ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2020 р. Справа№ 910/17618/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Андрієнка В.В.

Сітайло Л.Г.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача: Сербулов О.В. (ордер серія КС № 239565 від 19.11.2018),

від відповідача: не з`явився;

розглянувши клопотання відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, подану при розгляді апеляційної скарги

фізичної особи - підприємця Ситника Євгена Олексійовича

на рішення Господарського суду міста Києва 05.12.2017

у справі № 910/17618/17 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Державного підприємства "Адміністрація річкових портів"

до фізичної особи - підприємця Ситника Євгена Олексійовича

про стягнення 324 185, 26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація річкових портів" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до фізичної особи - підприємця Ситника Євгена Олексійовича про стягнення 253 812,40 грн. заборгованості, 50 762,48 грн. штрафу, 709,28 грн. трьох відсотків річних, 5 910,69 грн. пені, 8 199,49 грн. компенсації за підключення до електромережі, а також 4 790,92 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/17618/17 позов задоволено повністю. Стягнено з Фізичної особи - підприємця Ситника Євгена Олексійовича на користь Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" 253 812,40грн. суми основного боргу, 8199,49грн. компенсації витрат за підключення до електромережі, 5910грн.69коп. пені, 50762,48грн. штрафу, 709,28грн. 3% річних та 4 790,92грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, фізична особа - підприємець Ситник Євген Олексійович звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/17618/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Ситника Євгена Олексійовича задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі № 910/17618/17 скасовано, прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" (ідентифікаційний код 33404067, адреса: 04071, м. Київ, вул. Електриків, буд. 14) на користь фізичної особи - підприємця Ситника Євгена Олексійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 7186,39грн. судового збору за подання апеляційної скарги. Стягнуто з Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" (ідентифікаційний код 33404067, адреса: 04071, м. Київ, вул. Електриків, буд. 14) на користь фізичної особи - підприємця Ситника Євгена Олексійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00грн.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.02.2020 постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 у справі №910/17618/17 в частині стягнення з державного підприємства «Адміністрація річкових портів» на користь фізичної особи - підприємця Ситника Євгена Олексійовича витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн. скасовано, справу №910/17618/17 в частині розгляду клопотання фізичної особи - підприємця Ситника Євгена Олексійовича про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 розгляд справи № 910/17618/17 в частині розгляду клопотання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції призначено на 04.03.2020.

В судове засідання апеляційного господарського суду 04.03.2020 не з`явився відповідач.

Враховуючи те, що відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, явка учасників судового процесу не визнана обов`язковою, неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, судова колегія ухвалила розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Скасовуючи в цій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019, Верховний суд зазначив про те, що:

- позивач в касаційній скарзі наголошує на тому, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, подане через канцелярію суду 05.04.2018;

- зміст оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду свідчить про те, що судом не розглядалось клопотання позивача про зменшення розміру судових витрат, не досліджувалось та не аналізувалось питання складності справи, виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат.

При дослідженні матеріалів справи судовою колегією встановлено, що при ухваленні постанови Північним апеляційним господарським судом задоволено клопотання відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, присуджено до стягнення з ДП «Адміністрація річкових портів» на користь ФОП Ситника Євгена Олексійовича витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000,00грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, в процесі розгляду апеляційної скарги позивачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, в якому позивач просив відмовити у задоволенні клопотання ФОП Ситник Є.О. про покладення на ДП «Адміністрація річкових портів» витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/17618/17.

Розглянувши подане позивачем клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в резолютивній частині якого позивач просить відмовити у задоволенні клопотання ФОП Ситник Є.О. про покладення на ДП «Адміністрація річкових портів» витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/17618/17, судовою колегією встановлено.

Клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в резолютивній частині якого позивач просить відмовити у задоволенні клопотання ФОП Ситник Є.О. про покладення на ДП «Адміністрація річкових портів» витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/17618/17 позивач зазначає про те, що договір про надання правової допомоги з АО «Романцова, Бончева і Партнери» від 29.01.2018 №4/01-2018 не є належним доказом підтвердження обставин надання відповідачу адвокатом правової допомоги саме за даною справою; не доведено обставин здійснення відповідачем оплати послуг за надання правничої допомоги саме у справі №910/17618/17; до клопотання від 30.03.2018 про покладення (розподіл) судових витрат на позивача, серед іншого, надано звіт про надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги №4/01-2018, однак договір про надання правової допомоги разом із змінами не містить посилання на справу №910/17618/17 тому посилання у звіті на вказану справу є безпідставним.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Об`єднана палата зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково, не покладати їх на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч.5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Верховний Суд зазначає, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

На підтвердження правомірності вимоги про відшкодування витрат на професійну допомогу відповідач долучив до матеріалів справи:

- договір від 29.01.2018р. між відповідачем та Адвокатським об`єднанням "Романцова, Бончева і Партнер" про надання юридичних послуг № 4/01-2018; додаткова угода№1 та додаткова угода № 2 до Договору від 29.01.2018р. № 4/01-2018;

- звіт про надання правової допомоги;

- довідка-підтвердження сплати винагороди за надання правової допомоги.

Таким чином, враховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи і не спростований факт надання адвокатом відповідача професійної правничої допомоги у цій справі у суді апеляційної інстанції на суму 17 000,00грн, судова колегія вважає заперечення позивача щодо неправомірності покладення на нього витрат на правову допомогу такими, що не відповідають матеріалам справи та не підтверджуються доказами по справі.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Стягнути з Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" (ідентифікаційний код 33404067, адреса: 04071, м. Київ, вул. Електриків, буд. 14) на користь фізичної особи - підприємця Ситника Євгена Олексійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00грн.

2. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду м. Києва.

3. Матеріали справи №910/17618/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 10.03.2020

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді В.В. Андрієнко

Л.Г. Сітайло