ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

06.03.2020 Справа № 920/221/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., розглянувши заяву № 21/02/20-2юр від 21.02.2020 (вх. №774к від 04.03.2020) товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» про забезпечення позову у справі № 920/221/20

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю ЕКО (03039, м. Київ, пр.-т Науки, 8, )

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Сумысвязь (40021, м. Суми, вул. Кірова, 168 Б, )

про стягнення 3081773,37 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Сумської області надійшла позовна заява до відповідача, в якій просить суд стягнути з відповідача 3081773,37 грн. пені за період з 01.02.2019 по 28.09.2019 за порушення строків виконання робіт за договором № 07/12 від 07.12.2019 про виконання комплексу будівельних робіт, а також судовий збір в сумі 46226,60 грн.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву № 21/02/20-2юр від 21.02.2020 про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми стягнення у розмірі 3081773,37 грн., що належать відповідачу і знаходяться (обліковуються) на банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та відповідачем був укладений договір про виконання комплексу будівельних робіт на об`єкті за адресою: м. Київ, вул. Огієнгка, 1, буд. 15А та вул. Польова, 24, відповідно до якого підрядник зобов`язався виконати комплекс будівельних робіт не пізніше 31.01.2019, проте в порушення умов договору підрядник виконав всі свої зобов`язання за договором лише 28.09.2019, у зв`язку з чим підрядник зобов`язаний сплатити на користь замовника за порушення строків виконання робіт пеню за період з 01.02.2019 по 28.09.2019 у розмірі 3081773,37 грн. Станом на сьогоднішній день сума заборгованості не погашена.

Відповідач в порушення умов договору та чинного законодавства України не виконав своїх зобов`язань. Оскільки грошові кошти, які належать відповідачу, знаходяться у його повному та безперешкодному володінні на розрахункових рахунках, відповідач може витратити вказані грошові кошти не на погашення заборгованості перед позивачем, що в свою чергу зробить неможливим виконання ймовірного рішення суду у цій справі.

За замістом частини 2 статті 136 ГПК України у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати, за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звернувся позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хорнсбі проти Греції" зазначено, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до статтею 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може бути захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишилось невиконаним стосовно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатись як невід`ємна частина процесу в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 23.07.1999 у справі Іммобільяре Саффі проти Італії.

За наведених обставин, суд вважає правомірним обраний позивачем захід забезпечення позову щодо накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог, що належать відповідачу.

Зазначений захід забезпечення позову передбачені пунктом 1 частини першої статті 137 ГПК України.

Відповідно до частини шостої статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 136-140, 144, 234, 235, 254-256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» про забезпечення позову у справі № 920/221/20 задовольнити та вжити заходи забезпечення позову.

2. Накласти арешт на грошові кошти в межах суми стягнення у розмірі 3081773,37 грн., що належать відповідачу і знаходяться (обліковуються) на банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України до набрання рішенням законної сили.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 06.03.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її проголошення.

4. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання (частина восьма статті 140 Господарського процесуального кодексу України).

5. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (частина перша статті 144 Господарського процесуального кодексу України).

6. Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

7. Стягувачем за цією ухвалою є товариство з обмеженою відповідальністю ЕКО (03039, м. Київ, пр.-т Науки, 8, ), боржником - товариство з обмеженою відповідальністю Сумысвязь (40021, м. Суми, вул. Кірова, 168 Б, ).

8. Ухвала дійсна для пред`явлення протягом трьох років з наступного дня після набрання нею законної сили.

9. Ухвалу надіслати заявнику, а належним чином засвідчену копію ухвали надіслати відповідачу.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: htps://court.gov.ua/sud5021/.

Суддя В.В. Яковенко