ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3537/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Луцюк Р.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Ноздрін О.М. адвокат;

від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Істарома» до відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова, Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» про стягнення 205367,06грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Істарома» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова, Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» 207364,44грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Істарома» посилається на неналежне виконання Державним підприємством «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова, Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» умов укладеного між сторонами договору про надання послуг №1/08/19 від 01.08.2019р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.12.2019р. відкрито провадження у справі №916/3537/19, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.12.2019р. о 11:40.

У підготовчому засіданні від 17.12.2019р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 16.01.2020р. о 10:00 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.12.2019р. викликано учасників справи у підготовче засідання відкладене на 16.01.2020р. о 10:00.

10.01.2020р. за вх.суду№405/20 позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 205367,06грн. у тому числі 191100,00грн. основного боргу, 13057,63грн. пені, 1209,43грн. 3% річних.

У підготовчому засіданні від 16.01.2020р. було оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.01.2020р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.01.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 04.02.2020р. о 09:20.

В судовому засіданні від 04.02.2020р. було оголошено про початок розгляду справи по суті.

В судовому засіданні від 04.02.2020р. було оголошено перерву на 25.02.2020р. о 10:20, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.02.2020р. викликано учасників справи у судове засідання на 25.02.2020р. о 10:20.

В судовому засіданні від 25.02.2020р. було винесено вступну та резолютивну частину рішення по справі №916/3537/19.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

01.08.2019р. між Державним підприємством «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова, Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (відповідач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Істарома» (позивач, Виконавець) було укладено договір №1/08/19 (далі договір) відповідно до якого Виконавець зобов`язується з використанням наявної у нього сільськогосподарської та/або іншої техніки надати Замовникові послуги із збирання кукурудзи на силос на паливно-мастильних матеріалах Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги Виконавця (п.п. 1.1., 1.2. договору).

Пунктами 1.3., 1.4. договору сторони встановили, що послуги надаються на орієнтовній площі 200га на території Одеської області. Строки надання послуг з 05.08.2019р. по 20.08.2019р.

Відповідно до п.2.1. договору оплата послуг Виконавця здійснюється Замовником згідно узгодженої ціни 1050,00грн. з урахуванням ПДВ за 1га. Загальна вартість послуг за даним договором складається із сукупної вартості виконаних робіт та остаточно визначається на підставі актів приймання-передачі наданих послуг з урахуванням фактично наданих послуг.

Згідно п.2.2. договору Виконавець, після закінчення надання послуг складає акт, який Замовник зобов`язується підписати протягом трьох робочих днів з дня його отримання від Виконавця. У випадку, якщо Замовник не погоджується з якістю, кількістю наданих послуг, що зазначені в акті, Замовник надсилає вмотивовану відмову від підписання акту протягом трьох робочих днів з моменту отримання від Виконавця акту.

Пунктом 2.4. договору сторони передбачили, що оплата послуг Виконавця здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, що зазначений у договорі протягом 10 банківських днів з моменту отримання акту.

Відповідно до п.4.2. договору за порушення строків оплати послуг Виконавця Замовник сплачує Виконавцю пеню за кожен календарний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє на момент нарахування пені від вартості неоплачених послуг Виконавця.

Як вказує позивач, на виконання умов договору, він надав відповідачу послуги зі збору кукурудзи на території площею182га на загальну суму 191100,00грн. у тому числі ПДВ 31850,00грн., що підтверджується актом надання послуг №35 від 19.08.2019р. підписаним з боку відповідача без зауважень (копія міститься в матеріалах справи), однак відповідач за надані позивачем послуги не розрахувався.

Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору, 10.10.2019р. за №77/19/10 направив відповідачу претензію з вимогою у десятиденний строк з дня отримання вказаної претензії сплатити заборгованість у розмірі 191100,00грн.

Враховуючи неналежне виконання умов договору щодо своєчасної оплати наданих послуг, позивач, відповідно до п.4.2. договору та ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував відповідачу 13057,63грн. пені, 1209,43грн. 3% річних.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 191100,00грн. основного боргу, 13057,63грн. пені, 1209,43грн. 3% річних.

Відповідач в засідання суду не з`явився, відзиву на позов не надав, своїм правом на захист не скористався у зв`язку з чим справа розглядається за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2019р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №1/08/19 відповідно до якого позивач зобов`язався з використанням наявної у нього сільськогосподарської та/або іншої техніки надати відповідачу послуги із збирання кукурудзи на силос на паливно-мастильних матеріалах відповідача, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити послуги позивача.

Судом встановлено, що позивачем відповідачу були надані послуги зі збору кукурудзи на території площею182га на загальну суму 191100,00грн. у тому числі ПДВ 31850,00грн., що підтверджується актом надання послуг №35 від 19.08.2019р.

Згідно наданої до матеріалів справи копії акту надання послуг №35 від 19.08.2019р., вбачається, що вказаний акт підписаний з боку відповідача без зауважень, тобто надані позивачем послуги були прийняті відповідачем по якості та кількості у повному обсязі.

Статтею 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Умовами договору, а саме п.4.4. сторони встановили, що оплата послуг Виконавця здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, що зазначений у договорі протягом 10 банківських днів з моменту отримання акту.

З метою досудового врегулювання спору, 10.10.2019р. за №77/19/10 направив відповідачу претензію з вимогою у десятиденний строк з дня отримання вказаної претензії сплатити заборгованість у розмірі 191100,00грн.

Однак відповідач за надані послуги не розрахувався.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Станом на день розгляду справи відповідач доказів оплати наданих позивачем послуг не надав, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані за актом надання послуг №35 від 19.08.2019р. послуги на суму 191100,00грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 13057,63грн. слід зазначити наступне.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, виходячи з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами договору, а саме п.4.2. договору за порушення строків оплати послуг Виконавця Замовник сплачує Виконавцю пеню за кожен календарний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє на момент нарахування пені від вартості неоплачених послуг Виконавця.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 13057,63грн. за період з 03.09.2019р. по 18.11.2019р. на суму боргу у розмірі 119100,00грн., вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 13057,63грн. за період з 03.09.2019р. по 18.11.2019р.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1209,43грн. слід зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у сумі 1209,43грн. за період з 03.09.2019р. по 18.11.2019р. на суму боргу 119100,00грн., вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідачу підлягають 3% річних у сумі 1209,43грн. за період з 03.09.2019р. по 18.11.2019р.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Істарома» до відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова, Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» про стягнення 205367,06грн. у тому числі 191100,00грн. основного боргу, 13057,63грн. пені, 1209,43грн. 3% річних, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3080,51грн. покладаються на відповідача відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем при поданні до суду даної позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 3110,47грн. за суму позову 207364,44грн., однак під час розгляду справи позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог в якій просив стягнути 205367,06грн. за які сума судового збору складає 3080,51грн., яка покладена на відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що позивачем були зменшені позовні вимоги, позивач має право звернутися до суду з клопотанням про повернення судового збору у сумі 29,96грн.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надана копія договору про надання правової допомоги №27 від 02.09.2019р., попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат зокрема за правничу допомогу у сумі 17900,00грн., копія платіжного доручення №1209 від 21.11.2019р. на суму 17900,00грн.

Враховуючи надання доказів в підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, стягненню з відповідача підлягають витрати на правничу допомогу у сумі 17900,00грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 123, 126, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Істарома» до відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова, Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» про стягнення 205367,06грн. задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова, Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (68440, Одеська область, Арцизький район, с. Прямобалка, вул. Свободи, 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Істарома» (67813, Одеська область, Овідіопольській район, с. Калаглія, вул. Степова, 40-А, ) 191100,00грн. основного боргу, 13057,63грн. пені, 1209,43грн. 3% річних, 3080,51грн. судового збору, 17900,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 04 березня 2020 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова