ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2020 р. Справа№ 920/1059/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Сітайло Л.Г.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача: Поліщук В.О. ( довір. №14-200 від 17.05.2019);

від відповідача: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Сумської області від 23.12.2019

у справі № 920/1059/19 (суддя Соп`яненко О.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Сумського національного аграрного університету

про стягнення 1 141,79грн. заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 3529/15-ТЕ-29 від 23.02.2015

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 23.12.2019 у справі №920/1059/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Сумського національного аграрного університету в особі Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 543грн.43коп. пені, 54грн. 93коп. - 3% річних, 998грн. 92коп. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- на виконання договору купівлі-продажу природного газу позивач передав а відповідач прийняв природний газ загальною вартістю 68 680 грн 05 коп., який оплачений відповідачем повністю, однак з простроченням платежу.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 23.12.2019 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 543,43 грн та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 543,43 грн задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:

- підписавши договір постачання природного газу відповідач взяв на себе зобов`язання у разі несвоєчасної оплати за поставлений природний газ сплатити позивачеві пеню у визначеному розмірі;

- при зменшенні пені судом повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", розгляд справи призначено на 04.03.2020.

Від відповідача (03.03.2020) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 23.12.2019 - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що:

- господарський суд Сумської області при ухваленні рішення взяв до уваги те, що газ, який постачався за договором, використовувався відповідачем для виробництва теплової енергії, що споживалась бюджетними установами та організаціями, населення та іншими установами, що також є підтвердженням того факту, що в діях відповідача відсутній будь-який умисел щодо несплати заборгованості; прострочення по оплаті за поставлений газ за договором №00265/16-ТЕ(Т)-29 від 29.09.2016 виникла саме через несвоєчасність відшкодування відповідачу державою бюджетних асигнувань.

В судове засідання апеляційного господарського суду 04.03.2020 не з`явився представник відповідача.

Враховуючи те, що відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, явка учасників судового процесу не визнана обов`язковою, про причини неявки відповідач суд не повідомив, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представника відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача судовою колегією встановлено наступне.

23.02.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу природного газу №3529/15-ТЕ-29, відповідно до умов якого позивач зобов`язується поставити відповідачеві у 2015 році природний газ, а відповідач, в свою чергу, оплатити його на умовах, передбачених договором.

Згідно п.1.2. договору газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з актами приймання-передачі природного газу за лютий-березень, листопад-грудень 2015 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ загальною вартістю 68 680грн. 05 коп.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ч.1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

За умовами п. 6.1 договору купівлі-продажу природного газу, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

З матеріалів справи вбачається, що поставлений позивачем природний газ у лютому-березні, листопаді-грудні 2015 року загальною вартістю 68 680 грн. 05 коп. оплачений відповідачем повністю, однак з простроченням строків оплати, визначених п. 6.1. договору.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Відповідно до п.7.2 договору, у разі прострочення відповідачем оплати згідно п.6.1 цього договору, останній зобов`язується сплатити позивачу крім суми заборгованості пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У відповідності до п.7.2 договору за прострочення відповідачем оплати за природний газ позивачем нарахована пеня в загальній сумі 1086грн. 86коп., виходячи з суми заборгованості помісячно за лютий-березень, листопад-грудень 2015 року з урахуванням строків розрахунків визначених договором та здійснених відповідачем оплат.

Факт порушення грошового зобов`язання в частині своєчасної та повної оплати отриманого природного газу є підтвердженим, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 1086грн.86коп. є обґрунтованими та арифметично вірними за розрахунком позивача.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 54грн.93коп. - 3% річних, нарахованих відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховані 3% річних в загальній сумі 54грн.93коп., виходячи з суми заборгованості помісячно за зобов`язаннями лютого-березня, листопада-грудня 2015 року з урахуванням строків розрахунків визначених договором та здійснених відповідачем оплат.

Факт порушення з боку відповідача грошового зобов`язання відповідачем не заперечується, тому на підставі ст. 625 ЦК України, правомірними є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в загальній сумі 54грн. 93коп.

В процесі розгляду справи місцевим господарським судом відповідачем в письмовому відзиві заявлене клопотання про зменшення розміру пені та 3% річних на 50%.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що при зменшенні пені судом повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, а також те, що право на зменшення неустойки (штрафу, пені) виникає у господарського суду виключно за наявності значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків і тільки у разі наявності такого перевищення суд може скористатись наданим йому процесуальним правом.

Такі доводи апеляційної скарги не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами статті 233 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 233 Господарського кодексу України надано суду можливість пом`якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов`язання. Це є одним з правових способів, наданих законом, який направлений проти зловживання правом вільного визначення розміру неустойки, тобто по суті, направлений на реалізацію вимог частини другої статті 13 Цивільного кодексу України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утриматися від дій, які могли б могли порушити права інших осіб.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Згідно із частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Ухвалюючи рішення у даній справі в частині можливості зменшення розміру пені місцевим господарським судом обґрунтовано взято до уваги, що основна заборгованість сплачена відповідачем у повному обсязі, приймаючи до уваги те, що відповідач є неприбутковою організацією, теплогенеруючим підприємством; газ, який постачався за договором, використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, що споживалась бюджетними установами та організаціями, населенням та іншими установами, єдиним джерелом розрахунків за спожитий природний газ є отримання коштів від споживачів, а основною причиною несвоєчасних розрахунків за спожитий газ є наявність різниці у тарифах на теплову енергію, та її несвоєчасне відшкодування державою на послуги опалення та гарячого водопостачання, наданих населенню, а отже судом правомірно задоволено клопотання відповідача в частині зменшення розміру пені на 50%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 543грн. 43коп.

Виходячи із положень ст. 625 Цивільного кодексу України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Беручи до уваги те, що 3% річних не є штрафною санкцією, їх розмір зменшенню не підлягає, судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання відповідача в частині зменшення розміру 3% річних на 50%.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Сумської області від 23.12.2019 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 23.12.2019 у справі №920/1059/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №920/1059/19 повернути до Господарського суду Сумської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 10.03.2020

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

Л.Г. Сітайло