ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" березня 2020 р. Cправа № 902/86/20

за позовом:Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601)

до:Вінницького національного аграрного університету (вул.Сонячна, б. 3, м. Вінниця, 21100) ((вул.Сонячна, б. 3, м. Вінниця, 21100)

про стягнення 5177,64 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю представників:

позивача: Безпалюк О.Л.

відповідача: Суліма О.В.

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Вінницького національного аграрного університету в особі Брацлавського агроекономічного коледжу Вінницького національного аграрного університету про стягнення 5 177,64 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 902/86/20 розподілено судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 10.02.2020 р. відкрито провадження у справі № 902/86/20. Визначено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 05.03.2020 р.

В судовому засіданні 05.03.2020 р. було оголошено перерву в розгляді справи до 11.03.2020 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

Суд зауважує, що від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (№ 01.1-33-353 від 21.02.2020 р.) та клопотання (№ 01.1.-33-352 від 21.02.2020 р.) про зменшення штрафних санкцій, які долучені судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні судом було зауважено, що відповідно до ч.1 ст.3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

На підставі ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рада суддів України є вищим органом суддівського самоврядування та діє як

виконавчий орган з`їзду суддів України; її повноваження визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та положенням про Раду суддів України, затвердженим з`їздом суддів України.

Раду Суддів України наділено повноваженнями

згідно з пунктом 6 частиною 8 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на:

- здійснення контролю за додержанням вимог законодавства щодо врегулювання конфлікту інтересів у діяльності суддів, Голови чи членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Голови Державної судової адміністрації України чи його заступників;

- прийняття рішення про врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів у діяльності зазначених осіб (у разі якщо такий конфлікт не може бути врегульований у порядку, визначеному процесуальним законом).

Відповідно до рішення Ради Суддів України №75 від 04 листопада 2016 року «Про роз`яснення щодо наявності конфлікту інтересів», наявність у судді близьких осіб, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, які є учасниками судових проваджень, що знаходяться у провадженні судді створює конфлікт інтересів і вирішується шляхом самовідводу або повідомлення про його наявність та відводу.

Враховуючи вищевикладене, суд довів до відома, що у Вінницькому національному аграрному університеті, яке є відповідачем у даній справі, працює суддя Господарського суду Вінницької області Яремчук Ю.О., на посаді старшого викладача за сумісництвом.

Зазначені обставини створюють на думку судді конфлікт інтересів, пов`язаний з приватним інтересом немайнового характеру, який не впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень.

Тобто, суд не вбачає підстав для самовідводу.

Водночас, учасники справи уповноважені заявити відвід судді з підстав визначених ст. 35 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Якщо після розкриття інформації, яка може стати підставою для відводу відвід не заявлено, конфлікт інтересів вважається врегульованим.

З врахуванням вищевикладеного суд розкриває сторонам справи №902/86/20 інформацію про те, що у Вінницькому національному аграрному університеті, яке є відповідачем у даній справі, працює суддя Господарського суду Вінницької області Яремчук Ю.О., на посаді старшого викладача за сумісництвом.

Сторонам роз`яснено право заявити відвід судді Господарського суду Вінницької області Яремчуку Ю.О. у справі №902/86/20.

Присутні представник позивача та представник відповідача в судовому засіданні відводи суду не заявлено, а тому, суд вважає, що конфлікт інтересів врегульовано.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як слідує з матеріалів справи, наказом Вінницького національного аграрного університету від 08.05.2018р ліквідовано відокремлений структурний підрозділ Брацлавського агроекономічного коледжу ВНАУ та 06.07.2018р внесено відомості про закриття даного відокресленого підрозділу юридичної особи. Згідно витягу ЄДРЮОФОПГФ станом на 03.08.2018р за № Брацлавський агроекономічний коледж ВНАУ згідно коду 00727676 записів не знайдено.

Таким чином, Вінницький національний аграрний університет є правонаступником зобов`язань Брацлавського агроекономічного коледжу ВНАУ по договору № 2812/15-ТЕ(Т)-1 від 27.04.2015р.

27.04.2015 р. між акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Брацлавським агроекономічним коледжом Вінницького національного аграрного університету укладено Договір постачання природного газу № 2812/15-ТЕ(Т)-1 (далі по тексту - договір).

Відповідно до предмету договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2015 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п.1.1 договору).

В подальшому між сторонами підписано додаткові угоди, які є невід`ємною складовою даного договору, якими з поміж іншого було обумовлено ціну газу.

Згідно пункту 6.1 Договору, оплата за природний газ здійснюється виключно коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу.

На виконання умов Договору, в період з 01 січня 2015 р. по 31 грудня 2015 р. позивач передав у власність Брацлавського агроекономічного коледжу Вінницького національного аграрного університету природний газ на загальну суму 18 549,26 грн що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу (а.с. 28-32).

Разом з тим, Брацлавський агроекономічний коледж Вінницького національного аграрного університету оплату за отриманий газ здійснював несвоєчасно, без додержання строків визначених пунктом 6.1 Договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками.

Пунктом 7.2. Договору сторони визначили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках передбачених законодавством і цим договором.

У разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прстроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Таким чином, неналежне виконання Брацлавського агроекономічного коледжу Вінницького національного аграрного університету зобов`язань за договором в частині дотримання строків при проведенні розрахунків стало підставою для застосування АТ "НАК "Нафтогаз України" відносно коледжу визначеної п.7.2 Договору та ст.625 Цивільного кодексу України відповідальності та звернення з даним позовом до суду.

Відповідач проти позову заперечує, вважає його безпідставним та необґрунтованим, про що зазначив, у відзиві на позовну заяву. При цьому зазначив, що відповідач повністю розрахувався за отриманий природний газ, враховуючи специфіку діяльності відповідача (витрати відповідача фінансуються із державного бюджету та в країні склалася усталена практика щодо неналежного фінансування витрат бюджетних установ, що саме і стало причиною неналежного виконання зобов`язань відповідачем).

Крім того, представником відповідача подано клопотання про зменшення розміру пені на 80 % до 1 035,53 грн, яка долучена судом до матеріалів справи.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України (далі по тексту також - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З моменту укладення сторонами договору між ними виникли зобов`язання, які мають правову природу договору купівлі-продажу.

За змістом ст.655 Цивільного кодексу України (далі по тексту також - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України)

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.п. 3, 4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст.230 ГК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст.548 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Як зазначалось раніше, сторони в пункті 7.2. Договору сторони визначили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках передбачених законодавством і цим договором.

У разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

При цьому, у пункті 9.3 договору сторонами погоджено строк позовної давності щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, який становить 5 років.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення споживачем оплати вартості отриманого природного газу суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства.

Здійснивши перевірку правильності нарахування 3 % річних, інфляційних втрат та пені згідно доданого розрахунку із врахуванням положень ч.5 ст.254 ЦК України, за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" судом не виявлено помилок, в зв`язку з чим, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 2 066,08 грн - пені, 107,71 грн - три проценти річних, 3 003,85 грн - інфляційних втрат є правомірними та обґрунтованими.

При цьому, суд надав оцінку клопотанню представника відповідача стосовно зменшення розміру пені та дійшов висновку, що останнє не підлягає задоволенню, оскільки воно не підтверджується жодним допустимим належним доказом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати з судового збору покладаються на відповідача.

11.03.2020 р. в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Вінницького національного аграрного університету (вул. Сонячна, б. 3, м. Вінниця, 21100, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул.Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01601, ) 2 066,08 грн - пені, 107,71 грн - три проценти річних, 3 003,85 грн - інфляційних втрат та 2 102,00 грн відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 13 березня 2020 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601)

3 - відповідачу ((вул.Сонячна, б. 3, м. Вінниця, 21100)