УХВАЛА

м. Київ

27.02.2020Справа № 34/557-35/414

Колегія суддів Господарського суду міста Києва у складі Головуючого судді Мандриченка О.В., судді Балаца С.В., судді Борисенко І.І., розглянувши клопотання Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк"

про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа

За позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Мандарин Ойл"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина-Закарпаття"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "АТІКВА"

4) Малого приватного підприємства "Ольвія"

5) Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАТРА-ТЕР"

6) Спільного українсько-англійського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Інвест"

7) Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП-М"

8) Публічного акціонерного товариства "Закарпатнафтопродукт-Мукачево"

9) Великоберезнянська районна державна адміністрація Закарпатської області (Великоберезнянська райдержадміністрація);

10) ОСОБА_1 ;

11) ОСОБА_2 ;

12) ОСОБА_3 ;

про звернення стягнення на предмет іпотеки в розмірі 205 128 100,12 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Гаркавенко І. І., адвокат, довіреність № 11 від 02.01.2020 р.;

Від відповідача 1: не з`явилися;

Від відповідача 2: не з`явилися;

Від відповідача 3: не з`явилися;

Від відповідача 4: не з`явилися;

Від відповідача 5: Глущенко А. М., адвокат, ордер серії ЧК № 137707 від 14.11.2019 р.;

Від відповідача 6: не з`явилися;

Від відповідача 7: не з`явилися;

Від відповідача 8: не з`явилися;

Від відповідача 9: не з`явилися;

Від відповідача 10: не з`явилися;

Від відповідача 11: не з`явилися;

Від відповідача 12: не з`явилися.

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 34/557-35/414 за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Мандарин Ойл" заборгованості за кредитним договором № 22.1/357-КЛТ-08 від 23.12.2008 в сумі 205 128 100,12 грн. та в рахунок погашення заборгованості звернення стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки.

Справа розглядалася судами неодноразово, до справи залучалися інші учасники, склад суду змінювався в порядку, передбаченому процесуальним законодавством.

27.02.2020 в судовому засіданні судом розглядалася по суті клопотання позивача про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа, згідно з якого банк просить суд: замінити сторону виконавчого провадження в ухвалі Господарського суду міста Києва від 22.04.2013 року на: ОСОБА_1 , Великоберезнянську районну державну адміністрацію Закарпатської області, ТОВ «ВАТРА-ТЕР», ТОВ «АТП-М», ТОВ «АТІКВА», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; поновити строк для пред`явлення виконавчого документа - ухвали Господарського суду міста Києва від 22.04.2013 року, до виконання.

Обгрунтовуючи клопотання про заміну боржників у виконавчому провадженні, позивач вказує, що накладення арешту на іпотечне майно, яке належало ТОВ «Калина-Закарпаття» виявилося неможливим, оскільки заначене майно було віджучене останнім на користь третіх осіб.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Ватра-Тер" в судовому засіданні та у своїх письмових поясненнях проти клопотання позивача заперечував, у задоволенні просив відмовити.

Розглянувши клопотання Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа, суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно з ч. 1 ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, шодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Положенням ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 520 ГК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Підставою заміни сторони боржника у виконавчому провадженні є зміна сторони зобов`язання на підставі правочину (договір про переведення боргу) або реорганізація юридичної особи.

Таким чином, зміна сторони боржника можлива виключно за умови наявності відповідного правочину, що посвідчував би перехід обов`язків від первісного боржника до нового боржника.

Оскільки заявником не було надано доказів, які би підтверджували перехід обов`язків первісних боржників (ТОВ «Калина Закарпаття» та ТОВ «Атіква») до осіб, яких позивач зазначає, як нових боржників, суд приходить до висновку, що клопотання позивача про заміну сторони виконавчого провадження є безпідставним та необгрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа - ухвали Господарського суду м. Києва від 22.04.2013 р. до виконання.

Відповідно до ч. 1. ст. 329 ГПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з ч. 3 ст. 329 ГПК України, про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Можливість поновлення судом пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання безпосередньо пов`язана з наявністю поважних причин його пропуску.

У свою чергу, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому ГПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили його пропуск. У кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин його пропуску. Причини поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання оцінюються судом, виходячи з доказів, наданих в їх обґрунтування.

З заявленого позивачем клопотання вбачається, що останній не надав жодних обґрунтованих доказів поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2013 за заявою Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет іпотеки, перелік яких відповідає переліку майна, визначеного позивачем у заяві банку 15-11-б.б/3442 від 11.06.2019. Вказана ухвала була залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 12.11.2013.

Матеріали справи містять підтвердження того, що позивач звертався до органів виконання судових рішень для примусового виконання ухвали суду від 22.04.2013 й постановами державного виконавця було відкрито виконавче провадження, накладено арешт на майно та в подальшому закрито виконавче провадження на підставі п. 8. ч. 1 ст. 49 Закону України "про виконавче провадження" (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Відхиляючи подану заяву, суд враховує достовірність тверджень позивача про те, що упродовж розгляду спору у справі № 34/5578-35/414 учасниками провадження вчинялися дії, спрямовані на відчуження спірного майна, яким забезпечено виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Золотий мандарин Ойл" грошових зобов`язань за кредитним договором № 22.1/357-КЛТ-08 від 23.12.2008. У зв`язку з цим, суд зауважує, що відповідно до чинного законодавства (Господарський процесуальний кодекс України, Закон України "Про виконавче провадження") ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, а стадія виконання судових рішень є невід`ємною стадією судового процесу. Позивач як сторона виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 22.04.2013 (стягувач) мав відповідні права та не був позбавлений можливості перевіряти стан виконавчого провадження, яке передбачало накладення арешту на спірне майно, та обов`язок добросовісно користуватися такими правами стягувача як-то ознайомлюватися з матеріалами, ініціювати оскарження дії чи бездіяльності органу виконання судових рішень у разі необхідності тощо.

Суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують обставин, покладених в основу ухваленого процесуального документу та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 234, 329, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з 27.02.2020 та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом десяти днів.

Повний текст ухвали складено 02.03.2020

Головуючий cуддя О.В. Мандриченко

Суддя С.В. Балац

Суддя І.І. Борисенко