені у сумі 130520,52грн, 3% річних у сумі 11896,92грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (85013, Донецька область, м. Добропілля, м. Білозерське, вул. Строїтельна, б.17, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська індустріальна компанія» (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, б.130А, к.204, ) заборгованість за договором підряду №7546-ШБЗ-УМТС-У від 15.01.2019 у сумі 563972,00грн, пеню у сумі 130520,52грн, 3% річних у сумі 11896,92грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 10595,85грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 05.03.2020 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.03.2020.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Аксьонова