ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3548/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"Торговий будинок "Новаагро", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" с. Мартове, Харківська область
про та за зустрічним позовом стягнення коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" с. Мартове, Харківська область до Товариства з обмеженою відповідальністю"Торговий будинок "Новаагро", м. Харків про стягнення 484142,97 грн.
за участю представників:

позивача - Крайз О.Г. (ордер № серія ХВ 000028 від 04.01.2019 р.);

відповідача - Сичов А.Ю. (ордер ПТ № 106848 від 17.12.2019 р.)

ВСТАНОВИВ:

01.11.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" щодо: - стягнення неустойки за порушення строку поставки за Договором поставки № 1909К від 19.09.2019 станом на 01.11.2019р. у розмірі 169506,00 грн., суму штрафу у розмірі 147964,08 грн.;

- стягнення неустойки за порушення строку поставки за Договором поставки № 2609К від 26.09.2019 станом на 01.11.2019р. у розмірі 97500,00 грн., суму штрафу у розмірі 81250,00 грн.;

- розподілити судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою суду від 04.11.2019 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" залишено без руху та надано Позивачу строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 12.11.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3548/19 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

03.12.2019 р. Відповідачем надано до суду зустрічну позовну заяву (вх. № 29352) та ухвалою суду від 05.12.2019 р. було залишено зустрічну позовну заяву без руху та надано ТОВ "Агрома" строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків шляхом надання до суду відповідних доказів.

17.12.2019 р. до суду від ТОВ "Агрома" надійшла заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви. Так, в зустрічній позовній заяві просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" заборгованість за поставлений товар в розмірі 484142,97 грн.

Так, ухвалою суду від 23.12.2019 було прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ "Агрома" до ТОВ "Торговий будинок "Новаагро" про стягнення коштів до спільного розгляду з первісним позовом, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначенням підготовчого засідання на 16.01.2020 р. о 11:00.

Ухвалою суду від 16.01.2020 р. підготовче засідання відкладено на 04.02.2020 р. о 10:40. Ухвалою суду від 04.02.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на "20" лютого 2020 р. о 10:40.

В судове засідання представник Позивача підтримує заявлені позовні вимоги та просить відмовити в задоволенні зустрічного позову.08.01.2020 р. через канцелярію суду надав відзив на зустрічну позовну заяву.

Представник Відповідача у судове засіданні з`явився, у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити в позові. Також просить суд задовольнити зустрічний позов в повному обсязі.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

19.09.2019 р. між ТОВ "ТБ "Новаагро" (покупцем) та ТОВ "Агрома" (постачальником) було укладено договір поставки № 1909К, згідно умов якого Відповідач зобов`язався поставити 1000 тн. кукурудзи загальною вартістю 3300000,00 грн. в строк до 10.10.2019 р., а позивач - прийняти та оплатити товар.

Згідно п. 3.1. договору, покупець зобов`язався здійснити оплату товару впродовж 3-х банківських днів після настання всіх наступних подій: поставки товару, надання постачальником покупцю документів, визначених договором 1, у разі ненастання зазначених подій, та/або невиконання постачальником умов договору 1 покупець має право притримати оплату.

П. 1.3. визначено, що у випадку невідповідності фактичної якості зерна базовим вимогам покупець має право відмовитись від партії такого товару або прийняти товар зі зменшеною ціною.

Так, Відповідач поставив товар в обсязі 551,624 тон, що підтверджується видатковими накладними № 215 від 21.09.2019 р. в обсязі 25,151 т на суму 82998,30 грн., № 217 від 23.09.2019 р. в обсязі 122,23 т на суму 403359,00 грн., № 218 від 24.09.2019 р. в обсязі 85,143 т на суму 280971,90 грн., № 219 від 25.09.2019 р. в обсязі 65,822 т на суму 217212,60 грн., № 226 від 29.09.2019 р. в обсязі 29,258 т на суму 96551,40 грн., № 228 від 03.10.2019 р. в обсязі 40,26 т на суму 121601,60 грн., № 229 від 03.10.2019 р. в обсязі 69,64 т на суму 210340,66 грн., № 259 від 14.10.2019 р. в обсязі 24,7 т на суму 74603,88 грн., № 260 від 14.10.2019 р. в обсязі 35,68 на суму 107767,87 грн., № 261 від 15.10.2019 р. в обсязі 16,32 т на суму 49292,93 грн., № 262 від 16.10.2019 р. в обсязі 37,42 т на суму 113023,37 грн.

Товар за накладними № 228 від 03.10.2019 р., № 229 від 03.10.2019 р., № 259 від 14.10.2019 р., № 260 від 14.10.2019 р., № 261 від 15.10.2019 р., № 262 від 16.10.2019 р. було прийнято за зниженою ціною відповідно до пункту 1.3. договору, яка була сторонами встановлена та погоджена у видаткових накладних.

Позивач частково сплатив грошові кошти в розмірі 1273580,24 грн. за наступними платіжними дорученнями № 131631725 від 23.09.2019 р. на суму 63534,00 грн., № 131631739 від 24.09.2019 р. на суму 320457,00 грн., № 131631780 від 26.09.2019 р. на суму 396200,00 грн., № 131631871 від 01.10.2019 р. на суму 76797,00 грн., № 131631949 від 04.10.2019 р. на суму 277801,00 грн., № 131632110 від 16.10.2019 р. на суму 138791,24 грн., отже, Відповідач порушив зобов`язання та поставив товар з порушенням строку та не в повному обсязі, а саме в обсязі 551,624 тон замість 1000 тон.

26.09.2019 р. між ТОВ "ТБ "Новаагро" (покупцем за договором) та ТОВ "Агрома" (постачальником за договором) було укладено договір поставки № 2609К, згідно якого Відповідач зобов`язався поставити, а покупець прийняти 500,000 тон кукурудзи вартістю 1625000,00 грн. Згідно п. 1.4. договору, строк поставки - до 20.10.2019 р.

Згідно п. 3.1. договору, покупець зобов`язався здійснити оплату товару впродовж 3-х банківських днів після настання всіх наступних подій: поставки товару, надання постачальником покупцю документів, визначених договором 1, у разі ненастання зазначених подій, та/або невиконання постачальником умов договору 1 покупець має право притримати оплату. Але відповідач порушив умови договору та не поставив товару у строк, встановлений договором.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України та статтею 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (п. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п. З ст. 549 ЦК України).

Згідно зі ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

П. 4.3. договору 1 визначено, що у випадку несвоєчасної поставки товару згідно умов договору постачальник зобов`язався сплатити покупцю на вимогу останнього штрафну неустойку в розмірі 0,5% від вартості не поставленого в строк товару за кожен день прострочення до моменту фактичного виконання постачальником свого зобов`язання за договором. Розмір неустойки за договором 1 склав 169506,00 грн.

Згідно п. 4.5. договору 1, в разі порушення строків поставки товару постачальник сплачує на користь покупця штраф в наступних розмірах: порушення строку поставки товару більш ніж на 20 календарних днів - 10% від вартості непоставленого товару. Штраф складає 147964,08 грн.

П. 4.3. договору 2 визначено, що у випадку несвоєчасної поставки товару згідно умов договору постачальник зобов`язався сплатити покупцю на вимогу останнього штрафну неустойку в розмірі 0,5% від вартості не поставленого в строк товару за кожен день прострочення до моменту фактичного виконання постачальником свого зобов`язання за договором. Розмір неустойки за договором 1 склав 97500,00 грн.

Згідно п. 4.5. договору 2, в разі порушення строків поставки товару постачальник сплачує на користь покупця штраф в наступних розмірах: порушення строку поставки товару більш ніж на 10 календарних днів - 5 % від вартості непоставленого товару. Штраф складає 81250,00 грн.

Так, ст. 529 ЦК України передбачена можливість виконання боржником зобов`язання частинами, зокрема ч. 1 ст. 529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Так, суд вважає за доцільне первісний позов задовольнити у зв`язку з невиконанням та порушення Відповідачем (за первісним позовом) умов договору.

Стосовно зустрічного позову, суд зазначає наступне.

Відповідач за первісним позовом у своєму відзиві стверджує, що директор ТОВ "Агрома" Протопопова К.Е. не підписувала з позивачем договори поставки № 1909К від 19.09.2019 р. та № 2609К від 26.09.2019 р. у формі єдиного документу, як це передбачено ч. 1 ст. 181 ГК України. Фактично договір було укладено та виконано у спрощеній формі - шляхом прийняття відповідачем пропозиції позивача про поставку кукурудзи. Відповідач зазначає, що не погоджував з позивачем такі істотні умови як штрафні санкції за прострочення поставки товару, їх розмір тощо, як власне і не набрав на себе обов`язків щодо поставки товару в строки та не підписував з позивачем відповідних документів. Товар з боку ТОВ "ТД "Новаагро" було прийнято Гуровим С.М. на підставі довіреності № 190904 від 19.09.2019 р. та заборгованість складає 484142,97 грн.

Таким чином, наявність зустрічного позову доводить наявність договору та спростовує твердження відповідача за первісним позовом.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Гарантуючи відповідно до частини першої статті 55 Основного Закону України, право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до статті 11 ЦК України, де передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Тобто, відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі, як установлено, наприклад, частиною четвертою статті 36, статтями 43, 46, частиною третьою статті 334, частиною третьою статті 653 ЦК України.

Отже, за загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, вони підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачем та є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що сосується зустрічного позову, суд відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на Відповідача (за первісним позовом), оскільки позов задоволено та відмовлено в зустрічному позові.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" (62820, Харківська область, Печенізький район, с. Мартове, вул. 1 Травня, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (61002, м. Харків, вул. Чернишевського, 66, ) за порушення строку поставки за договором поставки № 1909К від 19.09.2019 року неустойку станом на 01.11.2019 року у розмірі 169506,00 грн.; штраф станом на 01.11.2019 року у розмірі 147964,08 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" (62820, Харківська область, Печенізький район, с. Мартове, вул. 1 Травня, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (61002, м. Харків, вул. Чернишевського, 66, ) за порушення строку поставки за договором поставки № 2609К від 26.09.2019 року неустойку станом на 01.11.2019 року у розмірі 97500,00 грн.; штраф станом на 01.11.2019 року у розмірі 81250,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" (62820, Харківська область, Печенізький район, с. Мартове, вул. 1 Травня, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (61002, м. Харків, вул. Чернишевського, 66, ) суму судового збору у розмірі 7443,31 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В зустрічному позові відмовити повністю.

Повне рішення складено "27" лютого 2020 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін