ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.03.2020 Справа№ 914/572/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Галамай О.З., розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позову

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Орант,

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Даіне», м. Стрий

реєстратор Миколаївської районної адміністрації Львівської області Данилко Іван Іванович, м. Миколаїв Львівської області

про витребування від ТОВ «Даіне» нежитлових приміщень, земельних ділянок та скасування рішень реєстратора

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області Товариства з обмеженою відповідальністю Орант подано заяву про забезпечення позову до його подання.

Заявник зазначає, що ним буде пред`явлено до ТОВ «Даіне» та реєстратора Миколаївської районної адміністрації Львівської області Данилко І.І. позов, предметом якого буде витребування від ТОВ «Даіне» нежитлових приміщень, земельних ділянок та скасування рішень реєстратора.

Необхідність забезпечення позову обґрунтовує тим, що 30.10.2019 за актом приймання-передачі спірне майно вибуло із власності ТОВ «Орант» та було передано до статутного капіталу ТОВ «Типеріс». Зазначає, що рішення про передачу спірного майна не приймалось та товариство не уповноважувало на таке відчуження директора. Стверджує, що наступними діями, також із перевищенням повноважень, директором відчужено частку ТОВ «Орант» у статутному капіталі ТОВ «Типеріс» ОСОБА_1 .М, а 22.01.2019 припинено діяльність такого товариства. Надалі, 04.12.2019 спірне майно передано за актом приймання-передачі ТОВ «Даіне». Заявник вважає, що факти проведення 3 правочинів щодо відчуження спірного майна за короткий період часу (з 30.10.2019 по 12.11.2019) та ліквідації ТОВ «Типеріс», яке набувало та відчужувало спірне майно, свідчать про активні дії, спрямовані на ускладнення повернення спірного майна, що вибуло із власності ТОВ «Орант».

Враховуючи викладене, заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно ТОВ «Даіне», яке вибуло із власності ТОВ «Орант».

Також заявник зазначає, що арешт нерухомого майна не обмежуватиме прав ТОВ «Даіне» у користуванні спірним майном, такий вид забезпечення позову не спричинить жодних збитків для відповідача та не перешкоджатиме його господарській діяльності, тому у зустрічному забезпечення немає необхідності.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться в нього чи в інших осіб.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

Однак, заявником не долучено до заяви жодного доказу, який би підтверджував обставини, на які він посилається, що унеможливлює вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення поданої Товариством з обмеженою відповідальністю Орант заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відмова в забезпеченні позову не позбавляє заявника права на повторну подачу заяви.

Керуючись статтями 74, 136, 137, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Орант" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та оскаржується в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Галамай О.З.