ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/101/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант-Постач", м. Кропивницький
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Колос", с. Гоптівка
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Зіменков С.А.

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Адамант-Постач" ( ідентифікаційний код 35472893) та просить стягнути з Товариств з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Колос) ( ідентифікаційний код 32938560) суму основного боргу 350.929,93 грн., та штрафні санкції у розмірі 1.866.171,18 грн., в тому числі : штраф 20 % - 570,185,98 грн., 36 % річних - 449.351,05 грн., подвійна облікова ставка НБУ- 441.470,22 грн., штраф 10 % - 285.092,99 грн. та інфляційні збитки - 120.070,94 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Колос) ( ідентифікаційний код 32938560) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант-Постач" ( ідентифікаційний код 35472893) судові витрати у розмірі 33.256,52 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Колос) ( ідентифікаційний код 32938560) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант-Постач" ( ідентифікаційний код 35472893) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 51.000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на укладений 07.08.2018 трьох сторонній договір про відступлення права вимоги № 2 між ТОВ "Імперія-Агро", ТОВ" Адамант-Постач" та ТОВ" Сільськогосподарським підприємством "Колос" відповідно до умов якого, ТОВ "Імперія-Агро" передало на користь позивача всі права вимоги, які належали ТОВ "Імперія-Агро" за зобов*язаннями відповідача , що виникли з договору поставки № ЧГ-4/17 від 24.10.2016, укладеного між ТОВ "Імперія-Агро" та відповідачем.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.01.20 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін ( а.с.40-42).

Підготовче засідання неодноразово відкладалося з метою виконання завдання підготовчого провадження та забезпечення процесуальних прав сторін.

Ухвалою від 17.02.20було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 02.03.20 на 10:30 год. ( а.с.61).

У судовому засіданні 02.03.20 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в жодне судове засідання не з*явився, заперечень щодо заявлених вимог не надав, хоча належним чином був повідомлений про дати та час розгляду справи про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, в тому числі повідомлення про дату та час розгляду справи по суті ( а.с.43, 50).

Розглянувши надані докази, всебічно та повно з*ясувавши обставини , на яких грунтуються позовні вимоги, об*єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Звертаючись з даним позовом ТОВ" Адамант-Постач" вказав, що 07.08.18 між ТОВ" Імперія-Агро" та ТОВ "Сільськогосподарським підприємством "Колос" та ТОВ" Адамант-Постач" ( відповідач по справі) укладено договір про відступлення права вимоги № 2, відповідно до умов якого, ТОВ" Імперія-Агро" передало на користь позивача всі права вимоги, які належали ТОВ" Імперія-Агро" за зобов*язаннями відповідача , що виникли з договору поставки № ЧГ-4/17 від 24.10.2016, укладеного між ТОВ" Імперія-Агро" та відповідачем по справі. ( а.с.31). Так, за умовами договору первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги виконання боржником Основного зобов*язання, передбаченого п.п.1.2 даного договору, а Новий кредитор прийняв зазначене право вимоги. Основне зобов*язання за умовами договору включає всі зобов*язання, зокрема зобов*язання щодо сплати божником 2.850.929,93 грн. заборгованості з оплати вартості продукції, отриманої від ТОВ! Імперія-Агро" за договором поставки. За цим договором Новий кредитор отримав право вимагати від Боржника належного виконання зобов*язань щодо сплати 2.850.929,93 грн.

24.10.2016 між ТОВ" Імперія-Агро" та відповідачем укладений договір поставки. Договір поставки набув чинності з моменту його підписання сторонами ( п. 11.1 договору). Договір містить всі умови, які є істотними для договорів .

Дійсність вимог, які ТОВ" Імперія-Агро" передало позивачеві, підтверджено наступним , так 24.10.2016 між ТОВ" Імперія-Агро" ( постачальник за договором) та відповідачем ( покупець) укладений договір поставки ( а.с.11-14). У відповідності до якого відповідач зобов*язався прийняти та оплатити товар у кількості та за ціною , що наводиться у Специфікаціях до договору поставки, які підписані та скріплені печатками обох сторін та є невід*ємною частиною даного договору.

Сторони погодили, що оплата за поставлений товар здійснюється покупцем на умовах 100% попередньої оплати, якщо інші умови не зазначені в специфікаціях або інших додаткових угодах до даного договору ( п. 3.2 договору). Сторони відповідно до положень ч. 2 ст. 524 та ст. 533 ЦК України погодились застосувати при проведені розрахунків за цим договором курс долара США до гривні, що встановлений на міжбанківській біржі на день підписання даного договору або специфікації ( п.3.3 договору). Додатковою угодою до договору від 30.01.2018 сторони внесли зміну щодо строків оплати за договором поставки за № ЧГ-4/17 від 02.02.2017, встановивши нову дату 30.10.2018 року датою остаточного розрахунку ( а.с.14).

У відповідності до специфікацій за № 1 від 24.10.2016, № 2 та № 3 сторони погодили асортимент продукції ( мінеральні добрива та насіння соняшника різних видів) , одиницю вимірювання, кількість товару, ціну, строк поставки, курс, ціну в доларах США та вартість долара США ( а.с.15-20).

Продукція відповідачем була отримана на підставі наступних видаткових накладних :

№ 18576 від 24.10.2016 на суму 2772407,98 грн. ( а.с.21).

№ 2327 від 24.03.2017 на суму 164710,80 грн. ( а.с.24).

№ 18574 від 24.10.2016 на суму 3060253,20 грн. ( а.с.26).

№ 18889 від 31.01.2016 на суму 1623090,92 грн. ( а.с.30)

Разом з тим, відповідач частково повернув отриману продукцію, про що свідчать накладні на повернення від покупця :

№ 64 від 30.03.2017 на суму 448722,00 грн. ( а.с.22)

№ 59 від 24.03.2017 на суму 155742,00 грн. ( а.с.23)

№ 78 від 06.04.2017 на суму 215880,00 грн. ( а.с.25)

Під час виконання сторонами умов договору поставки № ЧГ-4/17 від 24.10.2016 відповідач допустив порушення строків оплати вартості частини отриманого за договором поставки товару, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед ТОВ "Імперія-Агро". 29.10.2018 відповідач перерахував на поточний рахунок позивача лише 1000000,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням № 259 від 29.10.2018 ( а.с.27).

Станом на дату підписання договору про відступлення у відповідача обліковувалась заборгованість перед ТОВ "Імперія-Агро" з оплати вартості отриманого за договором поставки товару на суму 2850929,93 грн. , що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2018 по 07.08.2018 що міститься в матеріалах справи ( а.с. 16-18).

07.08.2018 року між ТОВ" Імперія-Агро" , ТОВ "Сільськогосподарським підприємством "Колос" та ТОВ" Адамант-Постач" укладений договір відступлення права вимоги за №2 ( а.с.31).

В світлі ст. 514 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, та в силу відсутності будь-яких застережень на цей рахунок в договорах відступлення права вимоги, від первісного кредитора до наступних послідовно перейшов обсяг прав, передбачених в основному зобов*язанні зокрема, нарахованих та стягнутих судом 3% річних, суми інфляційної індексації та пені. В силу ст.ст. 549, 625 Цивільного кодексу України підставою для виникнення права по відношенні таких нарахувань є факт прострочення основного зобов*язання, визначеного договором поставки за № ЧГ-4/17 від 24.10.2016 , що свідчить про правомірність здійснення стягувачем відступлення права вимоги й таких нарахувань.

Заміна кредитора може здійснюватися на різних стадіях існування зобов*язання: коли сторони чи одна з них ще не виконали зобов*язання або коли хоча б одна з них частково виконала зобов*язання.

Відповідно до статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

У відповідності до умов договору № 2 від 07.08.2018про відступлення права вимоги , розділу № 2 "Зобов*язання сторін" Первісний кредитор у момент підписання даного договору передав Новому кредитору документи , що підтверджують дійсність вимоги, а саме :

договір поставки № ЧГ-4/17 від 24.10.2016

специфікацію № 1 від 24.10.2016

видаткову накладну № 18576 від 24.10.2016

видаткову накладну № 2327 від 24.03.2017

накладну на повернення № 59 від 24.03.2017

накладну на повернення № 64 від 30.03.2017

специфікацію № 2 від 24.10.2016

видаткову накладну № 18574 від 24.10.2016

накладну на повернення № 78 від 06.04.2017

Як зазначено у п. 2.2 договору № 2 від 07.08.2018 , боржник не заперечував проти відступлення права вимоги за Основним зобов*язанням Первісного кредитора. Первісний Кредитор відповідає перед Новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, Новий кредитор зобов*язався провести розрахунки з Первісним Кредитором згідно п. 4 Договору.

За відступлення права вимоги Новий Кредитор зобов*язався сплатити Первісному Кредитору грошову суму у розмірі що дорівнює сумі Основного зобов*язання , яка включає зокрема зобов*язання щодо сплати Боржником 2850929,93 грн. згідно договору поставки ЧГ-4/17 від 24.10.2016.

18.03.2019 позивач направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості за договором поставки протягом семи днів від дня отримання відповідної вимоги. Вимогу відповідачем було отримано 26.03.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с.32-34).

У відповідності до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов*язку не встановлений або визначений моментом пред*явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов*язок у семиденний строк від дня пред*явлення вимоги, якщо обов*язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Враховуючи викладене у відповідача виник обов*язок сплати боргу не пізніше 03.04.2019 .

У відповідності до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) або правонаступництва.

Згідно з ч. 3 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, зазначеною статтею передбачено універсальний правовий механізм, завдяки якому відбувається перехід майнових прав від однієї особи - сторони в зобов*язанні - до іншої, що займає її місце.

Відступлення права вимоги це один із випадків заміни кредитора в зобов*язанні, що відбувається на підставі правочину. Ні на підставі закону, ні в результаті правонаступництва при реорганізації юридичних осіб або спадкуванні не відбувається заміни кредитора шляхом відступлення ним свого права іншій особі.

Позивач, до якого перейшли всі права кредитора за договором поставки, має право на нарахування передбачених договором поставки штрафних санкцій за невиконання відповідачем його грошових зобов*язань

За вимогами о ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до п. 7.9 договору поставки № ЧГ-4/17 від 24.10.2016, сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за даним договором відповідно до п.6 ст. 232 Господарського кодексу України, не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов*язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 ( трьох) років. Таким чином, позивач не обмежився шестимісячним строком при нарахуванні пені в розмірі 441470,22 грн..

Крім того, позивач заявив вимогу щодо сплати відповідачем штрафу за прострочення оплати вартості товару у розмірі 570185,98 грн. ( 2850929,93 грн. х 20 %)

На підставі п. 7.10 відповідач по справі зобов*язався сплатити крім пені, штрафні санкції у розмірі 10 % від вартості поставленого товару за невиконання або неналежне виконання умов даного договору, крім відповідальності передбаченої п. 7.1, 7.1.1., 7.8 даного договору, що становить 285092,99 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір нарахувань за період з листопаду 2018 по листопад 2019 становить 120070,94 грн.

В разі невиконання покупцем зобов*язань щодо оплати товару та невиконання зобов*язань передбачених розділом 3 даного договору покупець відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зобов*язався сплатити на користь постачальника крім суми заборгованості 36 % річних, якщо інший розмір річних не встановлено відповідною Специфікацією або додатковою угодою до договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Розмір 36 % річних становить 449351,05 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

При цьому підстави для виникнення зобов`язань визначені у ст. 11 ЦК України та є наступними: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (п. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п. З ст. 549 ЦК України).

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які за попереднім розрахунком позивача складають 51000,00 грн., судом встановлено, що у відповідності до ст. 123 судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов*язаних з розглядом справи. До витрат, пов*язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В той же час, позивачем до суду не було надано доказів на підтвердження обсягу наданої правничої допомоги, її складових, вартості та розміру понесених позивачем витрат на таку правничу допомогу.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами чч. 1, 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв*язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження розміру коштів, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи за правничу допомогу, суд позбавлений можливості встановити дійсний розмір таких витрат та не вбачає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення 51000,00 грн витрат на правничу допомогу.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Колос" ( Харківська обл., Дергачівський район, с.Гоптівка, вул. Радянська, буд. 1 ідентифікаційний код 32938560) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант-Постач" (Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Ельворті, буд. 5, кім.214, ідентифікаційний код 37231965) сума основного боргу у розмірі 350.929,93 грн., штрафні санкції у розмірі 1.866.171,18 грн., в тому числі : штраф 20 % - 570.185,98 грн., 36 % річних - 449.351,05 грн., подвійна облікова ставка НБУ - 441.470,22 грн., штраф 10 % - 285.092,99 грн. та інфляційні збитки - 120.070,94 грн., судовий збір 33.256,52 грн..

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "05" березня 2020 р.

Суддя Л.С. Лаврова