СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"03" березня 2020 р. Справа № 922/3064/19

Суддя Крестьянінов О.О.

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства «Кубань» (вх. №668Х) на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 13.01.2020 у справі №922/3064/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Донець», Харківська область, Балаклійський район, село Петрівське

до Фермерського господарства «Кубань», Харківська область, Барвінківський район, селище Іванівка (Іванівська Друга с/рада),

про стягнення 293 344,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.12.2019 позовні вимоги ТОВ "АПК Донець" задоволено частково; стягнуто з Фермерського господарства "Кубань" на користь ТОВ "АПК Донець" суму основного боргу за Договором №180830-Д-ФГК-кз суборенди транспортного засобу з екіпажем (водієм) від 30.08.2018 в розмірі 211804,60 грн., пеню в розмірі 56453,31 грн., 3% річних в розмірі 7322,68 грн., інфляційні втрати в розмірі 17576,16 грн. та судовий збір в розмірі 4397,35 грн.; в частині стягнення з Фермерського господарства "Кубань" пені в розмірі 169,53 грн. та 3% річних 17,99 грн. в позові відмовлено

ТОВ «АПК Донець» звернулося до місцевого господарського суду із заявою, в якій просило ухвалити додаткове рішення у справі № 922/3064/19 про стягнення на користь ТОВ «АПК Донець» з Фермерського господарства "Кубань" понесених судових витрат у сумі 10000,00 грн.

Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 13.01.2020 у справі №922/3064/19 (суддя Рильова В.В.) стягнуто з Фермерського господарства «Кубань» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Донець» 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Фермерське господарство «Кубань» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не з`ясування судом обставин, що мають значення для справи просить скасувати додаткове рішення господарського суду Харківської області від 13.01.2020 у справі №922/3064/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «АПК Донець» у задоволенні заяви про стягнення судових витрат у сумі 10 000,00 грн.

Одночасно заявник апеляційної скарги звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку заявник апеляційної скарги зазначає, що повний текст рішення отримано ним 21.01.2020, а 05.02.2020 відповідачем укладено додаткову угоду з адвокатом Білоголовською Л.А. до договору про надання правничої допомоги № 15/01-01 від 15.01.2020 щодо підготовки апеляційної скарги на додаткове рішення. Апеляційна скарга була підготовлена адвокатом та направлена представнику ФГ «Кубань» 10.02.2020, але у зв`язку із відрядженням голови ФГ «Кубань» Гутника О.О. в період з 10.02.2020 по 21.02.2020 апеляційна скарга на додаткове рішення не була підписана керівником та направлена до суду. Вказані обставини, на думку відповідача, є поважною причиною попуску строку на апеляційне оскарження рішення.

Розглянувши клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд зазначає таке.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Пунктом 1 частини 2 статті 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

На розширення цих положень Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У справі "Устименко проти України" (Рішення від 29.10.2015) Європейський суд з прав людини зазначив, що задовольнивши клопотання про поновлення процесуального строку, не посилаючись при цьому на жодні конкретні обставини справи, і просто обмежившись вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, національним судом було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, можливість поновлення судом пропущеного строку не є необмеженою, суд має вказати підстави поновлення строку, і такі підстави мають бути об`єктивними і не можуть залежати від суб`єктивних чинників, якими керувався скаржник, та які призвели до пропуску строку на апеляційне оскарження.

Суд зазначає, що лише сам факт подання відповідного клопотання не передбачає обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк, оскільки в кожному випадку суд має визначити, з якої причини такий строк було пропущено заявником, та чи підлягає він відновленню; у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин справи оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та докази, що підтверджують доводи заявника, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як стверджує відповідач повний текст додатково рішення отримано ним 21.01.2020. Отже, відповідно до ч.2 ст. 256 ГПК України відповідач мав подати апеляційну скаргу до 10.02.2020.

Разом з цим матеріали справи наразі не містять доказів отримання відповідачем додаткового рішення 21.01.2020. До апеляційної скарги також не надано доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення.

З відбитку штампу «Укрпошта» на конверті, в якому надійшла апеляційна скарга на додаткове рішення від 13.01.2020, вбачається, що апеляційна подана 26.02.2020.

Посилання відповідача на укладання 05.02.2020 додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги № 15/01-01 від 15.01.2020 щодо підготовки апеляційної скарги на додаткове рішення, є необґрунтованим, оскільки:

- матеріали справи не містять ні договору про надання правничої допомоги №15/01-01 від 15.01.2020, ні додаткової угоди від 05.02.2020 до нього;

- укладання додаткової угоди лише 05.02.2020 зумовлено суб`єктивною поведінкою учасника процесу, залежало виключно від його волевиявлення і не може об`єктивно свідчити про неможливість своєчасного звернення з апеляційною скаргою.

При цьому, відповідачем жодним чином не обґрунтовано зволікання з поданням апеляційної скарги в період з 21.01.2020 по 05.02.2020.

Доводи відповідача щодо неможливості подання апеляційної скарги в період з 10.02.2020 по 21.02.2020 у зв`язку із відрядженням голови ФГ «Кубань» Гутника О.О. також є необґрунтованими.

Так, до апеляційної скарги в якості доказу перебування у відряджені голови ФГ «Кубань» надано незасвідчену копію наказу №07/20 від 10.02.2020, яка не може вважатися доказом відповідно до положень ст. 91 ГПК України. При цьому, заявником не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналу вказаного письмового доказу.

Навіть за наявності належним чином засвідченої копії зазначеного документу, вказана обставина не може вважатися непереборною та такою, що заважала відповідачу скористатися процесуальним правом на подання апеляційної скарги у встановлений законом строк.

Таким чином, вказані причини пропуску строку подання апеляційної скарги не можуть бути визнані судом поважними, а клопотання про його поновлення - обґрунтованим.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу (ч. 2 ст. 260 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Статтею 174 ГПУ України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164,172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що вказані в апеляційній скарзі підстави поновлення строку на подання апеляційної скарги визнані судом неповажними, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, 234, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без руху.

2. Встановити Фермерському господарству «Кубань» десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання йому можливості звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження вказавши інші підстави для поновлення строку.

3. Наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О.О. Крестьянінов