ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/4519/14

Господарський суд Одеської області у складі Господарський суд Одеської області у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Бездолі Д.О., судді Шаратова Ю.А., при секретарі судового засідання Луцюк Р.П., розглянувши у судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29, ) №13/03-64 від 15.01.2020р. (вх.суду№2-48/20 від 16.01.2020р.) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича в порядку ст.ст. 339-341 ГПК України по справі №916/4519/14

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, );

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ"(65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29, );

про стягнення 133 139 819,50 грн.

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29, );

до відповідача Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, );

про визнання недійсним пункту договору купівлі-продажу

суб`єкт оскарження державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислав Андрійович (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13)

за участю представників сторін:

від стягувача: Пронюк В.О. адвокат;

від скаржника (боржника): Сурмакова В.А. за довіреністю;

від ДВС: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.04.2015р. первісний позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" основний борг у розмірі 106934907,44грн., пеню у розмірі 8873233,52грн., 3 % річних у розмірі 4034649,14грн., інфляційні витрати у розмірі 13286559,05грн. та судовий збір у розмірі 73080,00грн., у задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.06.2015р. рішення Господарського суду Одеської області від 07.04.2015р. скасовано в частині стягнення пені в сумі 8873233,52грн., в позові Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягненні пені в розмірі 8873233,52грн. відмовлено, в решті рішення залишено без змін та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" витрати по сплаті судового збору в сумі 36540,00грн.

07.07.2015р. на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 07.04.2015р. та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 25.06.2015р. були видані відповідні накази.

16.01.2020р. за вх.суду№2-48/20 Акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ" звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича в якій просить:

- визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. неправомірними.

- визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2019р. №60937670 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 106934907,44грн. - основного боргу, 4034649,14грн. - трьох відсотків річних, 13286559,05грн. - інфляційних втрат та 73080,00грн. - судового збору, відповідно до Наказу №916/4519/14, виданого Господарським судом Одеської області 07.07.2015р.

Згідно автоматичного розподілу справ Господарського суду Одеської області від 16.01.2020р. скаргу Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" №13/03-64 від 15.01.2020р. (вх.суду№2-48/20 від 16.01.2020р.) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича в порядку ст.ст. 339-341 ГПК України по справі №916/4519/14 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Погребної К.Ф., судді Шаратова Ю.А.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.01.2020р. скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 30.01.2020р. о 12:50.

Відповідно до п. 9.7. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 13.03.2019р. (протокол №17-02/2019), приймаючи до уваги перебування члена колегії судді Погребної К.Ф. у відпустці з 08.01.2020р. по 31.01.2020р. включно, на підставі службової записки головуючого судді Степанової Л.В., було призначено повторний автоматичний розподіл скарги Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" №13/03-64 від 15.01.2020р. (вх.суду№2-48/20 від 16.01.2020р.) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича в порядку ст.ст. 339-341 ГПК України по справі №916/4519/14 для внесення змін до складу колегії суддів.

Згідно повторного автоматичного розподілу справи, скаргу Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" №13/03-64 від 15.01.2020р. (вх.суду№2-48/20 від 16.01.2020р.) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича в порядку ст.ст. 339-341 ГПК України по справі №916/4519/14 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Бездолі Д.О., судді Шаратова Ю.А.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.01.2020р. скаргу Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" №13/03-64 від 15.01.2020р. (вх.суду№2-48/20 від 16.01.2020р.) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича в порядку ст.ст. 339-341 ГПК України по справі №916/4519/14 прийнято до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Бездолі Д.О. судді Шаратова Ю.А.

Розглянувши матеріали скарги, заслухавши пояснення представників скаржника та стягувача, суд встановив:

В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що 09.01.2020 р. АТ «Одеська ТЕЦ» було отримано постанову Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2019 р. №60937670 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 106934907,44грн. основного боргу, 4034649,14грн. трьох відсотків річних, 13286559,05грн. інфляційних втрат та 73080,00грн. судового збору, відповідно до наказу Господарського суду Одеської області №916/4519/14 від 07.07.2015р. Наказ №916/4519/14, виданий Господарським судом Одеської області 07.07.2015р., щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 106934907,44грн. основного боргу, 4034649,14грн. 3% річних, 13286559,05грн. інфляційних втрат та 73080,00грн. судового збору, вже пред`являвся до виконання, про що свідчить Постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.09.2015 р. про відкриття виконавчого провадження №48863364 щодо стягнення з ПАТ «Одеська ТЕІД» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 106 934 907,44 грн. - основного боргу, 4 034 649,14 грн. - трьох відсотків річних, 13 286 559,05 грн. - інфляційних втрат та 73 080,00 грн. - судового збору, відповідно до Наказу №916/4519/14, виданого Господарським судом Одеської області 07.07.2015 р. Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.12.2016р. виконавче провадження №48863364 було закінчено, у зв`язку з визнанням боржника банкрутом, а виконавчий документ було направлено до Господарського суду Одеської області, який прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури від 13.12.2016 р. по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010.

Скаржник, посилаючись на ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Законодавством не передбачено таких випадків, які б дозволили стягувачу, в випадку закінчення виконавчого провадження, повторно звертатися до виконавця з пред`явленням того ж самого виконавчого документу на виконання, і, як наслідок, у державного виконавця немає жодних законних підстав відкривати нове виконавче провадження з виконання Наказу №916/4519/14, виданого Господарським судом Одеської області 07.07.2015р. щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 106934907,44грн. основного боргу, 4034649,14грн. 3% річних, 13286559,05грн. інфляційних втрат, 73080,00грн. судового збору, оскільки даний наказ вже пред`являвся до виконання, а виконавче провадження з його виконання було закінчено.

Як вказує скаржник, стягувачем був пропущений строк пред`явлення виконавчого документу до виконання оскільки наказ №916/4519/14 про стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 106934 907,44грн. основного боргу, 4034649,14грн. трьох відсотків річних, 13286559,05грн. інфляційних втрат, 73080,00грн. судового збору, було видано Господарським судом Одеської області 07.07.2015р. Вперше даний наказ було пред`явлено до виконання 23.09.2015р., виконавче провадження №48863364 було відкрито 24.09.2015р. 28.12.2016р. виконавче провадження №48863364 було закінчено, але виконавчий документ стягувачу не повертався, а його було направлено до Господарського суду Одеської області для долучення до справи про банкрутство, тобто строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не переривався. Тобто, строк пред`явлення наказу №916/4519/14 про стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 106934907,44грн. основного боргу, 4034649,14грн. трьох відсотків річних, 13286559,05грн. інфляційних втрат та 73080,00грн. судового збору, до виконання сплинув.

Скаржник зазначає, що вимоги щодо стягнення на підставі судового наказу №916/4519/14 є конкурсними кредиторськими вимогами, визнаними у справі про банкрутство АТ «Одеська ТЕЦ» та відповідно до ч.2 п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не підлягають примусовому стягненню оскільки ухвалою Арбітражного суду Одеської області від 15.06.2001р., порушено провадження у справі про банкрутство АТ «Одеська ТЕЦ».

Постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 р. у справі № 17-2- 1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010, АТ «Одеська ТЕЦ» визнано банкрутом, введено ліквідаційну процедуру.

Враховуючи, що АТ «Одеська ТЕЦ» знаходилась у стані ліквідаційної процедури, відповідно до Постанови Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 р., то порядок погашення кредиторських вимог банкрутом регулювався відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.2017 р. у справі № 17-2-1- 7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010, кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було визнано на загальну суму 934 679 935,35 грн.

Як вбачається з тексту Ухвали Господарського суду Одеської області від 23.03.2017 р., крім іншого, до визнаних кредиторських вимог увійшла також заборгованість АТ «Одеська ТЕЦ», стягнута згідно Наказу Господарського суду Одеської області від 07.07.2015р. у справі №916/4519/14, у розмірі 124241334,40грн.

Як стверджує скаржник, відповідно до п. 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. №01-06/606/2013 «Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212- VI)» після оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом поточні вимоги (грошові вимоги, що виникли під час проведення процедур банкрутства), стають конкурсними вимогами та можуть бути заявлені згідно з ч. 1 ст. 38 Закону. Отже, рішення у справі №916/4519/14 від 07.07.2015р. було прийнято до визнання АТ «Одеська ТЕЦ» банкрутом; кредиторські вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України», що виникли на підставі цього рішення, заявлено після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури від 13.12.2016 року та оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом на сайті ВГСУ- 15.12.2016; зазначені кредиторські вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України» заявлені в строки передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та включені до реєстру кредиторських вимог. Таким чином, поточні вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України», після введення ліквідаційної процедури набули статусу конкурсних, як це випливає зі змісту ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п. 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. №01-06/606/2013 «Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212- VI)».

Як вказує скаржник, під час розгляду справи про визнання АТ «Одеська ТЕЦ» банкрутом, було прийнято Закон України «Про приватизацію державного та комунального майна» №2269 від 18.01.2018р., який набрав чинності 07.03.2018р. На підставі вищевказаних норм Законодавства України, враховуючи, що АТ «Одеська ТЕЦ» є господарським товариством, більше ніж 50 відсотків акцій якого опосередковано належить державі, Господарським судом Одеської області ухвалою від 15.01.2019р. провадження у справі про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ» було припинено. Враховуючи те, що вимоги щодо стягнення на підставі судового наказу №916/4519/14 є конкурсними кредиторськими вимогами, то відповідно до ч,2 п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» виконавче провадження №60937670 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 106934907,44грн. основного боргу, 4034649,14грн. 3% річних, 13286559,05грн. інфляційних втрат та 73080,00грн. судового збору, відповідно до наказу №916/4519/14, виданого Господарським судом Одеської області 07.07.2015р. не підлягало відкриттю.

Скаржник вважає, що у державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не було жодних правових підстав для відкриття виконавчого провадження №60937670 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 106934907,44грн. основного боргу, 4034649,14грн. 3% річних, 13286559,05грн. інфляційних втрат та 73080,00грн. судового збору.

Враховуючи викладене, скаржник просить задовольнити вимоги скарги у повному обсязі, а саме визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. неправомірними та визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2019р. №60937670 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 106934907,44грн. основного боргу, 4034649,14грн. 3% річних, 13286559,05грн. інфляційних втрат та 73080,00грн. судового збору, відповідно до наказу №916/4519/14, виданого Господарським судом Одеської області 07.07.2015р.

Стягувач проти вимог скарги заперечує посилаючись на те, що ВП №48863364, яке закінчено згідно постанови від 28.12.2016р. не відновлювалось, як зазначено у ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», а стягувачем повторно пред`явлено виконавчий документ до виконання, в результаті чого державним виконавцем відкрито інше виконавче провадження №60937670. Такі дії державного виконавця не суперечать нормам Закону України «Про виконавче провадження», виходячи з того, що вказаним Законом не врегульовано подальші виконавчі дії в разі закриття провадження у справі про банкрутство після визнання боржника банкрутом без остаточної ліквідації юридичної особи за правилами п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання боржника банкрутом», оскільки таке припинення у справі про банкрутство є виключним випадком запровадженим Законом України «Про приватизацію державного та комунального майна».

Стягувач вказує, що посилання скаржника на пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, як на підставу для повернення наказу стягувачу, є безпідставним, оскільки стягувачем строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущено.

Як зазначає стягувач, в обґрунтування доводів скарги боржник посилається на ч.1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п.29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 №01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 №4212-У1), на підставі яких робить висновок про те, що поточні вимоги стягувана, після введення ліквідаційної процедури, набули статусу конкурсних вимог. Однак, стягувач з такими доводами боржника не погоджується, оскільки вимоги НАК «Нафтогаз України» є такими, що виникли під час процедури банкрутства ПАТ «Одеська ТЕЦ» у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 та які були визнані після винесення постанови про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ», а отже відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є поточними вимогами, що підтверджується ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.2017 у справі № 17-2-1 -7-5-6-5-21 -2-32-39-18/01 -5010.

Стягувач зазначає, що 21.10.2019р. введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21.04.2019р. Відповідно до ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу, передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Відповідно ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Таким чином, скаржник посилається на норму Закону, який станом на дату винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження 27.12.2019р. втратив чинність, тобто норма вказаного Закону не може застосовуватись при розгляді вказаної скарги. Також, не може застосовуватись при розгляді вказаної скарги і п.29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 №01-06/606/2013, на який посилається скаржник, оскільки вказаний лист має рекомендаційний характер та трактує норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який, як вже зазначено вище, втратив чинність.

Враховуючи викладене, стягувач просить відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Державний виконавець проти вимог скарги заперечує також посилаючись на те, що 21.10.2019р. введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21.04.2019р. Відповідно до ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу, передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Відповідно ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Таким чином, скаржник посилається на норму Закону, який станом на дату винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження 27.12.2019р. втратив чинність, тобто норма вказаного Закону не може застосовуватись при розгляді вказаної скарги. Отже, дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2019 у виконавчому провадженні №60937670 вчинені у межах та у спосіб визначений Законом.

Враховуючи викладене, державний виконавець просить відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали скарги, керуючись чинним законодавством України, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, 12.06.2001р. кредитор - ВАТ «Одесагаз» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Одеська теплоелектроцентраль».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.06.2001р. порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ «Одеська теплоелектроцентраль», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; заборонено боржнику та іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню майна боржника, де б воно не знаходилось та в якому б вигляді воно не було, здійснювати дії по реорганізації боржника внесення майна ті інших активів як внеску у підприємства, організації, що засновуються.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.08.2001 скасовано заходи до забезпечення майнових вимог кредиторів, введені п. 4 ухвали від 15.06.2001.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.04.2003 в порядку ст. 15 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» затверджено реєстр вимог конкурсних кредиторів ВАТ «Одеська ТЕЦ».

Постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 ПАТ «Одеська ТЕЦ» визнано банкрутом та введено ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном; призначено ліквідатором ПАТ «Одеська ТЕЦ» арбітражного керуючого Лахненка Є.М.; заборонено ліквідатору та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження активів боржника до затвердженого переліку ліквідаційної маси органом уповноваженого управляти державним майном; господарську діяльність ПАТ «Одеська ТЕЦ» завершено закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо.

З метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, 15.12.2016р. здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про визнання ПАТ «Одеська ТЕЦ» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет за №38453 від 15.12.2016р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.03.2017 затверджено реєстр вимог кредиторів до ПАТ «Одеська ТЕЦ», до якого включено вимоги поточних кредиторів, які виникли під час проведення процедури банкрутства зокрема ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на загальну суму 934676735,35грн.

Як вбачається з ухвали Господарського суду Одеської області від 23.03.2017Р. по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010, визнані грошові вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на загальну суму 934676735,35грн., включають також і заборгованість за рішенням Господарського суду Одеської області від 13.09.2016р. по справі №916/4519/14.

03.04.2018р. Фонд державного майна України звернувся до суду з клопотанням про припинення провадження в справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2019, провадження по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ» закрито, процедуру ліквідації ПАТ «Одеська ТЕЦ» та повноваження ліквідатора арбітражного керуючого Афоніна Д.О. припинено.

27.12.2019р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2019р. №60937670 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 106934907,44грн. основного боргу, 4034649,14грн. 3% річних, 13286559,05грн. інфляційних втрат, 73080,00грн. судового збору, відповідно до наказу Господарського суду Одеської області від 07.07.2015р. по справі №916/4519/14.

Скаржник посилався на пропуск стягувачем строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, однак такі посилання судом до уваги не приймаються оскільки стягувач у встановлені строки пред`явив наказ господарського суду Одеської області від 07.07.2015Р. №916/4519/14 на виконання до органу ДВС, на підставі якого державним виконавцем 24.09.2015р. відкрито виконавче провадження №48863364, у зв`язку з чим строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався.

Згідно з ч.2 ст.23 Закону №606 - після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

05.10.2016р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VІІІ в новій редакції. Пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404 визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

В свою чергу строки пред`явлення виконавчих документів до виконання визначені ст.12 Закону №1404. Згідно з ч.1 ст.12 Закону №1404 - виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Як встановлено судом, державним виконавцем 28.12.2016р., керуючись п.8 ч.1 ст. 39 Закону №1404 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016р. у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 ПАТ «Одеська ТЕЦ» визнано банкрутом та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру. В подальшому, ухвалою господарського суду Одеської області від 15.01.2019 провадження у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ» припинено відповідно до вимог п.5 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна».

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався та на момент пред`явлення стягувачем виконавчого документа на виконання до органу ДВС не закінчився, відповідно твердження боржника про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, є помилковими.

Скаржник посилався на те, що відповідно до п. 29 Інформаційного листа ВГСУ від 28.03.2013р №01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», після оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом поточні вимоги (грошові вимоги, що виникли під час проведення процедур банкрутства), стають конкурсними вимогами та можуть бути заявлені згідно з ч. 1 ст. 38 Закону, а відповідно до частини 2 п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

За приписами ч. 2 та 3 ст. 18 та ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч.1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно ст.1 Закону України „Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, він повинен дотримуватись указаних вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст. 2 Закону: верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження; порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому здійснення державним виконавцем комплексу дій, визначених Законом, вважається належним у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження стягувача та боржника.

21.10.2019р. введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21.04.2019р. відповідно до ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України 'Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом'.

Відповідно ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Суд зазначає, що до спірних правовідносин слід застосовувати приписи Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки станом на дату винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження 27.12.2019р. Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втратив чинність.

Судом не приймаються до уваги посилання скаржника на Інформаційний лист ВГСУ від 28.03.2013р №01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» оскільки він має рекомендаційний характер та трактує норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який втратив чинність.

Щодо доводів скаржника про заборону повторного відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Одеської області від 13.07.2016р. №916/933/16 в порушення норм ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Проте, суд зазначає, що виконавче провадження №48863364, яке закінчено згідно постанови державного виконавця від 28.12.2016р., не відновлювалось, як зазначено у ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», а стягувачем повторно пред`явлено виконавчий документ до виконання, в результаті чого виконавцем відкрито інше виконавче провадження №60937670.

Повторне відкриття виконавчого провадження після його закриття не суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження», зважаючи також на те, що зазначеним Законом не врегульовано подальші виконавчі дії в разі закриття провадження у справі про банкрутство після визнання боржника банкрутом без остаточної ліквідації юридичної особи за правилами п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України 'Про відновлення платоспроможності або визнання боржника банкрутом' оскільки таке припинення у справі про банкрутство є виключним випадком запровадженим Законом України 'Про приватизацію державного та комунального майна'.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Суд зазначає, що заборони на відкриття виконавчого провадження у даному випадку з підстав, зазначених у скарзі АТ «Одеська ТЕЦ» Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами не передбачено, підстави для повернення виконавчого документа у виконавця відсутні відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання скаржника на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019р. по справі №916/2146/16 судом відхиляються, оскільки обставини справи №916/2146/16 не є подібними до обставин справи №916/4519/14, адже в даній справі оскаржувалась постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.07.2019р. під час дії Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» який втратив чинність.

Як вже було зазначено вище, до спірних правовідносин слід застосовувати приписи Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки станом на дату винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження 27.12.2019р. Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втратив чинність.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004р. у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції").

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги АТ «Одеська ТЕЦ» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2019р.

Керуючись ст.ст. 339-343, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29, ) №13/03-64 від 15.01.2020р. (вх.суду№2-48/20 від 16.01.2020р.) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича в порядку ст.ст. 339-341 ГПК України по справі №916/4519/14 відмовити.

Повний текст ухвали підписаний 02 березня 2020р.

Ухвала набирає чинності згідно ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Л.В. Степанова

Суддя Д.О. Бездоля

Суддя Ю.А. Шаратов