ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05 березня 2020 року Справа № 903/163/20

Суддя Господарського суду Волинської області Якушева І.О., розглянувши без повідомлення сторін, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Елір» про забезпечення позову №58/02 від 27.02.2020 року,

в с т а н о в и л а:

03.03.2020 року до Господарського суду Волинської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Елір» надійшла позовна заява, в якій позивач просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгмегамарт» (, юридична адреса: 43020, м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 3) вчиняти дії, направлені на розірвання договору оренди №Т01/10 від 10.01.2020 року в односторонньому порядку та вилучення об`єктів оренди з користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Елір»; заборонити Акціонерному товариству Комерційний Банк «Приватбанк» (, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 1Д) вчиняти дії, направлені на розірвання договору оренди №Т01/10 від 10.01.2020 року в односторонньому порядку та вилучення об`єктів оренди з користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Елір».

Додатком до позовної заяви є заява про забезпечення позову, в якій заявник просить забезпечити позов шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгмегамарт» (, юридична адреса: 43020, м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 3) вчиняти дії, направлені на розірвання договору оренди №Т01/10 від 10.01.2020 року в односторонньому порядку та вилучення об`єктів оренди з користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Елір»; заборони Акціонерному товариству Комерційний Банк «Приватбанк» (, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 1Д) вчиняти дії, направлені на розірвання договору оренди №Т01/10 від 10.01.2020 року в односторонньому порядку та вилучення об`єктів оренди з користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Елір».

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.01.2020 між ТзОВ «Елір» та ТзОВ «Торгмегаморт» було укладено договір оренди №Т01/10 об?єктів нерухомості стаціонарних автозаправних станцій (АЗС) та іншого майна, склад та характеристики якого наведені в п.1.2. договору. В п.1.5. договору оренди №Т01/10 від 10.01.2020 зазначено, що автозаправні станції відповідач-1 передав в оренду ТзОВ «Елір» на підставі договору фінансового лізингу №4Т16075ЛИ від 20.08.2016, укладеного між відповідачем 1 та відповідачем 2: Акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк».

Зазначає, що 29.01.2020 ТзОВ «Елір» отримало від відповідача 1 повідомлення №9/1 про припинення з 04.02.2020 оренди автозаправних станцій згідно з договором оренди №Т01/10 від 10.01.2020. ТзОВ «Торгмегамарт» повідомило, що одностороннє розірвання договору оренди пов?язане з повідомленням АТ КБ «Приватбанк» від 24.01.2020 про розірвання договору фінансового лізингу №4Т16075ЛИ від 20.08.2016 у зв?язку з неналежним виконанням відповідачем 1 своїх договірних зобов?язань.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову ТзОВ «Елір» посилається на те, що у випадку вчинення відповідачами дій, спрямованих на розірвання договору оренди №Т01/10 від 10.01.2020 до вирішення судом спору за позовом ТзОВ «Елір» до відповідачів: ТзОВ «Торгмегмарт», АТ «КБ «Приватбанк», ТзОВ «Елір» будуть завдані збитки в розмірі 105 008 747,19 грн.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною 4 ст. 137 ГПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У частині 11 вказаної статті встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

ТзОВ «Елір» вважає, що забезпечення позову у вигляді заборони відповідачам вчиняти дії, направлені на розірвання договору оренди нерухомого майна, є обґрунтованим, адекватним та необхідним заходом для попередження завдання збитків ТзОВ «Елір».

Проте, аналіз змісту позовних вимог та змісту заяви про забезпечення позову дозволяє дійти висновку про те, що заходи забезпечення позову, які просить вжити ТзОВ «Елір», за своїм змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, що є порушенням приписів ч. 11 ст. 137 ГПК України.

За таких обставин заява ТзОВ «Елір» про забезпечення позову №58/02 від 27.02.2020 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ТзОВ «Елір» №58/02 від 27.02.2020 про забезпечення позову відмовити.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку і строки встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали підписано 05.03.2020.

Суддя І. О. Якушева