ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2020 р. м. Київ

Справа № 911/85/20

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального підприємства Новосілківська керуюча компанія житлово комунальних послуг Чабанівської селищної ради Києво Святошинського району Київської області про стягнення 1276,38грн, без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" (далі НАК Нафтогаз України") звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Новосілківська керуюча компанія житлово комунальних послуг Чабанівської селищної ради Києво Святошинського району Київської області (далі КП Новосілківська керуюча компанія житлово комунальних послуг) про стягнення 1276,38грн, що складається з: 1067,14грн пеня та 209,24грн 3% річних, які нараховані за період з 27.03.2018 по 19.09.2018.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №2118/1718-БО-41 від 15.09.2017 в частині оплати природного газу у встановлений договором строк (а.с.1-7).

Ухвалою від 25.02.2019 судом відкрито провадження у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій (а.с.85-86).

Копія ухвали про відкриття провадження у справі отримана позивачем 13.01.2020, а відповідачем 14.01.2020, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№503, 490 (а.с.88-89).

29.01.2020 відповідачем, з дотриманням встановленого строку, подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд зменшити розмір заявленої до стягнення пені з 1 067,14грн до 320,14грн на 70%. При цьому, відповідач посилається на те, що тарифи на його послуги не відповідають економічно обґрунтованому рівню витрат, понесених на виробництво/надання теплової енергії та комунальних послуг. Окрім того, відповідач вказує, що, не зважаючи на важкий фінансовий стан та несвоєчасність розрахунків споживачів послуг теплопостачання, забезпечував оплату за отриманий газ з незначним простроченням (а.с.90-97).

31.01.2020 від позивача, з дотриманням встановленого строку, надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені (а.с.130-134).

Правом подати заперечення відповідач не скористався протягом встановленого судом строку; клопотань про продовження такого строку до його закінчення выдповыдач не подав.

Дослідивши зібрані у справі документи і матеріали, суд встановив наступні обставини.

15.09.2017 між сторонами у справі Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», назва якого змінена, та КП Новосілківська керуюча компанія житлово комунальних послуг укладено договір №218/1718-БО-41 постачання природного газу (а.с.11-20, далі договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору позивач (продавець) взяв на себе зобов`язання передати у власність відповідачу у 2017-2018 році природний газ, а відповідач оплатити його на умовах договору (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

В силу п. 2.1 договору позивач передає відповідачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 природний газ орієнтовним обсягом до 88 тис.куб.м.

Як визначено п. 5.2 договору, ціна за 1000куб.м складає 9488,64грн з ПДВ.

Відповідно до п. 5.4 договору, загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Сторонами у п. 6.1 договору визначено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір встановлює відповідальність за порушення зобов`язань за ним.

Договором встановлено, що він набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації газу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно), а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12 договору).

Додатковою угодою №1 (а.с.21) сторони змінено п. 8.2 договору шляхом встановлено іншої ставки пені. Так, сторонами узгоджено зменшити розмір пені з 11.01.2018 з 16.4%, як встановлено договором, до 15.3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Крім того, додатковою угодою №2 від 02.04.2018 (а.с.22) сторонами продовжено дію вищевказаного договору в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 по 31.05.2018 включно та встановлено, що постачальник передає природний газ в період з 01.04.2018 по 31.05.2018 орієнтовним обсягом 10 тис.куб.м.

Як встановлено судом під час розгляду справи, позивач у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року поставив, а відповідач - прийняв природний газ на суму 824126,35грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с.25-31).

Відповідач станом на 20.09.2018 повністю розрахувався за природний газ, поставлений у відповідний період, що сторони не заперечують. Відповідний факт підтверджується виписками з рахунку позивача (а.с.34-59).

При цьому, позивач вказує, що відповідач розрахувався за поставлений у відповідному періоді природний газ не завжди дотримуючись встановленого договором строку.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобов`язання.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач невчасно розрахувався за переданий природний газ у лютому-квітні 2018 року, допустивши прострочення.

Отже, не виконавши зобов`язання у строк, встановлений п.6.1 відповідного договору, відповідач допустив порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням прострочення виконання зобов`язання з оплати газу, переданого у лютому-квітні 2018 року, є обґрунтованими вимоги позивача про стягнення процентів, передбачених ст.625 ЦК України.

Як визначено ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки

Договором визначено, що у разі прострочення оплати згідно п. 6.1 договору споживач зобов`язується сплатити постачальнику пеню, з урахуванням внесених змін до договору, у розмірі 15,3% річних (на момент настання строку виконання зобов`язання з оплати за газ, поставлений у лютому-квітні 2018 року, договір вже діяв у відповідній редакції), але не більше подвійної облікової ставки НБУ (п.8.2 договору).

Таким чином, зважаючи на порушення строку виконання зобов`язань, позивач набув права вимагати від відповідача сплати пені у встановленому договором розмірі.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені та процентів, суд зазначає, що позивачем арифметично вірно розраховано такі вимоги, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 від 11.01.2018.

За вказаних обставин вимоги про стягнення 1 067,14грн пені та 209,24грн 3% річних, які нараховані за період з 27.03.2018 по 19.09.2018, є обґрунтованими.

Згідно ч.1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до чч.2, 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В обґрунтування вимог про зменшення процентів відповідач вказував, що такі зобов`язання виконані у повному обсязі, однак, частково - з пропущенням встановленого строку, у зв`язку з незадовільним фінансовим станом, спричиненим встановленням для послуг відповідача економічно необгрунтованих тарифів та несвоєчасністю розрахунків споживачів.

Проте, суд зазначає, що вказані відповідачем у клопотанні обставини не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання взятих на себе господарських зобов`язань, оскільки у випадку встановлення для послуг відповідача економічно необґрунтованих тарифів він може звертатись у встановленому порядку з вимогами про відшкодування різниці між економічно обґрунтованим та встановленим тарифом.

Крім того, відповідачем подана інформація про незадовільний фінансовий стан у 2016рік, у той час як поставка газу здійснювалась в інший період часу - з кінця 2017 року.

Окрім того, сума заявленої до стягнення пені не є надмірно високою.

Зав таких обставин, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 1 067,14грн пені та 209,24грн 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором у розмірі 1921грн, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства Новосілківська керуюча компанія житлово комунальних послуг Чабанівської селищної ради Києво Святошинського району Київської області (ідентифікаційний код 25655972; 03027, Київська обл., Києво Святошинський р-н, с. Новосілки, вул. Озерна, буд. 20) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (ідентифікаційний код 20077720; 01601, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6) 1067,14грн - 3% річних, 209,24грн пені, а також 1921,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова