Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" березня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1115/19

Господарський суд Житомирської області у складі судді Машевської О.П.,

за участю секретаря судового засідання: Нероди І.В.

розглянувши клопотання ТОВ "ТД "Ирбис" від 19.02.20р. (вх. № г/с 5848/20 від 05.03.20р.) про колегіальний розгляд справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" (м.Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Ирбис" (м.Харків)

про розірвання договору та стягнення 189 941, 95 грн

за участю представників:

від позивача: Антоневська О.П., керівник-підписант, витяг № від 12.12.19, Бондар І.М., адвокат, ордер КВ №22108 від 07.10.19

від відповідача: Семерик Т.М. керівник , витяг № від 19.02.20 р. ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ухвали суду від 25.10.2019 року справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ирбис" про розірвання договору та стягнення 189 941,95грн розглядається за правилами загального позовного провадження, стадія - підготовче провадження.

Відповідно до ухвал суду від 16.01.20р. та від 29.01.20р.у підготовчому засіданні оголошено перерву до 16:30 год. 29.01.20 року та до 14:30год. 19.02.20р. для забезпечення реалізації процесуальних прав сторін спору на подання до суду письмових пояснень щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи ( йдеться про правила зберігання, транспортування, монтажу, обслуговування та експлуатації товару) та письмових заперечень (аргументів, міркувань) щодо таких пояснень за правилами ст. ст. 161 та 169 ГПК України.

Оскільки необхідність у вчиненні відповідних процесуальних дій унеможливлювала закінчення стадії підготовчого провадження у справі станом на 25.01.20р., на підставі ч. 4 ст.11 Кодексу суд застосував практику Європейського суду з прав людини як джерело права (п. 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України", п. 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України», п.41 рішення ЄСПЛ у справі «ТОВ «Солаз» проти України»).

Після перерви підготовче засідання суду 19.02.2020 року продовжено за участю керівника відповідача Семерика Т.М., яким повідомлено суд в усній формі про надіслання на його поштову адресу письмових пояснень без додатків щодо поданих позивачем додаткових доказів, а також про наявність у сторони відповідача письмового клопотання про розгляд справи колегіально у складі трьох суддів.

Судом задоволено усне клопотання керівника відповідача Семерика Т.М. щодо розгляду судом цього процесуального питання після отримання клопотання у письмовій формі, у зв`язку з чим оголошено перерву у судовому засіданні з одночасним ч. 4 ст. 11 Кодексу та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод до 14:30 год. 05.03.20р.

Після перерви підготовче засідання суду 05.03.2020 року продовжено за участю керівника відповідача Семерика Т.М., яким повідомлено суд в усній формі , що клопотання про розгляд справи колегіально у складі трьох суддів заявлено у формі заяви про вступ у справу як представника , яку подано до суду через підсистему "Електронний суд" 19.02.20р. та що сторона спору підтримує заявлене клопотання і просить постановити відповідну ухвалу.

Відповідно до п.п. 17.2 п.17 розділу XI Перехідні положення ГПК України всі передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду в день надходження документів.

Реєстрацію в автоматизованій системі документообігу суду клопотання ТОВ "ТД "Ирбис" від 19.02.20р. про колегіальний розгляд цієї справи проведено 05.03.20р. за вх. № г/с 5848/20 ( надалі у тексті - Клопотання про колегіальний розгляд справи).

Клопотання про колегіальний розгляд справи мотивовано її складністю, що підтверджується наступним:

- тривалість стадії підготовчого засідання перевищила встановлені норми у зв`язку з поданням позивачем суперечливих доказів, які формуються на протязі стадії підготовчого засідання, а обсяг поданих доказів є занадто великим ;

- позовна заява містить чотири позовні вимоги, які позивач обґрунтовує суперечливими доказами, оцінка яких потребує ретельності і особливої уваги;

- відсутня стала судова практика стосовно розгляду вимог, які випливають з поставки неякісного товару та заявлені поза межами позовної давності, водночас зазначена справа може стати прецедентом для розгляду інших подібних справ у спорах , що виникають з питань якості поставленого товару;

- до того ж позивачем укладення договору поставки обґрунтовується обставинами введення його в оману щодо предмету поставки.

Представники позивача в усній формі заперечили проти задоволення цього клопотання, оскільки не вважають наведені аргументи достатніми для визначення цієї справи як складної.

Клопотання про колегіальний розгляд справи задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Згідно ст. 15 вказаного Закону, справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю присяжних. Суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд. У судах функціонує Єдина судова інформаційна (автоматизована) система. Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом.

Приписами частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що справи у судах першої інстанції розглядаються суддею одноособово, крім випадків, визначених цим Кодексом. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності суду першої інстанції, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів, крім справ, які розглядаються в порядку наказного і спрощеного позовного провадження.

Визначальним у вирішенні питання про необхідність колегіального розгляду цієї справи є її категорія та складність.

Відповідно до п.1 ч. 1 статті 20 ГПК України суд першої інстанції, за загальним правилом, одноособово розглядає справи у спорах, що виникають при виконанні правочинів у господарській діяльності, і такий спір розглядається у цій справі.

Оцінюючи правову та фактичну складність справи, суд враховує, зокрема, відсутність обставин, що утруднюють розгляд справи, таких як множинність співпозивачів, співвідповідачів та інших учасників процесу, необхідність проведення експертиз та їх складність, необхідність допиту значної кількості свідків, участь у справі іноземного елемента та необхідність з`ясування і застосування норм іноземного права тощо.

За змістом статті 6 Кодексу суддівської етики , затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді.

У тих випадках, коли рішення у справі має бути прийняте суддею одноособово, він діє незалежно від своїх колег по суду (п.1.4 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23 ) (надалі у тексті - Бангалорські принципи поведінки суддів ).

Суддя удосконалює практичний досвід, необхідний для належного виконання ним своїх обов`язків, використовуючи для цих цілей можливості доступні для суддів. (п.6.3 Бангалорських принципів поведінки суддів). Такі можливості забезпечує доступ суддів , а також учасників судового процесу, до Єдиного державного реєстру судових рішень, де оприлюднені правові позиції Великої Палати Верховного Суду та касаційних судів у складі Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Завданням господарського судочинства є не лише неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, але й справедливе , що кореспондує з правилом ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку суд застосовує як джерело права ( ч.1 ст. 2 , ч.4 ст. 11 ГПК України).

Саме тому, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі ( ч.2 ст. 2 ГПК України).

Головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи ( ч.3 ст. 198 ГПК України).

У пункті 87 рішення Європейського суду з прав людини від 6 вересня 2005 року у справі "Салов проти України" наголошено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27 жовтня 1993 р., серія A, N 274, с. 19, параграф 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23 жовтня 1996 р., Reports 1996-V, стор. 1567-68, параграф 38). Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (див. рішення у справі Ruiz-Mateos, наведене вище, с. 25, параграф 63).

Окрім того, у практиці Європейського суду з прав людини під терміном "закон" прийнято розуміти норми, встановлені писаним правом, а також правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам "доступності" та "передбачуваності".... Водночас не можна уникнути ситуації, коли багато законів викладені термінами, які є, тією чи іншою мірою, неясними і тлумачення та застосування яких є питанням практики (див. рішення у справі "Санді Таймс" проти Сполученого Королівства" від 26.04.1979, серія А, № 30, п. 49). Наскільки чітко не були б сформульовані правові положення, завжди існує елемент судового тлумачення, оскільки завжди існує потреба у роз`ясненні спірних питань та в пристосуванні до зміни обставин (ухвала щодо прийнятності заяви № 65518/01 "Салов проти України" від 27.04.2004)( таку ж правову позицію викладено ВС у складі КГС у постанові від 21 лютого 2019 року у справі № 910/4738/18).

Частиною 10 ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо справа має розглядатися суддею одноособово, але цим Кодексом передбачена можливість колегіального розгляду такої справи, питання про призначення колегіального розгляду вирішується до закінчення підготовчого засідання у справі (до початку розгляду справи, якщо підготовче засідання не проводиться) суддею, який розглядає справу, за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, про що постановляється ухвала. Отже, вирішення питання колегіального розгляду справи у першій інстанції є дискреційними повноваженнями судді головуючого у справі.

Керуючись ч. 10 ст. 33, п. 17 ч.2 ст. 182, ст.ст.233-235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Ирбис" від 19.02.20р. ( вх. № г/с 5848/20 від 05.03.20р.) про розгляд справи №906/1115/19 колегією у складі трьох суддів.

Ухвала набрала законної сили 05.03.20р. та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено 06.03.20р.

Суддя Машевська О.П.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам ( рек. з пов.)