ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.03.2020 Справа № 908/548/20

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Мірошниченко М.В., розглянувши заяву (вих. № 505 від 26.02.2020) Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» (69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 11, ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке пусконалагоджувальне підприємство 461» (69091, м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, буд. 8, ) грошової заборгованості у розмірі 25170,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

02.03.2020 у Господарський суд Запорізької області надійшла письмова заява за вих. № 505 від 26.02.2020 Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке пусконалагоджувальне підприємство 461» на користь місцевого бюджету м. Запоріжжя заборгованості зі сплати 70% орендної плати у розмірі 18805,02 грн.; стягнення на користь Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» заборгованості зі сплати 30% орендної плати у розмірі 6365,67 грн., а всього 25170,69 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2020 вказану заяву передано для розгляду судді Мірошниченко М.В.

В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на те, що згідно з умовами договору оренди нежитлового приміщення № 196/13 від 24.04.2003 (зі змінами, внесеними додатковими угодами) та акту прийому-передачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке пусконалагоджувальне підприємство 461» (орендар) отримав у строкове платне користування комунальне майно за адресою: вул. Незалежної України, 80. Станом на 01.01.2020 за даними бухгалтерського обліку обліковується заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди у загальному розмірі 25170,69 грн., у тому числі: 18805,02 грн. на користь місцевого бюджету та 6365,67 грн. на користь КП «ВРЕЖО № 7», що підтверджується наданими розрахунками заборгованості.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд відмовляє у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У поданій заяві заявлені вимоги, розмір яких не перевищує розміру, визначеного ст. 148 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Пунктом 2 частини 2 ст. 150 ГПК України визначено, що у заяві повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб).

З частини 4 ст. 152 ГПК України вбачається, що суд перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: місцезнаходження юридичної особи.

Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою (ч. 1 ст. 10 вказаного Закону).

Заявник у заяві боржником визначив Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке пусконалагоджувальне підприємство 461», , зазначивши його місцезнаходження: 69091, м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, буд. 8.

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зробленого на запит суду від 02.03.2020, місцезнаходженням юридичної особи боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке пусконалагоджувальне підприємство 461», 4, є: 69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 80.

У безкоштовному витязі з ЄДР, який додано до заяви, також зазначено місцезнаходження юридичної особи боржника (): 69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 80.

У заяві про видачу судового наказу, у порушення ч. 2 ст. 150 ГПК України, заявником не зазначено місцезнаходження боржника згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Пунктом 5 частини 2 ст. 150 ГПК України визначено, що у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги (ч. 3 ст. 150 ГПК).

Обгрунтовуючи заяву заявник зазначив, що станом на 01.01.2020 за даними бухгалтерського обліку обліковується заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди у загальному розмірі 25170,69 грн., у тому числі: 18805,02 грн. на користь місцевого бюджету та 6365,67 грн. на користь КП «ВРЕЖО № 7», що підтверджується наданими розрахунками заборгованості.

Суд зазначає, що сам по собі розрахунок основного боргу, без доказів на його обґрунтування, не є належним доказом на підтвердження виникнення заявленої до стягнення заборгованості. Тому відомості, які зазначені заявником у розрахунках заборгованості, мають бути підтверджені відповідними доказами.

У розрахунку заборгованості від 24.02.2020 орендної плати станом на 01.01.2020 наведений загальний період нарахування, починаючи з січня 2017 по грудень 2019. У даному розрахунку відображені часткові оплати, доказів на підтвердження яких до заяви не додано та у заяві не зазначено. Із даного розрахунку не вбачається та у заяві не вказано за який конкретно визначений період за які місяці (з урахуванням відображених у розрахунку часткових оплат та порядку їх зарахування) виникла заборгованість з орендної плати у розмірі 18805,02 грн.

Враховуючи наведене, подана Комунальним підприємством «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» заява за вих. № 505 від 26.02.2020 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке пусконалагоджувальне підприємство 461» грошової заборгованості подана з порушенням вимог п.п. 2, 5 ч. 2, ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК).

Враховуючи викладене вище, суд відмовляє Комунальному підприємству «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» у видачі судового наказу про стягнення грошової заборгованості на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись п.п. 2, 5 ч. 2, ч. 3 ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» у видачі судового наказу за заявою (вих. № 505 від 26.02.2020) про видачу судового наказу про стягнення грошової заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала підписана 03.03.2020.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України.

Копію даної ухвали направити стягувачу та боржнику за заявою на адресу: 69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 80.

Отримати інформацію по справі можливо на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/sud5009/.

Суддя М.В. Мірошниченко