РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2020Справа № 910/29/20

За позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" м. Києва

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелена Таврія" м. Києва,

2. ОСОБА_1 Луганської області

про стягнення боргу, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 62176,48 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Божко Д.О.

Представники сторін: не з`явилися.

СУТЬ СПОРУ :

у грудні 2019 року Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним та відповідачем як правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю "Племінний завод ім. Літвінова" (далі-відповідачем 1.) було укладено кредитний договір № 34 від 30 березня 2010 р., згідно умов якого він зобов`язався надати відповідачу 1. кредит у розмірі 213500 грн., а останній - повернути кредит та сплатити за його користування проценти у встановленому договором розмірі.

Виконання відповідачем 1. зобов`язання за вказаним договором було забезпечене порукою на підставі договору поруки № 34/31 від 30 березня 2010 р., укладеного позивачем з ОСОБА_1 (далі-відповідачем 2.).

У зв`язку з неналежним виконанням умов указаного договору останній звернувся в суд з позовами до відповідачів про стягнення 61132,35 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду Луганської області від 28 березня 2016 р. у справі № 913/352/16, яке набрало законної сили, з відповідача 1. на його користь було стягнуто заборгованості за кредитним договором № 34 від 30 березня 2010 р., яка станом на 26 січня 2016 р. складала 61132,35 грн., з яких 32025 грн. боргу за кредитом, 12559,76 грн. боргу за відсотками, 1023,74 грн. 3% річних за простроченим кредитом, 270,70 грн. 3% річних за простроченими відсотками, 11588, 91 грн. інфляційні нарахування по простроченому кредиту, 2423,20 грн. інфляційні нарахування по простроченим відсоткам.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10 червня 2016 р. у справі № 417/2233/16-ц, яке набрало законної сили, позов Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про стягнення з відповідача 2. на його користь заборгованості за кредитним договором № 34 від 30 березня 2010 р., яка станом на 26 січня 2016 р. складала 61132,35 грн., було також задоволено.

Враховуючи зазначені обставини та посилаючись на неналежне виконання відповідачем 1. зобов`язань за кредитним договором, позивач на підставі ст.ст. 625, 1049, 1054, 1055 ЦК України просив задовольнити позов та стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованості за кредитним договором станом на 1 листопада 2019 року у розмірі 62176,48 грн., з яких:

- 679,98 грн. по строкових процентах за користування кредитом за період 1 жовтня -31 жовтня 2019 року,

- 29460,10 грн. по прострочених процентах за користування кредитом за період 26 січня 2016-30 вересня 2019 років;

- 3616,82 грн. три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період 26 січня 2016-31 жовтня 2019 років,

- 3069,19 грн. три проценти річних за прострочення сплати процентів за кредитом за період 26 січня 2016-31 жовтня 2019 років;

- 14379,23 грн. інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту за період лютого 2016-жовтень 2019 років;

- 10971,16 грн. інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за кредитом за період лютого 2016-жовтень 2019 років.

Також просив покласти на відповідачів понесені ним по справі судові витрати.

Позивач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку, просив розгляд справи проводити без участі його представника.

Відповідачі відзиви на позовну заяву не подали, його представники у судове засідання повторно не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлені в установленому порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст.ст. 165, 202 ГПК України у відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 1., як правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю "Племінний завод ім. Літвінова" було укладено кредитний договір № 34 від 30 березня 2010 р., згідно умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу 1. кредит у розмірі 213500 грн., а останній - повернути кредит та сплатити за його користування проценти у встановленому договором розмірі.

Відповідно до умов п. 2.2. договору кредит надається одноразово з остаточним терміном повернення не пізніше 29 березня 2015 року.

Сторони погодили погашення кредиту щоквартально рівними частинами в сумі 10675 грн. Перша сплата платежу повинна бути здійснена не пізніше 31 травня 2010 р. Відсотки за користування кредитом сплачуються щомісяця (п. 2.3. договору).

Відповідно до п. 2.7.1. кредитного договору, процентна ставка встановлена в розмірі 25% річних, яка може бути встановлена в іншому розмірі в порядку, визначеному договором.

Згідно з п.п. 2.7.2., 2.7.3. кредитного договору, проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості позичальника за кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до повного погашення заборгованості за цим договором. Нараховані за період з першого дня видачі кредиту або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по останній день повернення позичальником кредиту (або його частки) проценти (з урахуванням положень п. 2.7.4. цього договору) повинні бути сплачені позичальником не пізніше останнього числа звітного місяця, а в разі дострокового погашення кредиту - одночасно з погашенням кредиту.

Також встановлено, що 30 березня 2010 р. між позивачем та відповідачем 2. було укладено договір поруки № 34/31, згідно з умовами якого відповідач 2. зобов`язався перед позивачем солідарно в повному обсязі за неналежне виконання відповідачем 1. свого зобов`язання за вищевказаним договором.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями вищевказаних договорів.

Рішенням господарського суду Луганської області від 28 березня 2016 р. у справі № 913/352/16, яке набрало законної сили, з відповідача 1. на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 34 від 30 березня 2010 р., яка станом на 26 січня 2016 р. складала 61132,35 грн., з яких 32025 грн. боргу за кредитом, 12559,76 грн. боргу за відсотками, 1023,74 грн. 3% річних за простроченим кредитом, 270,70 грн. 3% річних за простроченими відсотками, 11588, 91 грн. інфляційні нарахування по простроченому кредиту, 2423,20 грн. інфляційні нарахування по простроченим відсоткам, а також стягнуто судовий збір в сумі 1378 грн.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10 червня 2016 р. у справі № 417/2233/16-ц, яке набрало законної сили, з відповідача 2. на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 34 від 30 березня 2010 р., яка станом на 26 січня 2016 р. складала 61132,35 грн.

У силу вимог ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Отже, наявність судового рішення про стягнення боргу та/або інших грошових сум за інші періоди невиконання боржником договірного зобов`язання, вчиненням інших процесуальних дій по виконанню рішень суду, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання (добровільного чи примусового), не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін та/або припинення зобов`язань.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 р. у справі № 913/11/18.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 гл. 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

Відповідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Поданими виписками з рахунку відповідача 1. за період з 1 січня 2017 по 31 жовтня 2019 років, поданим позивачем розрахунком заборгованості, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору підтверджується той факт, що станом на 1 листопада 2019 року відповідач 1. не сплатив позивачу 32025 грн. боргу за кредитом та не сплатив належних за договором процентів за користування кредитом у розмірі 679,98 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 528, 543, 554 ЦК України відповідач 2., який поручився за виконання відповідача 1. спірного договору, є солідарним боржником позивача поряд з відповідачем 1.

Оскільки відповідач 1. прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором, з нього, а також з відповідача 2. солідарно на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 543, 622, 624, 1049, 1050, 1054 ЦК України підлягає стягненню 679,98 грн. боргу по строкових процентах, 29460,10 грн. боргу по прострочених процентах, 3616,82 грн. три проценти річних за прострочення сплати кредиту, 3069,19 грн. три проценти річних за прострочення сплати процентів, 14379,23 грн. інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту, 10971,16 грн. інфляційних втрат за прострочення сплати процентів.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" м. Києва задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелена Таврія" (01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 20, офіс 1, код 33253194), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганське обласне управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 36, код 09304612) 679,98 грн. боргу по строкових процентах, 29460,10 грн. боргу по прострочених процентах, 3616,82 грн. три проценти річних за прострочення сплати кредиту, 3069,19 грн. три проценти річних за прострочення сплати процентів, 14379,23 грн. інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту, 10971,16 грн. інфляційних втрат за прострочення сплати процентів, 1921 витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 5 березня 2020 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар