ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2020 р. Справа№ 910/10903/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Козир Т.П.

при секретарі судового засідання Майданевич Г.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2019

у справі №910/10903/19 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України"

про стягнення 6082,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" про стягнення 6082,60 грн. заборгованості.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати наданих йому телекомунікаційних послуг.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі №910/10903/19 позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 4959,98 грн. заборгованості, 849,27 грн. втрат від інфляції, 273,35 грн. 3% річних та 1921,00 грн. судового збору.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач 01.11.2019 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального (ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України) та процесуального (ст.ст. 209, 210, 236, 237, 252 ГПК України) права, не повним дослідженням доказів.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі:

- судом необґрунтовано встановлено, що відповідачем не спростовано заборгованість перед позивачем, надані відповідачем докази здійснення оплати на думку суду частково стосуються інших періодів, ніж спірних;

- всупереч ч. 8 ст. 252 ГПК України не було досліджено докази, надані відповідачем разом з відзивом на позовну заяву;

- відповідачем надано суду всі докази відсутності заборгованості перед позивачем та докази виконання в повному обсязі взятих на себе зобов`язань за вищезазначеними договорами протягом спірного періоду;

- висновки суду щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем, всупереч ст. 236 ГПК України є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь - які докази наявності заборгованості відповідача перед позивачем;

- судом не прийнято до уваги надані відповідачем копії платіжних доручень, що підтверджують оплату в повному обсязі за договорами №МКЛ/БЛ-1514 від 10.05.2016, №МКЛ/БЛ-2000 від 31.03.2017, №МКЛ/БЛ-2095 від 12.07.2017, №МКЛ/БЛ-2149 від 02.10.2017;

- заборгованість за вищевказаними договорами відсутня, оскільки між позивачем та відповідачем не були підписані додаткові угоди про збільшення ціни договорів;

- розрахунки суми заборгованості, надані позивачем, не містять посилання на будь - який договір та первинні документи;

- оскільки відсутня заборгованість, підстави для стягнення штрафних санкцій також відсутні.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача спростовує доводи апелянта, зазначає про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача 13.11.2019 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Козир Т.П., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

На підставі договорів від 10.05.2016 №МКЛ/БЛ-1514, від 31.03.2017 №МКЛ/БЛ-2000, від 12.07.2017 №МКЛ/БЛ-2095 та від 02.10.2017 №МКЛ/БЛ-2149 з додатками, далі разом - Договори, позивач, як виконавець зобов`язується надавати відповідачу, як Замовнику, обумовлені Договорами телекомунікаційні послуги та інші послуги, пов`язані з телекомунікаційними послугами технологічно (далі - Послуги), а Замовник зобов`язується своєчасно оплачувати отримані Послуги, перелік та опис яких, а також умови їх організації, технічні характеристики, порядок надання і оплати викладені у додатках до Договорів та в Умовах і порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ "Укртелеком" (далі - Умови), які опубліковані на офіційному веб-сайті ПАТ "Укртелеком" http://ukrtelecom.ua.

Пунктом 2.1 кожного з Договорів визначено ціну кожного конкретного Договору.

Згідно з розділом 3 кожного з Договорів, розрахунки проводяться шляхом здійснення оплати Замовником після пред`явлення Виконавцем рахунка на оплату послуг (разом з рахунком надається акт здавання-приймання наданих послуг) або рахунка-акта на оплату послуг (при цьому рахунок-акт одночасно є актом здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг) за кожний розрахунковий період.

Порядок оплати наданих телекомунікаційних - в кредит.

Згідно з п. 5.4 Умов, при обраній у Договорах оплаті на умовах кредиту, оплата за надані послуги проводиться не пізніше 20го числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, а у п. 3.8 Договорів сторони погодили, що отримана від Замовника сума платежу зараховується Виконавцем згідно з кодом економічної класифікації у призначенні платежу розрахункового документу, а якщо код неможливо ідентифікувати, то сума платежу зараховується згідно з чинним законодавством та Умовами Укртелекому.

Позивач заявляє до стягнення з відповідача заборгованість за надані по Договорам послуги в період з грудня 2016 до грудня 2017 включно в сумі 4959,98 грн. та нараховані 3% річних та інфляційних втрат у спірний період.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, а також з огляду на відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи з викликом осіб, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

У силу норм ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 ст. 903 ЦК України встановлює обов`язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлених у договорі, якщо останнім передбачено надання такої послуги за плату.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ "Укртелеком" та ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" було укладено ряд договорів про надання телекомунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти, а саме:

- 10.05.2016 укладено договір №МКЛ/БЛ-1514, строк дії договору з 01.01.2016 по 31.12.2016, ціна договору 20 400,00 грн.;

- 31.03.2017 укладено договір №МКЛ/БЛ-2000, строк дії договору з 01.01.2017 по 30.04.2017, ціна договору 6 665, 68 грн.;

- 12.07.2017 укладено договір №МКЛ/БЛ-2095, строк дії договору з 01.05.2017 по 31.12.2017, ціна договору 11 562,42 грн.;

- 02.10.2017 укладено договір №МКЛ/БЛ-2149, п. 7.2 договору визначено строк дії договору з 01.01.2017 по 31.12.2017, ціна договору 1 652, 96 грн.

На підтвердження своїх вимог по договору №МКЛ/БЛ-1514 позивачем надані наступні рахунки - акти:

- №008950.12.2016 від 31.12.2016 на суму 1824, 06 грн., відповідно до якого відповідачем в грудні 2016 було сплачено 1214,30 грн. авансу;

- №008950.1.2017 від 31.01.2017 на суму 1997, 26 грн., зазначено, що заборгованість на 01.01.2017 складає 609, 00 грн., сплачено в січні 2017 - 0,00 грн.;

- №008950.2.2017 від 28.02.2017 на суму 2009, 09 грн., зазначено, що заборгованість станом на 01.02.2017 складає 2609, 59 грн., сплачено в лютому 2017 - 0, 00 грн.

На підтвердження своїх вимог по договору №МКЛ/БЛ-2000 позивачем надані наступні рахунки - акти:

- №008950.3.2017 від 31.03.2017 на суму 2110,37 грн., заборгованість станом на 01.03.2017 - 4631,36 грн., сплачено в березні 2017 - 0, 00 грн.;

- №008950.4.2017 від 30.04.2017 на суму 2144,32 грн., заборгованість станом на 01.04.2017 складає 6781, 21 грн., сплачено в квітні - 5024, 26 грн.;

- №008950.5.2017 від 31.05.2017 на суму 2089,70 грн., заборгованість станом на 01.05.2017 складає 3885, 36 грн., сплачено в травні 2017 - 1680,24 грн.;

- №008950.6.2017 від 30.06.2017 на суму 2159,14 грн., заборгованість станом на 01.06.2017 складає 4313, 80 грн., сплачено в червні 2017 - 0,00 грн.

На підтвердження своїх вимог по договору №МКЛ/БЛ-2095 позивачем надані наступні рахунки - акти:

- №008950.7.2017 від 31.07.2017 на суму 2116,32 грн., заборгованість станом на 01.07.2017 складає 6502, 75 грн., сплачено в липні 2017 - 1519, 42 грн.;

- №008950.8.2017 від 31.08.2017 на суму 2111,46 грн., заборгованість станом на 01.08.2017 складає 7099, 65 грн., сплачено в серпні 2017 - 3203,20 грн.;

- №008950.9.2017 від 30.09.2017 на суму 2039,66 грн., заборгованість на 01.09.2017 складає 6057, 47 грн., сплачено в вересні 2017 1542, 55 грн.;

- №008950.10.2017 від 31.10.2017 на суму 1820,81 грн., заборгованість на 01.10.2017 складає 6601, 84 грн., сплачено в жовтні 2017 - 1652, 96 грн.;

- №008950.11.2017 від 30.11.2017 на суму 1805,98 грн., заборгованість на 01.11.2017 складає 6818,53 грн., сплачено в листопаді 2017 - 2740,12 грн.;

- №008950.12.2017 від 31.12.2017 на суму 1827,94 грн., заборгованість станом на 01.12.2017 складає 5927, 97 грн., сплачено в грудні 2017 - 2795, 93 грн.

Матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача до позивача претензій по якості та/або обсягах отриманих по Договорам послуг у період з грудня 2016 до грудня 2017 включно.

За розрахунком позивача, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за спірними договорами становить 4959, 98 грн., з урахуванням сплати відповідачем авансу, та часткової оплати послуг за договорами, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що здійснив оплати по спірним догодам в межах їх ціни, а саме:

- по договору №МКЛ/БЛ-1514 від 10.05.2016 відповідно до платіжних доручень №91 від 25.05.2016 на суму 1403, 92 грн., №94 від 25.05.2016 на суму 1691, 26 грн., № 92 від 25.05.2016 на суму 1808,06 грн., №93 від 25.05.2016 на суму 1809,30 грн., №143 від 29.06.2016 на суму 2388, 96 грн., №161 від 13.07.2016 на суму 1723, 42 грн., №227 від 15.08.2016 на суму 1660, 88 грн., №275 від 14.09.2016 на суму 1603, 79 грн., №338 від 18.10.2016 на суму 1669, 42 грн., №410 від 15.11.2016 на суму1731, 50 грн., №468 від 15.12.2016 на суму 1214, 30 грн., №452 від 15.12.2016 на суму 1695, 19 грн.;

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що оскільки п. 2.1 вказаного договору ціна договору становить 20400, 00 грн., відповідач повністю виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг за договором №МКЛ/БЛ-1514 від 10.05.2016.

- по договору №МКЛ/БЛ-2000 від 10.05.2016 відповідно до платіжних доручень №99 від 07.04.2017 на суму 5 064, 26 грн., №165 від 13.05.2017 на суму 1 601, 42 грн.

Відповідач вказує, що відповідно до п. 2.1 вказаного договору ціна договору складає 8 000, 00 грн.

29.05.2017 між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду № 2 до договору №МКЛ/БЛ-2000 від 10.05.2016, відповідно до умов якої сторони домовились зменшити суму договору та викласти п. 2.1 договору у новій редакції, відповідно до якої ціна цього договору становить 6 665, 68 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що він повністю виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг за договором №МКЛ/БЛ-2000 від 10.05.2016.

- по договору №МКЛ/БЛ-2095 від 12.07.2017 відповідно до платіжних доручень №298 від 27.07.2017 на суму 1519,42 грн., №337 від 19.08.2017 на суму 3154,41 грн., №406 від 28.09.2017 на суму 1542,55 грн., №489 від 13.11.2017 на суму 2740,12 грн., №558 від 18.12.2017 на суму 1255, 92 грн., №559 від 18.12.2017 на суму 1350,00 грн.

Відповідач вказує, що відповідно до п. 2.1 вказаного договору ціна договору складає 14 400,00 грн.

14.12.2017 між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду № 2 до договору №МКЛ/БЛ-2095 від 12.07.2017, відповідно до умов якої сторони домовились зменшити суму договору та викласти п. 2.1 договору у новій редакції, відповідно до якої ціна цього договору становить 11 562,42 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що він повністю виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг за договором №МКЛ/БЛ-2095 від 12.07.2017.

- по договору №МКЛ/БЛ-2149 від 02.10.2017 відповідно до платіжних доручень №311 від 18.10.2017 на суму 347, 62 грн., №442 від 18.10.2017 на суму 1305, 34 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що оскільки п. 2.1 вказаного договору ціна договору становить 1652,96 грн., відповідач повністю виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг за договором №МКЛ/БЛ-2149 від 02.10.2017.

Колегія суддів зазначає, що позивачем заявлено до стягнення заборгованість відповідача перед позивачем за вищевказаними договорами за період з грудня 2016 по грудень 2017 включно.

Надані відповідачем платіжні доручення про оплату наданих в 2016 році послуг поза межами заявленого позивачем періоду грудень 2016 - грудень 2017) колегією суддів не беруться до уваги.

Крім того, колегією суддів встановлено наступне.

У грудні 2016 позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 1824,06 грн., а відповідач сплатив за грудень 2016 - 1214,30 грн. авансу, тобто залишок заборгованості за грудень 2016 склав 609,76 грн.

Судом першої інстанції було правомірно відхилено посилання позивача на недійсність додаткової угоди №2 до Договору від 31.03.2017 №МКЛ/БЛ-2000, оскільки позивач не подавав суду заяви про визнання його недійсним (п. 3 ст. 184 ГПК України) та відсутнє будь-яке судове рішення про визнання даного правочину недійсним, тому при вирішенні даного спору суд виходить з презумпції чинності правочину, передбаченого у ст. 204 ЦК України, та застосовує її до вказаної додаткової угоди №2.

Разом цим, зменшення ціни у Договорі від 31.03.2017 №МКЛ/БЛ-2000 вказаною додатковою угодою значення для даного спору не має, з огляду на п. 3.7 цього ж Договору.

Відповідач помилково вважає, що повна сплата сум по договорам №МКЛ/БЛ-2000 від 10.05.2016, №МКЛ/БЛ-2095 від 12.07.2017, №МКЛ/БЛ-2149 від 02.10.2017 звільняє його від оплати фактичного перевищення сум отриманих послуг за договорами.

У 2017 році ПАТ «Укртелеком» надав відповідачу послуги на загальну суму 24 232, 05 грн., відповідач сплатив за 2017 рік 19 881, 83 грн., тобто залишок заборгованості за 2017 рік склав 4350, 22 грн.

Згідно з п. 3.7 договорів про надання телекомунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти №МКЛ/БЛ-2000 від 10.05.2016, №МКЛ/БЛ-2095 від 12.07.2017, №МКЛ/БЛ-2149 від 02.10.2017 у разі перевищення ціни договору замовник сплачує фактично отримані послуги згідно з діючими тарифами виконавця.

Таким чином, відповідач погодився, що у разі перевищення ціни договору він сплачує отримані послуги по цьому договору незалежно від ціни договору.

Колегією суддів встановлено, що сума заборгованості з основного боргу відповідача за період з грудня 2016 по грудень 2017 включно складає 4959,98 грн. (609,76 грн. + 4350, 22 грн.) (а.с. 46).

Позовна заява містить детальну інформацію щодо заборгованості, яку має сплатити відповідач, скарг та заяв щодо неповноти інформації у рахунках - актах, долучених до матеріалів справи, відповідач не виставляв.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що наявність у відповідача заборгованості в сумі 4959,98 грн., яка не була погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена та не спростована відповідачем.

З огляду на встановлення судом порушення відповідачем умов п. 2.4 договорів щодо строків та порядку розрахунків за надані послуги, та виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, відповідач також є порушником грошового зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення втрат від інфляції та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків інфляційних втрат та 3% річних за наведені позивачем періоди нарахування (прострочення сплати платежів) (а.с. 47-48), вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки їх розмір є доведеним, долученими позивачем до справи вищезазначеними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку відповідача.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

Посилання скаржника на те, що судом було неповністю досліджено обставини справи в частині оплати послуг в разі перевищення ціни договорів є необґрунтованими.

В п. 5.1.2 договорів вказано, що замовник (відповідач) своєчасно та у повному обсязі сплачує отримані послуги.

Припинення дії договору можливо виключно у нижченаведених випадках:

Згідно п. 8.7 договорів виконавець (позивач) припиняє надання послуг протягом 30-ти календарних днів з дати отримання Укртелекомом такої заяви про припинення, якщо більший строк не зазначений у заяві замовника.

Згідно пп. 1 п. 55 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295 та п. 6.6.1 Умов та порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком», затверджених виконавцем, передбачено припинення надання послуг по заяві Замовника (позивача).

Заяви про припинення надання послуг від Замовника (відповідача) до ПАТ «Укртелеком» не надходило.

Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити вартість фактично отриманих послуг у повному обсязі.

Доводи скаржника, що розрахунки суми заборгованості, надані позивачем, не містять посилання на будь - який договір та первинні документи спростовується наступним.

Згідно п. 1.1. договорів №МКЛ/БЛ-1514 від 10.05.2016, №МКЛ/БЛ-2000 від 31.03.2017, №МКЛ/БЛ-2095 від 12.07.2017, № МКЛ/БЛ-2149 від 02.10.2017, укладених між сторонами спору, замовник зобов`язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до вимог цих договорів і Умов та порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком», затверджених виконавцем, та опублікованих на офіційному веб-сайті ПАТ «Укртелеком».

Згідно п.п. 5.1., 5.2. Умов та порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком», розрахунки з Абонентом здійснюються з використанням одного або декількох особових рахунків. Оплата послуг проводиться у національній валюті України в готівковій чи безготівковій формі.

ПАТ «Укртелеком» виставляє єдиний рахунок на оплату Послуг, наданих за Договорами, в якому, в тому числі, вказується плата за тимчасове платне користування абонентським обладнанням, наданим Абоненту (у разі замовлення).

Згідно п. 74 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, які затверджені Кабінетом Міністрів України, вказано 16-ть обов`язкових вимог до змісту рахунку. Серед них вимога до вказівки про номера договорів відсутня.

Згідно п. 3.2 договорів від 10.05.2016 №МКЛ/БЛ-1514, від 31.03.2017 №МКЛ/БЛ-2000, від 12.07.2017 №МКЛ/БЛ-2095, від 02.10.2017 №МКЛ/БЛ-2149, укладених між сторонами спору, порядок наданих телекомунікаційних послуг - кредитна форма оплати.

Згідно п. 5.4. Умов та порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком», у разі здійснення розрахунків за отримані Послуги на умовах наступної (кредитної) форми оплати рахунок за телекомунікаційні послуги оплачується Абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом.

ПАТ «Укртелеком» щомісячно виставляв відповідачу єдиний рахунок-акт наданих телекомунікаційних послуг, копії яких додано до позовної заяви.

Таким чином, відповідач щомісячно отримував від ПАТ «Укртелеком» єдиний рахунок - акт на оплату телекомунікаційних послуг, в якому докладно вказані надані види телекомунікаційних послуг, вартість по кожній телекомунікаційній послузі, період заборгованості тощо, згідно п. 74 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг.

Скарг та заяв тощо відносно неповноти інформації у цих рахунках-актах відповідач не виставляв.

Посилання апелянта на не дослідження судом доказів, внаслідок чого зроблені хибні висновки про наявність заборгованості, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі №910/10903/19.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі №910/10903/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі №910/10903/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/10903/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Т.П. Козир