ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/17/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинівський кабельний завод", смт. Малинівка
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікро-тех Україна", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача Житник О.В.

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 року до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Малинівський кабельний завод" () та просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікро-тех Україна" (код ЄДРПРУ 41035256) суму основного боргу в розмірі 713.428,83 грн. та судовий збір в розмірі 10.701,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору поставки №29-08 від 29.08.2018 р. в частині оплати отриманого товару за період з 04.01.2019 р. по 92.08.2019 р.

Ухвалою суду від 08.01.2020 р. було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 27.01.2020 р. о 10:00, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи. Підготовче засідання неодноразово відкладалося з метою виконання завдання підготовчого провадження та забезпечення процесуальних прав сторін.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання від 24.02.2020 р., було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 12:00 10.03.2020 р.

В судовому засіданні 10.03.2020 р. представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином та завчасно, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 202 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, тому є підстави для розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

29 серпня 2018 року між ТОВ «Мікро-тех Україна» та ТОВ «Малинівський кабельний завод» було укладено договір поставки №29-08. Відповідно до п.п. 1.1. вище означеного договору Постачальник зобов`язується передавати у власність Покупця кабельну продукцію (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Продукцію на умовах, визначених у цьому Договорі.

Керуючись умовами вищезгаданого договору ТОВ «Малинівський кабельний завод» передало відповідачеві Товар, однак, як зазначає позивач, ТОВ «Мікро-тех Україна» не оплатило його вартість. ТОВ «Малиновській кабельний завод» надало засвідчені копії видаткових накладних (що відповідає останнім відвантаженням за яким виникла заборгованість, а.с. (22-127) виходячи з суми заборгованості. Сума основної заборгованості складала 713428,83 грн, що підтверджується угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 08 листопада 2019 р., де сторонами визнана сума заборгованості за договором № 29-08 від 29 серпня 2019 р., а також видатковими накладними на суму заборгованості.

Відповідно до угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 08 листопада 2019 р. сторони, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст. 601 ЦК України про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з нижче вказаних договорів у яких вони є сторонами: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІКРО-ТЕХ УКРАЇНА» має перед ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАЛИНІВСЬКИЙ КАБЕЛЬНИЙ ЗАВОД» непогашене грошове зобов`язання по за договором № 21-04 від 21.04.2017 р. в розмірі 476801,88 грн. та за договором поставки № 29-08 від 29.08.2018 р. в розмірі 713 428,83 грн. 3агалом на суму 1190230,71 грн.; ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАЛИНІВСЬКИЙ КАБЕЛЬНИЙ ЗАВОД» має перед ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІКРО-ТЕХ УКРАЇНА» непогашене грошове зобов`язання на підставі договору про переведення боргу № б/н від 07 листопада 2019 р. за договором № 7 від 01.11.2017 р. в розмірі 350214,12 грн.

Відповідно до п. 3 угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 08 листопада 2019 року розмір існуючої заборгованості сторонами визнаний повністю. З моменту набрання чинності цією Угодою, сторони вважають, що: зобов`язання ТОВ «МІКРО-ТЕХ УКРАЇНА» (п.1.2.) перед ТОВ «МАЛИНІВСЬКИЙ КАБЕЛЬНИЙ ЗАВОД» (п.1.1.) таким, що припинено на суму 350214,12 грн. Заборгованість ТОВ «МАЛИНІВСЬКИЙ КАБЕЛЬНИЙ ЗАВОД» перед ТОВ «МІКРО-ТЕХ УКРАЇНА» відсутня повністю. Зобов`язання ТОВ «МІКРО-ТЕХ УКРАЇНА» (п.1.1.) перед ТОВ «МАЛИНІВСЬКИЙ КАБЕЛЬНИЙ ЗАВОД» (п.1.2.) таким, що припинено на суму 350214,12 грн. Заборгованість ТОВ «МІКРО-ТЕХ УКРАЇНА» перед ТОВ «МАЛИНІВСЬКИЙ КАБЕЛЬНИЙ ЗАВОД» за договором № 214)4 від 21.04.2017 р. становить 126587,76 грн. Заборгованість ТОВ «МІКРО-ТЕХ УКРАЇНА» перед ТОВ «МАЛИНІВСЬКИЙ КАБЕЛЬНИЙ ЗАВОД» за договором № 29-08 від 29.08.2018 р. лишається незмінною в розмірі 713428,83 грн.

Позивач звертався до відповідача з листом-вимогою про сплату заборгованості за договором №29-08 від 29.08.2019 р. (а.с. 15). Однак, як зазначав позивач, його вимогу не було виконано відповідачем, тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Малинівський кабельний завод» звернулося до суду з позовом про стягнення з ТОВ «Мікро-тех Україна» суми основного боргу в розмірі 713428,83 грн.

У відзиві на позовну заяву ТОВ «Мікро-тех Україна» заперечувало проти заявлених позовних вимог та вказувало, що з урахуванням укладеної сторонами угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 08.11.2019 р. та платіжних доручень №516 від 26.12.2019 р., №524 від 27.12.2019 р., №542 від 13.01.2020 р., сума основного боргу на даний час не відповідає заявленій позивачем. Також, відповідач вказував, що наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 р. по 27.12.2019 р. не було узгоджено з відповідачем і в ньому не було відображено оплати, які було здійснено відповідачем за платіжними дорученнями №516 від 26.12.2019 р., №524 від 27.12.2019 р., №542 від 13.01.2020 р.

10.02.2020 р. позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх.3359) у зв`язку з частковою оплатою відповідачем заборгованості в розмірі 3000,00 грн, за якою позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 710428,83 грн.

24.02.2020 р. представником позивача було надано акт звірки взаємних розрахунків станом на 27.01.2020 р. (а.с. 180-181), в якому зафіксовано розмір заборгованості за договором № 29-08 від 29.08.2018 р. в розмірі 710428,83 грн. Наданий акт містить підпис та відтиск печатки відповідача без будь-яких зауважень.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом із наявних в матеріалах справи документів та не заперечується сторонам, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за договором № 29-08 від 29.08.2018 р., що було закріплено в підписаній сторонами Угоді про зарахування зустрічних однорідних вимог від 08 листопада 2019 р.

Згідно наданого відповідачем платіжного доручення № 542 від 13.01.2020 року відповідачем було погашено частину заборгованості за договором на суму 3000,00 грн, що також визнається позивачем та відображено в акті звірки взаємних розрахунків станом на 27.01.2020 р. (а.с. 180-181). Надані до суду копії платіжних доручень № 516 від 26.12.2019 року на суму 5000,00 грн та № 542 від 13.01.2020 року на суму 3000,00 грн, не містять інформації відносно того, оплату заборгованості за яким саме договором було проведено. Тому з урахуванням заперечень позивача щодо віднесення цих сум на погашення заборгованості за договором № 29-08 від 29.08.2018 р. та не надання відповідачем доказів на підтвердження зворотного, суд не вбачає підстав для віднесення зазначених сум на підтвердження погашення заборгованості саме за договором № 29-08 від 29.08.2018 р.

Відповідно до ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов`язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Керуючись ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що у відповідача наявна непогашена заборгованість перед позивачем згідно договору № 29-08 від 29.08.2018 р. та угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 08.11.2019 р., яка станом на час вирішення спору складає 710428,83 грн, а отже позовні вимоги щодо стягнення такої заборгованості є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЛИНІВСЬКИЙ КАБЕЛЬНИЙ ЗАВОД" (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, вх.3359 від 10.02.2020 р.).

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІКРО-ТЕХ УКРАЇНА" (61052, Харківська обл., місто Харків, Жовтневий район, ПРОВУЛОК СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ, будинок 6, ідентифікаційний код особи 41035256) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЛИНІВСЬКИЙ КАБЕЛЬНИЙ ЗАВОД" (63525, Харківська обл., Чугуївський район, селище міського типу Малинівка, ВУЛИЦЯ ОЛІМПІЙСЬКА, будинок 5, ідентифікаційний код особи 40060374) 710428,83 грн заборгованості та 10656,43 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "12" березня 2020 р.

Суддя Л.С. Лаврова