ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

11 березня 2020 року Справа № 916/115/19
м.Одеса

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: М.А. Мишкіної

суддів: Л.О. Будішевської, С.В.Таран

(склад судової колегії змінений відповідно до розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №47 від 21.02.2020р. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2020р.)

Розглянувши поза межами судового засідання клопотання Державної установи «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України» про зупинення провадження у справі при розгляді апеляційної скарги Державної установи «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України»

на рішення господарського суду Одеської області від 15 жовтня 2019 року

у справі № 916/115/19

за позовом Управління обласної ради з майнових відносин

до Державної установи «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України»

про зобов`язання звільнити будівлі та споруди та повернути за актом приймання-передачі будівлі та споруди

та

за зустрічним позовом Державної установи «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України»

до Управління обласної ради з майнових відносин

про визнання недійсним з моменту укладення договору оренди будівель та споруд

встановив:

16.01.2019р. Управління обласної ради з майнових відносин (надалі - позивач, Управління) звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Державної установи «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України» (надалі - відповідач, Інститут), в якому просило суд:

- зобов`язати відповідача звільнити будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Лермонтовський, 6, які були передані за договором оренди від 17.11.2015р.;

- зобов`язати відповідача повернути за актом приймання-передачі будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Лермонтовський, 6, та які були передані за договором оренди від 17.11.2015р., до Управління обласної ради з майнових відносин.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.12.2012р. №273185 будівлі та споруди, розташовані за адресою: м.Одеса, пров.Лермонтовський, 6, належать на праві власності територіальній громаді сіл, селищ, міст області в особі Одеської обласної ради; Управління є балансоутримувачем нерухомого майна, яке розташоване за вищезазначеною адресою.

17.11.2015р. між Управлінням обласної ради з майнових відносин та Державною установою «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України» було укладено договір оренди майна, на користування будівлями та спорудами, у тому числі частину будівлі-пам`ятки культурної спадщини літ. А площею 1493,5 кв.м., літ. Б площею 739,0 кв.м., літ. В площею 334,3 кв.м., літ. Г площею 375,0 кв.м., літ Д площею 28,5 кв.м., літ. Е площею 137,0 кв.м., огорожу №1-3, мостіння 1, які розташовані за адресою: м .Одеса , пров. Лермонтовський , 6 , з метою розміщення державної установи. Відповідно до п.9.1. договору оренди він діє до 17.10.2018р., після чого його дія припиняється в силу умов п.9.4. цього договору. Управління не мало наміру продовжувати договір оренди від 17.11.2015р., про що повідомило відповідача листом від 04.09.2018р. №0501/2051. Серед підстав для відмови від продовження строку дії договору оренди від 17.11.2015р. орендар зазначив про такі: договори страхування об`єкта оренди укладено пізніше, ніж передбачено у договорі оренди та вони не відповідають умовам договору оренди; орендарем порушено строки подання договорів страхування орендодавцю; орендарем порушено строки укладання охоронного договору. З підстав закінчення терміну дії договору оренди від 17.11.2015р. орендодавець наполягає на порушенні орендарем умов договору оренди в частині своєчасного повернення об`єкта оренди орендодавцю.

З посиланням на норми п.2 ч.1 ст.17, ст.10 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», ч.1 ст.783, ст.526 ЦК України, ч.1 ст.193 ГК України позивач просив задовольнити позовні вимоги.

05.03.2019р. відповідач подав місцевому господарському суду зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати недійсним з моменту укладення договір оренди, укладений між сторонами 17.11.2015р.

В обґрунтування вимог зустрічного позову відповідач, зокрема, зазначив, що від імені Управління договір був укладений не уповноваженою особою, отже договір не відповідає вимогам ч.3 ст.203ЦК України. Крім того, у договорі не зазначені платіжні реквізити Управління; оскільки договір передбачає проведення розрахунків, зазначення у ньому реквізитів є обов`язковою умовою. Відсутність у договорі оренди реквізитів Управління свідчить про невідповідність цього договору чинному законодавству (ст.180 ГК України), та, як наслідок, його недійсність на підставі ч.1 ст.203 ЦК України.

27.03.2019р. Інститут подав суду першої інстанції заяву про зміну підстав зустрічного позову, в якій зазначив, що зміненою підставою зустрічного позову є та обставина, що договір оренди від імені Управління був підписаний (укладений) не уповноваженою особою - ані начальником Управління Лунгулом В.В., ані його першим заступником ОСОБА_1, тому оспорюваний договір оренди підлягає визнанню недійсним з підстав, передбачених ч.3 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України.

Ухвалою місцевого господарського суду від 01.04.2019р. об`єднано в одне провадження із первісним позовом у справі вимоги за зустрічним позовом.

Ухвалами суду першої інстанції від 25.04.2019р. задоволено клопотання ДУ "Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України" від 01.04.2019р. за вх.№2-1481/19 про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України; зупинено провадження по справі.

15.08.2019р. до суду від Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта №140-П від 31.07.2019р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.10.2019р. (суддя І.А.Малярчук):

- задоволено повністю первісний позов Управління обласної ради з майнових відносин;

- зобов`язано ДУ «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України» звільнити будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Лермонтовський, 6, які були передані за договором оренди від 17.11.2015р.;

- зобов`язано ДУ «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України» повернути за актом приймання-передачі будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Лермонтовський, 6, та які були передані за договором оренди від 17.11.2015р., до Управління обласної ради з майнових відносин;

- стягнуто з ДУ «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України» на користь Управління обласної ради з майнових відносин 3842грн. судового збору;

- відмовлено повністю у задоволенні позову ДУ «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України».

Рішення обґрунтоване посиланням на норми ч.ч.1,4 ст.202, ч.ч.1,3 ст.92, ч.ч.1,2 ст.207, ч.ч.1-3 ст.237, ч.ч.1-3,5 ст.203, ч.ч.1-3 ст.215, ч.1 ст.759, ч.1 ст.764, ч.1 ст.785 ЦК України, ч.ч.1-3 ст.17, ч.ч.1-2 ст.26 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та вмотивоване наступним.

В частині зустрічного позову: із висновку №140-П від 31.07.2019р. судового експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Молчанової В.П. вбачається, що підпис у графі "В.В. Лунгул" у договорі оренди майна від 17.11.2015р. виконаний ОСОБА_1 . Даний висновок приймається судом як належний доказ, він складеним компетентною особою у специфічній галузі знань, іншій ніж, правова. Стосовно вказаного висновку відсутні підстави вважати його таким, що не відповідає чинному законодавству, а відповідні твердження Інституту щодо безпідставності складання висновку Молчановою В.П. спростовані поданими експертною установою доказами. Станом на дату укладення договору оренди від 17.11.2015р. ОСОБА_1 , який за посадою був першим заступником начальника Управління, згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно Управління обласної ради з майнових відносин станом на 11.11.2015р. є підписантом без обмежень повноважень, тобто, наділений повноваженнями виступати від імені Управління у зносини з іншими юридичними чи фізичними особами. При цьому, у Положенні про Управління обласної ради з майнових відносин, затвердженому рішенням Одеської обласної ради №109-V від 10.11.2006р., зі змінами згідно рішення Одеської обласної ради №1385-VI від 29.05.2015р., відсутні будь-які обмеження повноважень першого заступника начальника Управління щодо укладення договорів оренди від імені Управління. Проставлення підпису ОСОБА_1 у графі "ОСОБА_2" не вбачається судом за істотне порушення визначених законом правил укладання правочинів також за тієї умови, що спірний договір оренди було в подальшому схвалено його сторонами шляхом його виконання. Отже зустрічний позов задоволенню не підлягає.

В частині первісного позову: положеннями договору від 17.11.2015р. передбачене автоматичне, не обумовленими нічиїми діями та рішеннями, припинення дії договору оренди по закінченню строку його дії, в даному випадку визначеному конкретною календарною датою, 17.10.2018р. Листи орендодавця від 04.09.2018р., від 25.10.2018р. №0501/2573, від 13.11.2018р. №0501/2754 про припинення дії договору носять характер повідомлення про такий факт припинення та про небажання орендаря продовжувати чи переукладати договір оренди та взагалі надсилання подібних листів умовами договору оренди від 17.11.2015р. не передбачено. З огляду на сукупний аналіз положень п.п.9.1., 9.7. договору оренди від 17.11.2015р., пролонгація його дії має відбуватись за взаємною згодою сторін, а матеріали справи не містять доказів наявності досягнення сторонами такого договору згоди на продовження його дії. З врахуванням закінчення строку дії договору оренди 17.10.2018р., не пізніше 22.10.2018р., як то передбачено п.9.5. вказаного договору, орендар повинен був повернути майно орендодавцю, чого зроблено не було, у зв`язку з чим є правомірними позовні вимоги Управління щодо звільнення та повернення йому об`єкту оренди.

22.11.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області надійшла апеляційна скарга Державної установи «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України», в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржник, зокрема, зазначив, що:

ухвалою суду першої інстанції від 11.09.2019р. було задоволено клопотання представника скаржника про виклик у судове засідання та допит судового експерта Молчанової В.П. Проте ця ухвала виконана не була, судового експерта в суді не було допитано;

- скаржник висловлює свої заперечення щодо ухвал суду від 16.09..2019р. та від 25.09.2019р. в частині зобов`язання надати відомості керівника Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, оскільки цими ухвалами суд витребував у Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України певні докази, а відповідно до ч.4 ст.74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору з власної ініціативи;

- письмові пояснення судового експерта Молчанової В.П. щодо заміни експерта та порядку проведення експертного дослідження є недопустимими доказами, у зв`язку із чим рішення суду на них ґрунтуватись не може;

- суд визнав допустимим доказом висновок експертизи №140-П, проте цей доказ не є допустимим, оскільки не зрозуміло, у зв`язку із чим клопотання експерта підписане судовим експертом Апальковим П.Є., в той час як сам висновок складений судовим експертом Молчановою В.П.;

- суд вважав доведеною ту обставину, що підпис у договорі оренди від 17.11.2015р. від імені ОСОБА_2 виконаний уповноваженою особою - ОСОБА_1, проте такий висновок не підтверджується допустимими доказами, цей висновок зроблений на підставі недопустимого доказу (ч.2 ст.77 ГПК України);

- під час апеляційного перегляду справи підлягають дослідженню обставини проведення експертизи та складання висновку судової експертизи - якому експерту та коли було доручено проведення експертизи, у зв`язку із чим клопотання експерта підписано одним експертом, а висновок складений іншим, чи досліджувались експертом експериментальні зразки підпису ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2, які були затребувані експертом у клопотанні від 14.05.2019р.

Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду (головуючий суддя Л.В.Поліщук, судді С.В.Таран, Л.О.Будішевська):

- від 29.11.2019р. апеляційну скаргу залишено без руху;

- від 26.12.2019р. поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження рішення та відкрите апеляційне провадження у справі;

- від 13.01.2020р. призначено справу до розгляду у судовому засіданні 04.02.2020р.

04.02.2020р. Державна установа «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України» подала Південно-західному апеляційному господарському суду:

- клопотання про зупинення провадження у справі №916/115/19 до набрання законної сили рішенням у справі №916/1635/19;

- клопотання про виклик у судове засідання експерта Молчанової В.П. для роз`яснення висновку експертизи;

- клопотання про повернення справи до суду першої інстанції для розгляду письмових зауважень щодо повноти та правильності протоколу судового засідання від 15.10.2019р.

У судовому засіданні 04.02.2020р. оголошено перерву до 24.02.2020р., вищезазначені клопотання судом не розглянуті. У зв`язку із перебуванням головуючого судді Л.В.Поліщук у відпустці з 18.02.2020р. по 28.02.2020р., розпорядженням керівника апарату суду №47 від 21.02.2020р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/115/19.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2020р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - М.А.Мишкіна, судді: Л.О.Будішевська, С.В. Таран

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2020р. прийнято справу №916/115/19 до провадження у зміненому складі суду: головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді: Л.О.Будішевська, С.В.Таран зі стадії підготовки справи до апеляційного розгляду; направлено матеріали справи №916/115/19 до господарського суду Одеської області для усунення недоліків, а саме, для розгляду зауважень ДУ «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України» з приводу неправильності відомостей, вміщених в протоколі судового засідання 15.10.2019р. (вх.№1779/20 від 27.01.2020р.); встановлено господарському суду Одеської області строк до 10.03.2020р. для розгляду зауважень; постановлено після розгляду зауважень матеріали справи повернути до Південно-західного апеляційного господарського суду.

03.03.2020р. матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши клопотання скаржника про зупинення провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування клопотання ДУ «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України» зазначає наступне. Розгляд справи №916/115/19 пов`язаний із висновками, які будуть зроблені під час розгляду справи №916/1635/19 за позовом Інституту до Одеської обласної ради про визнання протиправними рішень та скасування свідоцтва про право власності. Предметом розгляду у справі №916/1635/19 є скасування свідоцтва про право власності, виданого Одеській обласній раді на будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м.Одеса, пров.Лермонтовський, 6. У разі задоволення позовних вимог суд встановить відсутність у Одеської обласної ради права власності на вищезазначені споруди та це матиме наслідком неможливість задоволення позову Управління у справи №916/115/19.

Отже висновки суду у справі №916/1635/19 мають преюдиційне значення для вирішення справи №916/115/19, предметом спору у якій є зобов`язання Інституту повернути вказані будівлі та споруди власникові, чиє право оспорюється.

На теперішній час у справі №916/1635/19 господарським судом м.Києва постановлене рішення від 24.01.2020р., яке не набрало законної сили.

Відповідно до ст.267 ГПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду: 1) з`ясовує питання про склад учасників судового процесу; 2) визначає характер спірних правовідносин та закон, який їх регулює; 3) з`ясовує обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень; 4) з`ясовує, які обставини визнаються чи заперечуються учасниками справи; 5) вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції; 6) за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача; 7) за клопотанням учасників справи вирішує питання щодо вжиття заходів забезпечення позову; 8) вчиняє інші дії, пов`язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи. Підготовчі дії, визначені пунктами 5, 6 частини першої цієї статті, вчиняються з дотриманням прав всіх учасників справи подати свої міркування або заперечення щодо їх вчинення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо під час вивчення матеріалів справи суд виявить нерозглянуті зауваження на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами, нерозглянуті письмові зауваження щодо повноти чи правильності протоколу судового засідання, невирішене питання про ухвалення додаткового рішення, суд постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Згідно із ч.1 ст.270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно із п.4 ч.1 ст.229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Згідно із ч.2 ст.281 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Системний аналіз положень статей 80,86, 227 ГПК України свідчить про те, що сторони у кожній справі мають право подавати докази на обґрунтування своїх вимог та заперечень, а суд, розглядаючи спір по суті, наділений повноваженнями з оцінки та безпосереднього дослідження доказів у конкретній справі, за винятком об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, чи до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. При цьому, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом розгляду в даній справі №916/115/19 за первісним позовом є повернення майна після закінчення дії договору оренди, за зустрічним позовом - визнання договору оренди недійсним з моменту укладення з підстав підписання договору неупоноваженою особою.

При цьому зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а саме:

- відповідність договору оренди вимогам ч.ч.1,3 ст.203 ЦК України (що є предметом судового розгляду за зустрічним позовом);

- наявність підстав для повернення майна Орендодавцю після закінчення дії договору оренди згідно із нормами ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та ЦК України (що є предметом первісного позову).

Будь-якої об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення спору у справі №916/1635/19, в межах якої оспорюються правовстановлюючі документи Одеської обласної ради на будівлі та споруди по пров.Лермонтовському, 6 у м.Одесі колегія суддів не убачає, натомість вважає, що у разі задоволення позовних вимог про скасування свідоцтва про право власності, виданого Одеській обласній раді, можуть виникнути підстави для оспорення договору оренди у зв`язку із його укладанням особою, яка не є власником, тобто інші підстави, ніж зазначаються у зустрічній позовній заяві ДУ «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України».

З наведеного випливає, що вирішення справи №916/115/19 не залежить від результатів розгляду справи №916/1635/19.

Отже підстави для задоволення клопотання представника ДУ «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України» про зупинення провадження у справі відсутні, позаяк об`єктивна неможливість розгляду цієї справи не існує.

При цьому, колегія суддів також враховує, що згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

ЄСПЛ неодноразово нагадував, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006р. у справі «Красношапка проти України»).

Зупинення провадження у даній справі без належних для цього підстав призвело би до затягування строків розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що у сукупності із вищевикладеним є підставою для відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження.

Керуючись ст.ст.227, 232-234, 235, 236, 240, 267, 281 ГПК України, колегія суддів -

ухвалила:

У задоволенні клопотання Державної установи «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України» про зупинення провадження у справі №916/115/19 до набрання законної сили рішенням у справі №916/1635/19 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання згідно ст.235 ГПК України.

Згідно ст.286, п.3 ч.1 ст.287 ГПК України судом касаційної інстанції у господарських справах є Верховний Суд. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно ч.1 ст.288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у зупиненні провадження не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран