РІШЕННЯ

10 березня 2020 року Справа № 913/20/20

Господарський суд Луганської області у складі судді Масловського С.В., розглянувши матеріали позовної заяви без номеру та без дати

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (місцезнаходження: пр. Дмитра Яворницького, б. 108, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49602)

до Публічного акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" (місцезнаходження: вул.Малиновського, б. 1, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100)

про стягнення 37180 грн 00 коп.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою без номеру та без дати (вхідний номер згідно штампу канцелярії Господарського суду Луганської області №913/20/20 від 03.01.2020) до Публічного акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" з вимогою про стягнення штрафу в сумі 37180 грн 00 коп. за невірно зазначену масу вантажу в залізничній накладній від 25.06.2019 №50409085 у вагоні №67163923.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у червні 2019 року Публічне акціонерне товариство "Лисичанськвугілля" згідно накладної №50409085 зі станції Новодружівська Донецької області здійснило відправлення вагону №67163923 на станцію Покровськ Донецької області, однак, під час проходження вагону через станцію Павлоград-1 Придніпровської залізниці на підставі ст. 24 Статуту залізниць України уповноваженими особами Акціонерного товариства "Українська залізниця" було проведено перевірку маси вантажу в вагоні, за результатами якої встановлено, що маса вантажу у даному вагоні не відповідає масі, зазначеній у накладній, у зв`язку з чим позивач скористався своїм правом на нарахування штрафу, передбаченим ст. 118 Статуту залізниць України. Зазначене стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 08.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у строк, встановлений судом, не скористався, поважні причини неподання якого не повідомив, у зв`язку з чим на підставі приписів ч.9 ст.165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Луганської області, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до накладної №50409085 від 25.06.2019, яка у відповідності зі ст.6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, зі станції Новодружівська Донецької залізниці на станцію Покровськ Донецької залізниці відправлено вагон №67163923 з вантажем - вугілля кам`яне не поіменоване в алфавіті.

Вантажоодержувачем за вказаною залізничною накладною (графа 4) є ПрАТ «ЦЗФ» «Мирноградська»(далі - вантажоодержувач) за адресою: 85327, Донецька область, м.Мирноград, вул.Шосейна,2.

Вантажовідправником за даною залізничною накладною (графа 1) є ПАТ «Лисичанськвугілля».

Відповідно до долученого позивачем комерційного акту №454502/11 від 29.06.2019, засвідченого підписами начальника станції ОСОБА_1 , прийомоздавальника ОСОБА_2 та приймальника поїздів ОСОБА_3 , 29.06.2019 на станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці при контрольному зважуванні вагона №67163923 виявлено, що вантаж вугілля кам`яне, брутто - 80750кг, тара з документу 22200кг, нетто - 58550кг, що менше маси зазначеної в документі на 4750кг. Зважування проводилось без відчеплення при повній зупинці на справних повірених 150 т вагонних вагах №10 ст.Павлоград-1 (протокол випробування 29.11.2018) прийомоздавальником ОСОБА_2 в присутності ДС ОСОБА_1. , приймальника поїздів ОСОБА_3 , СК-3 ст.Синельникове 1 ОСОБА_6 . Зважування проводилось двічі комісією в тому ж складі, маса брутто 80750кг не змінилась. Навантаження в вагоні нижче бортів 50-60см, рівномірне, вантаж маркований поперечними бороздами, без виїмок та заглиблень. Вагон в технічному відношенні справний, бездверний, люка зачинені, течі та слідів течі вантажу не має. Начальник вантажного району по штату відсутній.

Відповідно до долученого позивачем акту загальної форми №243, 29.06.2019 виконане контрольне зважування вагона №67163923 на справних повірених вагонних вагах №10 ст.Павлоград 1(протокол випробування 29.11.2018) без відчеплення при повній зупинці. В документі зазначається: вугілля кам`яне, не поіменоване в алфавіті, вантаж розміщено та закріплено згідно п.4 гл.1 гл.14 п.2, п.3.1 ТУ Додатка 3 до СМГС, навантаження навалом, нижче бортів, вантаж маркований опилками 7 полос шириною 20см від борту до борту, нетто - 63300кг, тара - 22200кг. В дійсності виявилось: вантаж вугілля кам`яне не поіменоване в алфавіті, насипом, брутто - 80750кг, тара з документу 22200кг, нетто - 58550кг, що менше маси на 4750кг. Навантаження в вагоні нижче бортів 50-60см, рівномірне, вантаж маркований поперечними бороздами, без виїмок та заглиблень. Вагон в технічному відношенні справний, бездверний, люка зачинені, течі та слідів течі вантажу не має. Вагон затриманий для складання актового матеріалу.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати у сумі 37180грн 00 коп.

Відповідно до статей 909 ЦК України, 307 ГК України, та ст. 22 Статуту, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

Відповідно до ст.23 Статуту залізниць України, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 (надалі - Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 року №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10 вересня 2001 року за №798/5989). У відповідності до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (ч. 1 п. 1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з положенням ст. 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року №863/5084.

Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

В силу приписів ч.ч. 1, 2 ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (п.4 ст.52 Статуту залізниць України).

Згідно з п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Статуту залізниць України, за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), а у даному випадку спірні вагони є напіввагонами, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Залізниця має перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах. України, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

У відповідності зі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 05.04.2018 у справі №906/533/17.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається ( ч.1 ст.231 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з приписами ст.122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту, якою передбачено стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, якими чітко визначено розмір штрафу, який розраховується від провізної плати за всю відстань перевезення.

За положеннями ч.1 ст.24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей зазначених ними у накладній.

Наведена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Наведене узгоджується з позицією Верховного суду у складі Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 05.02.2019 року у справі №914/2339/17.

Судом встановлено, що між позивачем, як перевізником, та відповідачем, як відправником, укладено угоду на перевезення вантажу залізничним транспортом, що підтверджується оформленою залізничною накладною №50409085 від 25.06.2019, яка згідно з ст.6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом встановленої форми та двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка свідчить про наявність між сторонами правовідносин з перевезення залізничним транспортом. Правилами оформлення перевізних документів №644 від 21.11.2000 на відповідача, як вантажовідправника, покладено обов`язок по заповненню залізничної накладної відомостями, зокрема щодо маси вантажу. Згідно накладної №50409085 від 25.06.2019, відповідачем, як відправником, було зазначено: маса вантажу вагону №300кг, а маса вантажу за результатами перевірки складає 58550кг, яка менше маси зазначеної в документі на 4750кг, що підтверджується комерційним актом №454502/11 від 29.06.2019. Зазначений комерційний акт №454502/11 від 29.06.2019 складено на станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці у відповідності до Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, належним чином завірена копія якого наявна в матеріалах справи.

Статтею 129 Конституції України та статтею 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з статтями 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначену масу вантажу є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, отже підлягає задоволенню повністю, а саме у сумі 37180 грн 00 коп.(7436 грн 00 коп. * 5 = 37180 грн 00 коп.).

Відповідно до ст.129 ГПК України, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921грн 00коп. слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.232, 233, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" (93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул.Малиновського, буд. 1, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця"(03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) штраф у розмірі 37180 грн 00 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1921 грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Луганської області протягом двадцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.03.2020.

Суддя С.В. Масловський