ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/370/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Інститут радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України, м. Харків (61085, м. Харків, вул. Ак.Проскури, б.12; )
до Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", м. Харків (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, б.11; )
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Інститут радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за договором №13022504 від 25.02.2019 у розмірі 18 697,15 грн., а також судові витрати у розмірі 2 102, 00 грн.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання з боку відповідача своїх зобов`язань за договором №13022504 від 25.02.2019 в частині повного та своєчасного відшкодування витрат з обслуговування інженерних комунікацій, обладнання, що знаходяться у спільному користуванні, прибирання доріг загального користування, а також пропускного і внутрішньо об`єктового режиму, з урахуванням чого до стягнення заявлено заборгованість у розмірі 18 697,15 грн., з яких: 18 553, 20 грн. сума основного боргу, 143, 95 грн. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 250, 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання.

Відповідач ухвалу господарського суду Харківської області від 19.02.2020 отримав 24.02.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 28.02.2020, та в строк встановлений судом надав відзив на позовну заяву вих. №163 від 03.03.2020 (вх. №5702 від 04.03.2020), в якому зазначив, що позовні вимоги Інституту радіофізики та електроніки ім. Я.О. Усикова НАН України про стягнення заборгованості у розмірі 18 697,15 грн., з яких: 18553, 20 грн. сума основного боргу, 143, 95 грн. 3 % річних, визнає у повному обсязі. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат просить застосувати ч.1 ст.130 ГПК України та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 50 %, а 50 % судового збору повернути з Державного бюджету.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

У ч.1 ст.174 ГК України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно із положеннями ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

25.02.2019 між Інститутом радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України (виконавець) та Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» (замовник) укладено договір №13022504, відповідно до умов якого, виконавець забезпечує обслуговування інженерних комунікацій, обладнання, що знаходиться у спільному користуванні, прибирання доріг загального користування, а також пропускний і внутрішньо об`єктовий режими за адресою: 61085, м. Харків, вул. Ак. Проскури, 12 (арк. справи 30-31).

Відповідно до п.1.2 договору, замовник зобов`язується відшкодовувати виконавцю витрати з обслуговування вищеназваної в п.1.1. інфраструктури, відповідно до розрахунку (додаток 1):

1.2.1. на організацію пропускного та внутрішнього режимів (код за ДК 021:2015-79710000-4 «Охоронні послуги») (додаток 1) пропорційно чисельності працюючих на території:

а) на заробітну плату з відрахуванням відділу охорони на 1/2 ставки з відрахуваннями співробітника бюро перепусток;

б) на заробітну плату з відрахуваннями (8%) чергових електриків;

в) на електроенергію на освітлення території та її периметра в темний час доби, прохідної, караульного приміщення;

г) на вартість освітлювальних приладів, обладнання та матеріалів, що застосовуються для забезпечення внутрішньо об`єктового режиму і охорони території;

д) на утримання і ремонт огорожі, в`їзних воріт, устаткування прохідної, в т.ч. повітряної завіси та відео спостереження.

1.2.2. на утримання доріг, що знаходяться у спільному користуванні (додаток 1), пропорційно чисельності працюючих на території:

а) на заробітну плату з відрахуваннями одного двірника в місяць і 10% заробітної плати з відрахуваннями машиніста екскаватора 5-го розряду;

б) на техобслуговування і ремонт екскаватора «ЮМЗ-бл»;

в) на витрачання палива і мастильних матеріалів для екскаватора «ЮМЗ-бл»;

г) на закупівлю посилальних матеріалів;

1.2.3. на утримання водопровідних і каналізаційних систем, що знаходяться в спільному користуванні (додаток 1), пропорційно водоспоживанню:

а) на 30 % заробітної плати з відрахуваннями відділу головного механіка;

б) на матеріали, витрачені на ремонт сантехсистем спільного користування;

в) на перевірку приладу обліку води;

г) на обслуговування механізмів для промивання господарсько-фекальної і зливної каналізації;

д) на проведення аналізів якості стічних вод зі спільно використовуваного «кінцевого колодязя» № 2 та аналізів питної води;

1.2.4. на вивезення твердих побутових відходів пропорційно чисельності працюючих.

Згідно з п.2.2 договору відшкодування витрат проводиться щомісячно переказом коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом п`яти банківських днів після отримання акту виконаних робіт або іншим шляхом, не забороненим дійсним законодавством.

Позивач, у відповідності до вимог укладеного між сторонами договору, виконав взяті на себе зобов`язання, що підтверджується наданими до матеріалів справи актами здачі-приймання виконаних послуг (арк. справи 32-36).

Разом з тим, відповідач в порушення п.2.2. договору своїх зобов`язань в частині повного та своєчасного відшкодування витрат не виконав та за період з серпня 2019 року по грудень 2019 року має заборгованість у розмірі 18 553,20 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем направлено відповідачу претензію (вих.№65-72/1 від 22.01.2020) з відповідною вимогою сплатити заборгованість (акр. справи 37-38). Однак відповідач відповіді на претензію не надав та наявну заборгованість позивачу не сплатив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст.525 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

За своєю правовою природою договір №13022504 від 25.02.2019 є договором про надання послуг, за яким одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором, приймаючи до уваги визнання останнім позову у повному обсязі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення суми основного боргу за період з серпня 2019 року по грудень 2019 у розмірі 18 553, 20 грн., є обґрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 3 % річних за період серпень - грудень 2019 у розмірі 143, 95 грн., суд виходить з наступного.

Згідно з п. 3.1. договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги факт невиконання відповідачем свого зобов`язання, дослідивши поданий позивачем розрахунок 3 % річних за період серпень - грудень 2019 у розмірі 143, 95 грн., судом встановлено правомірність та обґрунтованість нарахованих позивачем сум, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Приймаючи до уваги викладені обставини, враховуючи визнання відповідачем позову, суд на підставі ч. 1 ст. 130 ГПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» 50% витрат зі сплати судового збору у розмірі 1051, 00 грн. покладає на відповідача, а 50% витрат зі сплати судового збору у розмірі 1051, 00 грн. підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 13, 14, 41-46, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (61037, м.Харків, вул.Мефодіївська, 11, ) на користь Інституту радіофізики та електроніки ім. Я.О. Усикова НАН України (61085, м. Харків, вул. Ак.Проскури, 12, ) заборгованість за договором №13022504 від 25.02.2019 у розмірі 18 697 (вісімнадцять тисяч шістсот дев`яносто сім) грн 15 коп. та 50% витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Управлінню державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова повернути Інституту радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України (61085, м. Харків, вул. Академіка Проскури, 12, ) з Державного бюджету України 50 % судового збору у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн 00 коп., сплаченого до господарського суду Харківської області згідно платіжного доручення № 25 від 06.02.2020.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "05" березня 2020 р.

Суддя Т.О. Пономаренко