ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2020 р. Справа №909/918/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого - судді О.В. Зварич

суддів В.М. Гриців

М.І. Хабіб,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Романюка Романа Ярославовича б/н від 03.02.2020 року (вх. № 01-05/513/20 від 05.02.2020 року)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2020 року (суддя Л.М. Неверовська; повний текст рішення складено 14.01.2020 року)

у справі № 909/918/19

за позовом: Фізичної особи-підприємця Чорного Олега Леонідовича (ФОП Чорний О.Л.)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Романюка Романа Ярославовича (надалі ФОП Романюк Р.Я.)

про стягнення заборгованості в сумі 110000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

23.08.2019 року ФОП Чорний О.Л. звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ФОП Романюка Р.Я. про стягнення 110000,00 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежно виконав свої договірні зобов`язання в частині сплати орендних платежів, у зв`язку з чим за період з березня 2018 року по вересень 2018 року виникла заборгованість в сумі 110000,00 грн. При цьому наголошує, що у відповідності до п.9.3 договір оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 року є припиненим з 01.10.2018 року.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2020 року у справі №909/918/19 (суддя Л.М. Неверовська) позов задоволено. Стягнуто з ФОП Романюка Р.Я. на користь ФОП Чорного О.Л. заборгованість в сумі 110000,00 грн. та 1921,00 грн. судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що відповідач скористався своїм правом щодо дострокового розірвання договору з власної ініціативи, про що попередив позивача заявою від 30 червня 2018 року. Таким чином, договір оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 року є розірваним з 01.10.2018 року (три місяці - липень, серпень, вересень з моменту письмового повідомлення від 30.06.2018 року). При цьому, відповідач не надав доказів про сплату орендної плати за період з березня 2018 року по вересень 2018 року в сумі 111000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ФОП Романюк Р.Я. подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що в заяві від 30.06.2018 року попередив позивача про дострокове розірвання договору оренди. Покликається на те, що будь-яких претензій щодо стану приміщення та плати за користування ним позивач не мав, що підтверджується його підписом на названій заяві. Вказує, що сторони досягли згоди про дострокове розірвання договору. Стверджує, що не отримував від позивача листа-відповіді про необхідність такого повідомлення за три місяці до моменту дострокового розірвання договору. Наголошує, що позивач не звертався до нього з вимогою про сплату орендних платежів. Просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2020 року у справі №909/918/19, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2020 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №909/918/19 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: В.М. Гриців, М.І. Хабіб.

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі № 909/918/19 та ухвалено здійснити розгляд апеляційної скарги ФОП Романюка Р.Я. без повідомлення учасників справи відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясовуючи питання про обізнаність сторін з порядком розгляду даної справи (без повідомлення учасників справи), суд встановив, що згідно зі списком розсилки поштової кореспонденції від 12.02.2020 року та повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень №№ 402, 410 позивач та відповідач належно обізнані про порядок розгляду справи №909/918/19.

Обставини справи

26 жовтня 2016 року між ФОП Чорним О.Л. (орендодавець) та ФОП Романюком Р.Я. (орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення (далі об`єкт, що орендується) (а.с. 9-13).

Адреса приміщення, що орендується: м. Івано-Франківськ, вул. Зв`язкова, 6, що належить орендодавцю на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно №690 від 28.12.2010 року, серія САЕ № 220924. Загальна площа приміщення, що орендується: 117,8 кв.м (п.1.2, 1.3 договору).

В пункті 1.7 договору зазначено, що орендодавець передає об`єкт, що орендується для використання під заклад громадського харчування.

У відповідності до пункту 2.3 договору при передачі об`єкта, що орендується складається акт прийому-передачі, який підписується сторонами.

Згідно з розділом 3 договору термін оренди складає 35 місяців з моменту передачі об`єкта оренди. Термін оренди може бути змінений за згодою сторін.

Сторони домовилися, що за листопад місяць 2016 року орендна плата буде проплачена в день підписання даного договору авансом, а саме 16000,00 грн. (з листопада 2017 року) становитиме 17000,00 грн. за кожний наступний місяць та розмір орендної плати починаючи з 25 місяця включно (з листопада 2018 року) становитиме 18000,00 грн. за кожний наступний місяць до кінця дії даного договору (п.4.1. договору).

Відповідно до пункту 4.4 договору орендна плата сплачується в готівковому порядку в касу орендодавця наперед (авансом) не пізніше 05 числа за оплачуваний місяць.

В розділі 9 договору визначено підстави дострокового розірвання даного договору.

Орендар має право розірвати достроково договір з власної ініціативи, попередивши орендодавця письмово за 3 місяці (п. 9.3 договору).

Договір оренди нежитлового приміщення від 01.10.2016 року підписаний його сторонами.

В матеріалах справи відсутні докази про внесення сторонами будь-яких змін до договору оренди нежитлового приміщення від 01.10.2016 року.

Відповідно до акту приймання-передавання від 26.10.2016 року орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування приміщення площею 117,8 кв.м за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Зв`язкова, 6 (а.с.14).

30 червня 2018 року відповідач звернувся до позивача із заявою, в якій відповідно до пункту 9.3 попередив про дострокове розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 року (а.с.15).

З огляду на умови, визначені в пункті 9.3 договору, позивач вважає, що договір оренди припинив свою дію 01.10.2018 року.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 року, відповідач належним чином не виконав своїх договірних зобов`язань по сплаті орендної плати за період з березня 2018 року по вересень 2018 року, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 110000,00 грн. (а.с. 40).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. №18922/19 від 31.10.2019 року) зазначає, що договір оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 року офіційно припинено 30.06.2018 року, що, на його погляд, доказується відповідною заявою та відповіддю на неї (а.с.54-56).

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина 1 статті 629 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічно, пункт 1 статті 283 Господарського кодексу України передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною першою статті 762 Цивільного кодексу України унормовано, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частина 5 статті 762 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, унормовано, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В ході розгляду справи суд встановив, що на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 року та за актом приймання-передавання від 26.10.2016 року відповідач прийняв від позивача в строкове платне користування приміщення площею 117,8 кв.м за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Зв`язкова, 6.

У відповідності до статті 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін.

Як зазначалось вище, в пункті 9.3 договору оренди сторони погодили, що орендар має право розірвати достроково договір з власної ініціативи, попередивши орендодавця письмово за 3 місяці.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач скористався своїм правом на дострокове розірвання договору з власної ініціативи, про що попередив письмово орендаря заявою від 30 червня 2018 року.

Враховуючи вищевикладене та положення пункту 9.3 договору, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду про те, що договір оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 року є розірваним з 01.10.2018 року.

Разом з тим, згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості по договору оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 року, не спростованого відповідачем, за період з березня по вересень 2018 року (включно) виникла заборгованість в сумі 110000,00 грн.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність задоволення судом першої інстанції позовних вимог та стягнення з відповідача боргу зі сплати орендних платежів у розмірі 110000,00 грн.

Безпідставними, на думку суду апеляційної інстанції, є твердження скаржника, що позивач не надав жодного платіжного документа про отримання орендної плати, оскільки відповідно до пункту 4.4 договору орендна плата сплачується в готівковому порядку в касу орендодавця наперед (авансом) не пізніше 05 числа за оплачуваний місяць.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про неотримання від позивача вимог про сплату орендних платежів, враховуючи те, що відсутність відповідної вимоги не може вважатися звільненням орендаря від сплати орендної плати, якщо сторони погодили в договорі строк виконання зобов`язання, який не залежить від заявлення вимог про сплату орендних платежів. Умовами спірного договору (п.п. 4.4, 6.1.2) та чинним законодавством визначено обов`язок орендаря щодо щомісячного та своєчасного здійснення орендних платежів.

В силу положень частини 1 статі 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Скаржник не підтвердив належними та допустимими доказами виконання своїх договірних зобов`язань щодо сплати орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 року.

Щодо доводів скаржника про те, що з 30.06.2018 року припинено договір оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 року, суд враховує відсутність доказів про виконання орендарем вимог пункту 7.2, 7.3 договору, відповідно до яких протягом трьох днів з моменту дострокового припинення договору орендар зобов`язаний виїхати з об`єкта, що орендується, та підготувати його до передачі орендодавцю.

Усі інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2020 року у справі №909/918/19.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Романюка Романа Ярославовича б/н від 03.02.2020 року (вх. № 01-05/513/20 від 05.02.2020 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2020 року у справі №909/918/19 - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя М.І. Хабіб