ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" березня 2020 р. м. Київ Справа № 911/497/20

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ІМПАП (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Московська (Володимира Мономаха), буд. 12)

до Дочірнього підприємства РІТЕЙЛ ІСТ (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г)

про стягнення 17968,41 грн. заборгованості за договором № РІ027603 від 17.10.2014 р., у тому числі 14672,78 грн. основного боргу, 1006,80 грн. 3% річних, 2288,83 грн. інфляційних втрат,

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява № 14-02/20 від 14.02.2020 р. (вх. № 511/20 від 24.02.2020 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю ІМПАП до Дочірнього підприємства РІТЕЙЛ ІСТ про стягнення 17968,41 грн. заборгованості за договором № РІ027603 від 17.10.2014 р., у тому числі 14672,78 грн. основного боргу, 1006,80 грн. 3% річних, 2288,83 грн. інфляційних втрат.

Подана позовна заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ТОВ ІМПАП до ДП РІТЕЙЛ ІСТ 17.10.2014 р. було укладено договір № РІ027603, згідно умов якого відповідачеві було поставлено товар на загальну суму 18232,76 грн., що підтверджується накладними № КФ-0005170 від 18.02.2015 р. на суму 10372,80 грн., № КФ-0005178 від 20.08.2015 р. на суму 1991,24 грн., № КФ-0002023 від 14.03.2016 р. на суму 2348,64 грн., № КФ-0002056 від 14.03.2016 р. на суму 3520,08 грн. Відповідно, у Дочірнього підприємства РІТЕЙЛ ІСТ виник обов`язок зі сплати поставленого товару. Однак, за твердженням позивача, відповідач лише частково розрахувався за поставлений товар, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість у розмірі 14672,78 грн. основного боргу.

Проте, при зверненні до суду позивач, вказуючи про часткову заборгованість відповідача, не надає жодних доказів здійснення ДП РІТЕЙЛ ІСТ часткових оплат згідно договору № РІ027603 від 17.10.2014 р.

Слід зазначити, що за приписами п.п. 3, 6 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до п. 43 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р. № 75, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій.

Пунктом 57 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України визначено, що інформація, яка міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Згідно з п. 60 Положення особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п. 62 Положення визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

З наведеного вбачається, що доказами наявності заборгованості за господарськими операціями є банківські виписки, довідки з банків тощо, що формуються за наслідками виконаних операцій по особовому рахунку клієнта (позивача).

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Окрім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

До позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ІМПАП № 14-02/20 від 14.02.2020 р. (вх. № 511/20 від 24.02.2020 р.) було додано розрахунок інфляційних втрат та 3% річних. Однак, всупереч наведеним вимогам законодавства, у позовній заяві не міститься та до позовної заяви не додано обґрунтованого розрахунку 14672,78 грн. суми основного боргу, яку позивач просить стягнути з відповідача, із зазначенням початку та кінця періоду виникнення заборгованості та сум заборгованості за кожною накладною.

Поряд з цим, суд зазначає, що суму основного боргу відповідача також неможливо встановити з тексту позовної заяви, оскільки: 18232,76 грн. (загальна сума поставленого товару згідно з накладними № КФ-0005170 від 18.02.2015 р., № КФ-0005178 від 20.08.2015 р., № КФ-0002023 від 14.03.2016 р., № КФ-0002056 від 14.03.2016 р., на які посилається позивач) 2000,00 грн. (часткова оплата відповідача, про яку зазначає позивач) 272,74 грн. (сума коригування боргу, про яку зазначає позивач) = 15960,02 грн., що не відповідає заявленій позивачем у позовній заяві сумі основного боргу відповідача за договором № РІ027603 від 17.10.2014 р. (14672,78 грн.).

Окрім того, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

У порушення зазначених положень п. 7 ч. 3 ст. 162 ГПК України в поданій позовній заяві не містяться відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, або відомості про відсутність здійснення таких заходів.

Поряд з цим, згідно з приписами п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Дослідивши подані ТОВ ІМПАП матеріали позовної заяви, суд встановив, що, всупереч п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України, останні не містять відомостей щодо наявності оригіналів доданих до заяви копій документів у позивача або іншої особи чи відомостей щодо їх місцезнаходження.

Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Поряд з цим, судом звертається увага позивача, що згідно з ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Водночас, судом звертається увага позивача, що у п. 3 прохальної частини позовної заяви № 14-02/20 від 14.02.2020 р. (вх. № 511/20 від 24.02.2020 р.) ТОВ ІМПАП просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1921,00 грн., в той час як фактично останнім у встановленому законодавством розмірі сплачено до Державного бюджету України 2102,00 грн. судового збору за подання вказаного позову згідно з платіжним дорученням № 93 від 14.02.2020 р.

З урахуванням наведеного, керуючись п.п. 3, 5, 7, 8 ч. 3 ст. 162, ч.ч. 1, 2 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ІМПАП № 14-02/20 від 14.02.2020 р. (вх. № 511/20 від 24.02.2020 р.) залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу в строк до десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви № 14-02/20 від 14.02.2020 р. (вх. № 511/20 від 24.02.2020 р.) шляхом надання доказів надходження від відповідача часткових оплат згідно договору № РІ027603 від 17.10.2014 р., шляхом надання відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, або відомостей про відсутність здійснення таких заходів, відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви № 14-02/20 від 14.02.2020 р. (вх. № 511/20 від 24.02.2020 р.), а також шляхом надання обґрунтованого розрахунку 14672,78 грн. суми основного боргу (із зазначенням початку та кінця періоду виникнення заборгованості та сум заборгованості за кожною накладною).

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню відповідно до приписів статей 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 02.03.2020 р.

Суддя В.М. Бабкіна