ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Структурного підрозділу "Слов`янське вагонне депо", м. Слов`янськ Донецької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНБІКО", м. Харків
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Структурного підрозділу "Слов`янське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНБІКО" (надалі - Відповідач) суми заборгованості у розмірі 10502,28 грн., а також просить суд стягнути з Відповідача суму судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.01.2020 року позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Структурного підрозділу "Слов`янське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНБІКО" про стягнення заборгованості було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи був вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвали суду від 08.01.2020 року, що були направлені Позивачу та Відповідачу, були отримані ними, що підтверджується відмітками на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення.

Також, ухвалою суду сторони були повідомлені про можливість надання додаткових письмових доказів, висновків експертів, клопотання, заяви та пояснення до суду у відповідний строк.

Від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Відповідно до Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 р. № 17, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 р. за № 168/26613, планові види ремонту (деповський та капітальний, в т.ч. з продовженням строку служби) власних вантажних вагонів проводяться на вагоноремонтних підприємствах, атестованих на здійснення зазначеної діяльності.

Згідно вимог вказаних Правил ТОВ "ІНБІКО" в адресу структурного підрозділу "Слов`янське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" для виконання ремонту направлявся вагон № 59778969.

Між АТ "Українська залізниця" (Підрядником) та ТОВ "ІНБІКО" (Замовником) був укладений договір підряду № ДОН/В-19061/НЮ-П від 08.02.2019 р. на виконання робіт з деповського ремонту вагонів, згідно п. 1.1. якого Підрядник зобов`язується неа свій ризик та за завданням Замовника виконати деповський ремонт вантажних вагонів: напіввагонів - 4 од. Замовника силами та на базі структурного підрозділу Підрядника - Слов`янського вагонного депо, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. П. 1.2. договору передбачено, що кількість вагонів Замовника, графік їх надання підряднику для виконання робіт та номери визначаються в погодженому сторонами календарному плані проходження деповського ремонту, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.1. договору, Замовник надає вагони Підряднику для виконання робіт за цим договором, на коліях залізничної станції Слов`янськ, згідно з календарним планом проходження деповського ремонту в кількості (групами) погодженій з Підрядником. При надаванні вагонів для виконання робіт Замовник відправляє вагони тільки після надання на залізничну станцію відправлення Підрядником письмового підтвердження про готовність прийняття в ремонт вагону або групи вагонів із зазначенням у залізничній накладній в графі - "Найменування вантажу": "Вагон залізничний порожній на власних осях в ремонт".

В порушення умов договору Відповідачем на адресу Позивача без попереднього письмового погодження був направлений вантажний вагон № 59778969 в строки, що не відповідали погодженим у календарному плані проходження деповського ремонту, крім того, зазначений вагон потребував заміни бокових рам. Вагонне депо не мало змоги відразу прийняти вказаний вагон на свою під`їзну колію, тому він залишався певний час на коліях станції.

Згідно п. 32 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 862/5083, вагон, що зареєстрований власником в адресу структурного підрозділу "Слов`янське вагонне депо" був раскредитований в обов`язковому порядку.

Згідно Правил користування вагонами і контейнерами, затверджений Наказом Мінтрансу України від 25.021999 р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. за № 165/3458 на вагон, що прибув за договором в адресу структурного підрозділу "Слов`янське вагонне депо" відкрито відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 та нарахована плата за користування вагонами в сумі 8751,90 грн.

На підставі відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 № 19080431 та № 19080431 за серпень 2019 р. структурному підрозділу "Слов`янське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" в серпні 2019 р. нараховано плату за користування 1 вагоном власності ТОВ "СБК" за договором, а саме: 8751,90 грн. без ПДВ (10502,28 грн. з ПДВ), яка була стягнена з рахунку ТехПД структурного підрозділу "Слов`янське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця".

П. 2.1. договору передбачено, що в разі надання Замовником вагонів без письмовового підтвердження Підрядником про готовність прийнятт вагонів в ремонт; не здійснення Замовником передоплати; надання вагонів яким неможливо проведення робіт за їх технічним станом та якщо через затримку таких вагонів на станційних коліях структурному підрозділу Підрядника нараховується відповідна плата, то Замовник відшкодовує підряднику 100% плати за користування та зберігання вагонів за весь час знаходження (простою) таких вагонів замовника на коліях залізничної станції або на підходах до неї. Отже, підписуючи договір Дон/В-19061/НЮ-П від 08.02.2019 р. ТОВ "ІНБІКО" погодилось на такі умови та прийнято на себе відповідальність за їх порушення.

У відповідності до умов договору відповідачу був направлений рахунок № 728/443 від 31.08.2019 р. на відшкодування нарахованої плати за користування вагонами за серпень 2019 р. в сумі 10502,28 грн. з ПДВ, але відповідачем в порушення умов договору до теперішнього часу оплата не здійснена.

Позивач на адресу Відповідача направив претензії № 10/1815 від 23.10.2019 р. та лист-вимогу № 10/2118 від 12.12.2019 р., які залишились без відповіді та задоволення.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, керуючись принципом Верховенства права суд вирішив, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного.

На підставі ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать ст. 174 Господарського кодексу України.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. Загальні положення про договір визначені статям 626-637 ЦК України, а порядок укладення, зміна і розірвання договору статями 638-647, 649,651-654 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами статей 526-527 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, статями 525 - 526 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За ст. 79 ГПК України, вірогідність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, Тобто наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНБІКО" (61001, м. Харків, вул. Молочна, 11, корп. 8, офіс 69, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Структурного підрозділу "Слов`янське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (84109, м. Слов`янськ, вул. Комяхова, 1, ) суму заборгованості в розмірі 10502,28 грн. та суму судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "03" березня 2020 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін