ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2020 р. Справа№ 910/8387/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

при секретарі судового засідання Бовсунівській Л.О.

за участю представників сторін

від позивача Кібець С.В., Зубченко О.Є.

від відповідача 1 не з`явився

від відповідача 2 не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "РВС Банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2019 (повний текст рішення складено 20.12.2019)

у справі №910/8387/19 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс"

до 1. Акціонерного товариства "РВС Банк"

2. Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни

про скасування рішення про державну реєстрацію, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "РВС Банк" та Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни про:

- визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46336266 від 05.04.2019, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6 кадастровий номер :91:176:0017 за Акціонерним товариством "РВС Банк", ;

- визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46336366 від 05.04.2019, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на будівлю торгівельно - офісного комплексу (літ. Д) за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв.м. за Акціонерним товариством "РВС Банк", .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" у 2012 році придбало будівлю торговельно - офісного комплексу (літ.Д) за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 24.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О.В. за реєстровим №802 та земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О. В. за реєстровим №801. Право власності на придбану позивачем будівлю торговельно-офісного (літ.Д) зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №35016692 від 01.08.2012, а право власності на придбану позивачем земельну ділянку кадастровий номер :91:176:0017 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4317420 від 03.06.2013.

За твердженнями позивача, 01.05.2019 останньому стало відомо, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зникли записи про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" на вказані будівлю та земельну ділянку. При цьому, позивач не вчиняв жодних правочинів щодо належних йому будівлі та земельної ділянки, не відчужував їх, не передавав у користування чи іпотеку третім особам.

При цьому на момент укладення позивачем договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 24.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О. В. за реєстровим №802 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О. В. за реєстровим №801, придбані позивачем будівля та земельна ділянка не були передані в іпотеку, щодо них не існувало жодних заборон на відчуження, були відсутні права третіх осіб на належне останньому нерухоме майно.

Таким чином позивач вважає, що державним реєстратором здійснено державну реєстрацію права власності на будівлю та земельну ділянку, за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6 за Акціонерним товариством "РВС Банк", в порушення вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2019 у справі №910/8387/19 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46336266 від 05.04.2019, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6 кадастровий номер :91:176:0017 за Акціонерним товариством "РВС Банк", .

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46336366 від 05.04.2019, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на будівлю торгівельно - офісного комплексу (літ. Д) за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367, 0 кв.м. за Акціонерним товариством "РВС Банк", .

Стягнуто з Акціонерного товариства "РВС Банк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" судовий збір у розмірі 3 842,00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

При ухваленні зазначеного рішення, місцевим господарським судом встановлено незаконність вищезазначених рішень державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. При цьому, суд зазначив, що заявлена позивачем вимога про визнання відсутнім у Акціонерного товариства "РВС Банк", , права власності на земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017 та на будівлю торговельно-офісного комплексу (літ.Д) за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв.м. не призводить до поновлення права позивача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "РВС Банк" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2019 скасувати, в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що іпотечні договори №№14/42353/Н-150206/І, 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007, укладені між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік" не припинили свою дію, оскільки судове рішення про визнання їх недійсними скасовані. Так, апелянт зазначає, що при зверненні стягнення на предмет іпотеки АТ «РВС Банк» дотримано вимоги ст.ст. 35,37 Закону України «Про іпотеку» щодо пред`явлення письмової вимоги боржнику та іпотекодавцю, а також щодо проведення оцінки предмета іпотеки перед зверненням стягнення. Крім того, апелянт вказує, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2020 по справі №910/8387/19 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2020 відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 04.03.2020.

20 лютого 2020 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення.

26 лютого 2020 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, від відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати оскаржуване рішення.

04 березня 2020 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, від відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 04.03.2020 з`явились представники позивача. Представники відповідача 1 та 2 в судове засідання не з`явились.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання відповідачів про відкладення розгляду справи №910/8387/19, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Обґрунтовуючи необхідність відкладення розгляду справи відповідачі зазначили про неможливість направити своїх представників в судове засідання. Інших обставин, які перешкоджають вирішенню спору в судовому засіданні в клопотаннях не зазначено.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотань відповідачів про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників відповідачів.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

18 травня 2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство "Сведбанк") (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік" (позичальник) укладено кредитний договір №6/42353/Н-191206/К (кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору банк має право надати позичальникові грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється, у розмірі, на строк та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитною лінією та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором (п.1.1).

Згідно з п.п.5.1, 5.1.1, 5.1.2 кредитного договору, виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором забезпечується іпотекою земельної ділянки за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6 та іпотекою будівлі торгово-офісного центру за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6.

18 травня 2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №14/42353/Н-150206/I, посвідчений 18.05.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за реєстровим номером 4372, відповідно до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік" передало Акціонерному комерційному банку "ТАС-Комерцбанк" в іпотеку земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017.

Також, 18.05.2007 між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №15/42353/Н-150206/I, посвідчений 18.05.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за реєстровим номером 4374, відповідно до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік" передало іпотекодержателю в іпотеку будівлю торгово-офісного центру (літ.Д), загальною площею 5367,40 кв.м, за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6.

Згідно з п.11 зазначених договорів іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі якщо на день, визначений з основного зобов`язання, іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та цим договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу так процентів за ним). При настанні зазначених у абзаці 1 цього пункту договору випадків, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим договором, у не менш ніж тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору.

Крім того, п.12.3.1 договорів іпотеки передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до статті 37 Закону України "Про іпотеку", у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п.12.3 договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений, шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. Також, сторони домовляються, що кандидатуру суб`єкта оціночної діяльності обирає іпотекодавець із запропонованого іпотекодержателем списку експертів в кількості не менше п`яти осіб. При оцінці предмету застави незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені діючим законодавством на момент оцінки. Якщо фактичний розмір заборгованості іпотекодавця за основним зобов`язанням, менший за вартість, вказану у висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, іпотекодержатель перераховую різницю на поточний рахунок іпотекодавця протягом 30 банківських днів, з моменту набуття у власність предмета іпотеки. Сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України "Про іпотеку" свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки, на підставі положень цього підпункту п.12.3 цього договору, є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцем в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 по справі №42/254, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.12.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 14.02.2012 визнано недійсними іпотечні договори №№14/42353/Н-150206/І, 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007, укладені між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" як правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік".

24 липня 2012 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" (покупець) придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю "Бауштоффе" (продавець) будівлю торговельно-офісного комплексу (літ.Д) за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 24.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О.В. за реєстровим №802 та земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О.В. за реєстровим №801.

Право власності на придбану позивачем будівлю торговельно-офісного комплексу (літ.Д) зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом про державну реєстрацію прав №35016692 від 01.08.2012.

Право власності на придбану позивачем земельну ділянку, кадастровий номер :91:176:0017, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4317420 від 03.06.2013.

Місцевим господарським судом встановлено, що 19.02.2019 Акціонерне товариство "РВС Банк", на підставі ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі №42/254 та іпотечних договорів №№14/42353/Н-150206/I та 15/42353/Н-150206/I від 18.05.2007, звернулося із заявою до державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" з метою відновлення прав іпотекодержателя, внаслідок чого державним реєстратором Чуйко Г.Г. (надалі - відповідач-2) 19.02.2019 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і зареєстровано іпотеку та заборону відчуження щодо земельної ділянки (реєстраційний номер 0) та будівлі торгово-офісного центру (реєстраційний номер 0).

05 квітня 2019 року Акціонерне товариство "РВС Банк" звернуло стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, на підставі іпотечних договорів №№14/42353/Н-150206/I та 15/42353/Н-150206/I від 18.05.2007, в зв`язку з чим за рішенням державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46336266 від 05.04.2019, якого здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6 кадастровий номер :91:176:0017 за Акціонерним товариством "РВС Банк", (номер запису 31052436) та за рішенням державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46336366 від 05.04.2019, здійснено державну реєстрацію права власності на будівлю торгівельно - офісного комплексу (літ.Д) за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв.м. за Акціонерним товариством "РВС Банк", (номер запису 31052540).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем-1 встановленого ст.ст.35, 37 Закону України "Про іпотеку" порядку задоволення вимог іпотекодержателя та на відсутність у відповідача-1 підстав для звернення стягнення на майно, належне позивачу, а у відповідача-2 відповідних підстав для державної реєстрації права власності на земельну ділянку та будівлю торгівельно-офісного комплексу за відповідачем-1, внаслідок скасування ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі №42/254 постановою Верховного Суду від 10.10.2019.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" (в редакції станом на дату прийняття відповідачем-2 оскаржуваних рішень), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 3 ст.33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч.1 ст.35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, опис вкладення у цінний лист від 05.03.2019, в якому вказано про надсилання на адресу останнього комерційної пропозиції та БПК без зазначення будь-яких ідентифікуючих ознак такого документу не свідчить про надсилання на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" саме боргового повідомлення кредитора за вих.№214/1/19т від 19.02.2019.

При цьому, матеріали справи не містять належних доказів надсилання на адресу боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Меджестік" письмової вимоги про усунення порушення за кредитним договором №6/42353/Н-191206/К від 18.05.2007, оскільки боржник за цим договором відмінний від іпотекодавця за договорами іпотеки.

Колегією суддів встановлено, що апелянтом до апеляційної скарги подано додаткові докази, на підтвердження направлення боржнику вимоги про погашення боргу, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Отже, за загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Обов`язок доказування тих або інших обставин справи визначається предметом спору.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Із правового контексту вищенаведеної норми слідує, що за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Водночас, суд переглядає справу також і за додатково поданими апеляційному суду доказами. Однак, подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об`єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду. Обмеження права на подання доказів в суд апеляційної інстанції покликано активізувати змагальний процес в суді першої інстанції. Його можливо розглядати як своєрідну процесуальну санкцію за невиконання особою, що бере участь у справі, своїх обов`язків по доказуванню в суді першої інстанції.

Таким чином, користуючись правами суду першої інстанції в межах повноважень, наданих апеляційному господарському суду процесуальним законом, Північним апеляційним господарським судом, з метою здійснення апеляційного перегляду та дотримання принципів справедливості й балансу інтересів, були досліджені документи на підтвердження доводів, подані позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції. Долучені до апеляційної скарги документи, подані без належного обґрунтування поважності причин неможливості подання їх до суду першої інстанції, в зв`язку з чим не приймаються до розгляду судом апеляційної інстанції.

Також, судом встановлено, що в порушення умов п.12.3.1 договорів іпотеки матеріали справи не містять доказів надання позивачу списку експертів в кількості не менше п`яти осіб для складання висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності для визначення ціни предмету іпотеки.

За змістом ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Пунктом 3 ч.1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Відповідно до п.п.5, 6 ч.1 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Як зазначалось вище, позивач придбав будівлю торговельно-офісного комплексу (літ.Д) за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 24.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О.В. за реєстровим №802 та земельну ділянки площею 0,0882 га за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О.В. за реєстровим № 801.

За змістом положень ст.ст.316, 317, 392 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Здійснення власником свого права власності, передусім, полягає в безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Якщо право власності на нерухоме майно, відповідно до закону, підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (п.3 ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України).

20 серпня 2012 року в Державному реєстрі іпотек здійснено реєстрацію іпотеки об`єктів нерухомого майна (вищезгаданих земельної ділянки та будівлі торговельно-офісного комплексу за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6), строк виконання зобов`язання 13.07.2022, іпотекодержатель - Компанія PRESAN LTD (реєстраційний номер компанії НЕ 273330), іпотекодавець - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс"; підстава обтяження - договір іпотеки, 1792, 20.08.2012, реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Поліщук О.Ю., реєстраційний номер 12895231 (копія витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №37460135 від 20.08.2012 в матеріалах справи).

20 серпня 2012 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено реєстраційні записи:

- щодо будівлі торговельно-офісного комплексу за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6: тип обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава обтяження - договір іпотеки, 1792, 20.08.2012; власник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" (); обтяжувач - Компанія PRESAN LTD (реєстраційний номер компанії НЕ 273330); реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Поліщук О.Ю.; реєстраційний номер 12895863 (копія витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №37460352 від 20.08.2012 наявна в матеріалах справи);

- щодо земельної ділянки за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6: тип обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава обтяження - договір іпотеки, 1792, 20.08.2012; власник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" (); обтяжувач - Компанія PRESAN LTD (реєстраційний номер компанії НЕ 273330); реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Поліщук О.Ю.; реєстраційний номер 12895993 (копія витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №37460490 від 20.08.2012 наявна в матеріалах справи).

Таким чином, іпотекодержателем вищезазначеного нерухомого майна з 20.08.2012 є Компанія PRESAN LTD.

Відтак, станом на час здійснення державним реєстратором Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Г.Г. реєстраційних дій 05.04.2019, стосовно спірних будівлі та земельної ділянки були та є чинними: договір купівлі-продажу нежилої будівлі від 24.07.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О.В. за реєстровим №802; договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О.В. за реєстровим №801; договір іпотеки, посвідчений 20.08.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поліщук О.Ю. за реєстровим №1793.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про незаконність державної реєстрації права власності на будівлю та земельну ділянку, розташованих за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, за Aкціонерним товариством "РВС Банк".

Таким чином, рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46336266 від 05.04.2019, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6 кадастровий номер :91:176:0017 за Акціонерним товариством "РВС Банк", (номер запису 31052436) та рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46336366 від 05.04.2019, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на будівлю торгівельно - офісного комплексу (літ.Д) за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв.м. за Акціонерним товариством "РВС Банк", (номер запису 31052540) підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Доводи апелянта щодо законності рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірне майно за відповідачем-1, в зв`язку з тим, що є ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі № 42/254, визнано нечинним рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011, яким було визнано недійсними іпотечні договори №№14/42353/Н-150206/І, 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007, укладені між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік", колегією суддів визнано безпідставними з огляду наступне.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 у справі №42/254, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.12.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 14.02.2012, визнано недійсними іпотечні договори №№14/42353/Н-150206/І, 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007, укладені між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк", як правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.01.2019 у справі №42/254 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Меджестік" до Публічного акціонерного товариства "Сведбанк", як правонаступника Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" про визнання недійсними іпотечних договорів №№14/42353/Н-150206/І, 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007, укладених між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік" було поновлено строк на подання апеляційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Голденграунд", відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі №42/254 заяву Акціонерного товариства "РВС Банк" про заміну сторони правонаступником задоволено. Замінено відповідача у справі №42/254 з Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" на його правонаступника - Акціонерне товариство "РВС Банк", заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Меджестік" про відмову від позову у справі №42/254 задоволено. Прийнято відмову від позову позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Меджестік" у справі №42/254, визнано нечинним рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 у справі №42/254, провадження у справі №42/254 закрито.

Постановою Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №42/254 ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 02.01.2019 та ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі №42/254 скасовано, справу №42/254, у скасованій частині, направлено на новий апеляційний розгляд до Північного апеляційного господарського суду на стадію розгляду питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 у справі №42/254 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Голденграунд" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 у справі №42/254.

З огляду на викладене рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 у справі №42/254, яким визнано недійсними іпотечні договори №№14/42353/Н-150206/І, 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007, укладені між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік" є таким, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

З огляду на викладене, іпотечні договори №№14/42353/Н-150206/І, 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007, укладені між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджестік" є недійсними, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Таким чином відповідач-1 не є та не був іпотекодержателем по відношенню до належного позивачу спірного майна, право власності на яке було незаконно зареєстроване відповідачем-2 за Акціонерним товариством "РВС Банк". Відтак, здійснення державної реєстрації права власності на спірне майно за відповідачем-1 є безпідставним та суперечить вимогам Закону України "Про іпотеку".

Щодо обраного позивачем способу захисту, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.4 ст.37 Закону України "Про іпотеку" рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Згідно з ч.1 ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Так, ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у разі скасування, на підставі рішення суду, рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Наведені норми встановлюють можливість оскарження до суду рішення державного реєстратора та визначають скасування рішення про державну реєстрацію прав як підставу для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, заявляючи позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень, прийнятих державним реєстратором, фактично має намір скасувати записи про державну реєстрацію за Акціонерним товариством "РВС Банк" права власності на земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6 кадастровий номер :91:176:0017 та на будівлю торгівельно - офісного комплексу (літ.Д) за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв.м.

Реалізуючи визначене у ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа наводить у позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

В свою чергу, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Спосіб захисту повинен насамперед слугувати поновленню порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу.

Пунктом 91 постанови Великої палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16 зазначено, що запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав.

У п.92 наведеної постанови Верховний Суд зазначив, що з метою реального захисту та відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суди попередніх інстанцій правильно зазначили про наявність правових підстав для скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В. про державну реєстрацію за ТОВ "НІКІ" прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 28054465 від 03.02.2016, 11:30:27, щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :08:002:0006, площею 5,637 га, цільове призначення - для обслуговування адміністративно-виробничих будівель і споруд, що знаходиться за наведеною адресою, та розташовані на цій земельній ділянці адміністративно-виробничі приміщення, об`єкт житлової площі.

Таким чином, беручи до уваги, що прийняття спірних рішень державним реєстратором, порушує законні права власника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" на зазначене майно, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав відповідає тому, що встановлений Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При цьому, доводи апелянта щодо неналежного відповідача 2 (Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни) колегією суддів визнано безпідставними, оскільки належним відповідачем у такому спорі має бути особа, реєстрацію речового права якої оскаржує позивач. Участь державного реєстратора, який вніс відомості щодо наявності речового права на спірне майно в іншої особи, як співвідповідача в разі, якщо позивач вважає його винним у порушенні своїх прав, не змінює приватноправового характеру цього спору.

Аналізуючи положення ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та ст.4 Господарського процесуального кодексу України, можна зробити висновок про те, що відповідно до спеціальних норм права, якими є положення ст.20 Господарського кодексу України, способами захисту цивільних прав визначено не тільки "визнання права", але й "визнання відсутності права". Разом з тим, за приписами ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, такі способи захисту є допустимими, якщо позивач доведе, що "визнання права" чи "визнання відсутності права" порушує саме майнові права та інтереси позивача.

Отже, вирішуючи спір про "визнання права" чи "визнання відсутності права", господарський суд повинен диференціювати такі позовні вимоги від вимог про встановлення юридичних фактів, які не підвідомчі судам господарської юрисдикції, а підвідомчі цивільним судам. При цьому, судам належить встановити чи існує між сторонами "спір про право", якими правовими механізмами таке право може бути захищене, чи є достатнім для його захисту саме "визнання права" чи "визнання відсутності права", чи потрібне застосування інших механізмів для захисту існуючого права, виходячи з правовідносин сторін.

Так, позивачем заявлена вимога про визнання відсутнім у Акціонерного товариства "РВС Банк", , права власності на земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017 та на будівлю торговельно-офісного комплексу (літ.Д) за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв.м.

В той же час, за своєю суттю зазначена вимога є вимогою про встановлення факту, який має юридичне значення. Встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди відкривають провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин. Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимога про визнання відсутнім у Акціонерного товариства "РВС Банк", , права власності на земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017 та на будівлю торговельно-офісного комплексу (літ.Д) за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв.м. не призводить до поновлення права позивача та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2019 у справі №910/8387/19 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "РВС Банк" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2019 у справі №910/8387/19 без змін.

2.Справу №910/8387/19 передати до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.03.2020

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна