ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"03" березня 2020 р. м. Ужгород Справа № 907/796/19

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

при секретарі судового засідання - Тягнибок К.О.,

розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Іванової Лариси Василівни, м. Енергодар Запорізької області про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача у справі № 907/796/19 за позовом Фізичної особи - підприємця Іванової Лариси Василівни, м. Енергодар Запорізької області до Фізичної особи - підприємця Пигіна Віктора Васильовича, м. Чоп про відшкодування 366 661 грн. 25 коп. майнової шкоди, з участю представників: від позивача - Ведмєдєв В.Л., адвокат, ордер серії ДП № 111000048 від 03.03.2020 року, від відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач на адресу суду надіслала заяву б/н від 28.02.2020 року (вх. № 02.3.1-03/1179/20 від 02.03.2020 року) про забезпечення позову у даній справі, якою просить суд під час розгляду справи № 907/796/19 вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач покликається на наступні обставини.

Зокрема, стверджує, про те що, предметом заявленого позову є відшкодування шкоди, що була завдана відповідачем майну позивача, а саме транспортному засобу - автобусу "Мерседес 0350SHD", рік випуску 2005, шасі НОМЕР_1 , колір кузову - білий, державний номер НОМЕР_2 , паспорт транспортного засобу НОМЕР_3 , виданий 06.10.2007 року. Позивач вказує на те, що ціна позову у даній справі складає 366 661 грн. 25 коп., що є значною сумою для позивача, який є фізичною особою-підприємцем.

Наголошує на тому, що відповідач по справі на пред`явлений позов жодним чином не реагував, відзив з приводу нього на адресу позивача не надсилав. Водночас, з ресурсів Інтернету, позивачу стало відомо, що відповідач намагається продавати належне йому майно. Так, зокрема, вже після подання позовної заяви, та після того часу, як про це могло стати відомо відповідачу, а саме 03.02.2020 року та 12.02.2020 року відповідачем були розміщені об`яви про продаж належних йому транспортних засобів на інтернет ресурсі AUTO RIA. Належність цих об`яв, як стверджує позивач, саме відповідачу підтверджується вказаним номером мобільного телефону продавця НОМЕР_4 . Таким чином, позивач стверджує про те, що у останнього виникають реальні побоювання, що відповідачем здійснюється реалізація належного йому майна, що в подальшому може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення в частині реального стягнення грошових коштів з відповідача.

За переконанням позивача, є достатньо законних та обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Розглянувши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. п. 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За приписами п. 4 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язуються застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При зверненні з заявою про вжиття заходів забезпечення позову позивач вказує на те, що відповідачем вчиняються дії по відчуженню належного йому майна.

Однак, із долучених позивачем до матеріалів заяви про забезпечення позову доказів не вбачається, що рухоме майно (транспортні засоби) перебувають у власності саме відповідача - ФОП Пигіна В.В. і саме останнім здійснюється продаж вказаного майна.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За положеннями ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Системний аналіз наведених положень Господарського процесуального кодексу України дає підстав дійти висновку про те, що позивач, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, повинен підтвердити ті обставини, на які він посилається у заяві, певними доказами, на підставі яких суд має встановити обґрунтованість поданої заяви.

Таким чином, посилання позивача на вчинення відповідачем дій щодо відчуження належного останньому рухомого майна (транспортних засобів), та як наслідок унеможливлення виконання рішення у даній справі в разі задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у доказах, поданих суду в обґрунтування заяви про забезпечення позову.

Здійснивши оцінку доводів позивача в сукупності, суд дійшов висновку, що ним не доведена обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно може призвести до утруднення чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що є підставою для відмови у застосуванні заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 79, 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Іванової Лариси Василівни, м. Енергодар Запорізької області про забезпечення позову у справі № 907/796/19 відмовити.

2. На підставі ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали). Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду.

3. Копію ухвали надіслати сторонам спору.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено і підписано 10.03.2020 року.

Суддя Пригара Л.І.