ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.03.2020 Справа № 917/500/18

за заявою Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" про відстрочку виконання рішення суду по справі №917/500/18

за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3, ідент. код 40108646

до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", 36020, м.Полтава, вул. Пилипа Орлика, 40-а, ідент. код 03361661

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Автогосподарство, п/п УМВС України в Полтавській області, 36000, м.Полтава, вул. Шевченка, 72-а, ідент. код 08683317

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 338850,19 грн. матеріальних збитків

Суддя Іванко Л.А.

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники сторін:

від стягувача (позивача): Андрієвська І.А., дов.№ 21415/41/3/01-2019 від 12.12.2019 року

від заявника (боржника): не з"явились

Розглядається заява Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" про відстрочку виконання рішення суду від 04.06.2019 року по справі №917/500/18.

Стягувач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України надав письмові заперечення (вх. № 2599 від 03.03.2020 р.), в яких просить відмовити в задоволенні заяви КП ПОР "Полтававодоканал" про відстрочку виконання рішення.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.02.2020 року розгляд заяви про відстрочку виконання рішення суду призначено на 03.03.2020 року.

Явка представників учасників справи в судове засідання обов"язковою не визнавалась.

Представник стягувача в судовому засіданні підтримав надані ним письмові заперечення проти надання боржнику відстрочки виконання рішення.

Представник боржника в судове засідання не з"явився. При цьому, боржник належним чином повідомлений про дату, час, місце розгляду його заяви, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення КП ПОР "Полтававодоканал" 26.02.2020 року ухвали суду від 20.02.2020 року.

Неявка представника боржника не перешкоджає розгляду заяви про відстрочку в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представника стягувача, суд, встановив:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 04.06.2019 року у справі №917/500/18 позовні вимоги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 338850,19 грн. матеріальної шкоди, 5082,75 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду №917/500/18 від 23.09.2019 року рішення господарського суду Полтавської області від 04.06.2019 року залишено без змін.

На виконання рішення господарського суду від 04.06.2019 року та постанови Східного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 року господарським судом видано наказ №917/500/18 від 21.10.2019 року.

Постановою Верховного суду №917/500/18 від 28.01.2020 року постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 року та рішення господарського суду Полтавської області від 04.06.2019 року залишено без змін.

19.02.2020 року до суду надійшла заява (вх.№ 2091) Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" про відстрочку виконання рішення суду від 04.06.2019 року по справі №917/500/18.

В обґрунтування заяви боржник посилається на те, що на даний час КП ПОР "Полтававодоканал" не має можливості виконати рішення господарського суду Полтавської області по справі № 917/500/18 та сплатити в повному обсязі заборгованість на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та судові витрати, оскільки існують обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення суду.

Зазначає, що 05.02.2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено:

- постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна за виконавчим провадженням № 61003023 (справа № 917/2053/17);

- постанову про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням № 61003023 (справа № 917/2053/17).

Винесення вказаних постанов призвело до арешту всіх рахунків боржника, в тому числі й тих, з яких здійснюється виплата заробітної плати працівникам, сплата вартості спожитих енергоносіїв (в т.ч. електроенергії та газу) та сплата податків до бюджету. Крім цього, на даний час підприємство - збиткове. Скрутне фінансове становище боржника підтверджується даними балансу та звіту про фінансові результати.

Тобто, за твердженням боржника, під реальною загрозою перебуває можливість придбання енергоносіїв, товарно- матеріальних цінностей, палива, які необхідні КП ПОР «Полтававодоканал» для своєчасного проведення щоденних ремонтно-аварійних робіт. Відсутність своєчасної можливості закупівлі матеріалів суттєво ускладнить для підприємства виконання будь-яких ремонтних робіт, що може призвести до відсутності питного водопостачання у населення та зупинки каналізаційної системи. Враховуючи погодні умови, це приведе до катастрофічних наслідків та соціального обурення населення. Також, приймаючи до уваги 70%-ий знос обладнання, такі роботи повинні здійснюватись негайно та якісно. Крім цього, відсутність електричної енергії для КП ПОР «Полтававодоканал» матиме наслідком створення загрозливої ситуації щодо пожежної безпеки, оскільки насоси, для роботи яких використовується електрична енергія повинні працювати постійно.

Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» є спеціалізованим підприємством, основним видом діяльності якого є надання послуг з водопостачання, водовідведення та очистки стічних вод громадянам та юридичним особам.

В ст.6 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах, зокрема, гарантованого першочергового забезпечення питною водою населення для забезпечення питних, фізіологічних, санітарно-гігієнічних та побутових потреб; заборони відключення об`єктів питного водопостачання та водовідведення від системи енерго-газо-теплопостачання як об`єктів життєзабезпечення і стратегічного значення.

Держава гарантує захист прав споживачів у сфері питної води та питного водопостачання шляхом, зокрема, забезпечення кожної людини питною водою нормативної якості в межах науково обгрунтованих нормативів питного водопостачання залежно від району та умов проживання; зобов`язання підприємств питного водопостачання здійснювати заходи щодо забезпечення нормативів питного водопостачання та додержання державних стандартів у сфері питної води та питного водопостачання (ст.7 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання").

Таким чином, на думку боржника, подальше примусове виконання рішення господарського суду Полтавської області по справі № 917/500/18, подальше накладення арешту на рахунки КП ПОР "Полтававодоканал" викличе загрозу повної зупинки господарської діяльності підприємства, що у подальшому може спричинити техногенну та екологічну катастрофу.

Стягувач проти надання відстрочки заперечує, зазначає, що надані боржником докази не можуть засвідчувати факт відсутності у боржника можливості виконати судове рішення без надання відстрочки, та не спростовують наявність вини у боржника у виникненні заборгованості та її несплаті.

При цьому, враховуючи необхідність використання транспортних засобів під час цілодобового несення служби поліцейськими, для забезпечення публічної безпеки та порядку, а також дотримання правил дорожнього руху, та те, що збитків Департамент патрульної поліції Національної поліції зазнав ще 03.10.2016 під час пошкодження транспортного засобу «Toyota Prius» д.н.з. 1300, який до цього часу є невідновленим, відстрочення виконання рішення суду ще на 1 рік вважає надмірно тривалим.

При розгляді заяви суд виходить з наступного.

За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому, положення чинного господарського процесуального законодавства України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому, таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд зазначає, що в обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду боржник у справі послався на обставини, які є звичайними обставинами при веденні господарської діяльності відповідачем, яку він здійснює на свій ризик.

Позивач та відповідач (стягувач та боржник) знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні своєї господарської діяльності. Відстрочка виконання рішення суду призведе до надання переваг відповідачу у порівнянні з позивачем за відсутності для цього підстав, оскільки у випадку надання такої відстрочки рішення суду взагалі б не виконувалось цілий рік. Боржником не доведено винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання відстрочки виконання рішення суду. При цьому, боржником не подано доказів вчинення будь-яких дій щодо хоча б часткового виконання рішення суду у даній справі.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" про надання відстрочки виконання рішення по справі №917/500/18.

Керуючись ст.ст. 234, 331 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" про відстрочення виконання рішення по справі №917/500/18.

Ухвала підписана 05.03.2020 року

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. ст.256- 257 ГПК України.

Суддя Іванко Л.А.