ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" березня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/74/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. при секретарі судового засідання Заболотній Я. О., розглянувши матеріали справи № 916/74/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПУРАТОС Україна (код 33933338, 65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 115)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕВАДА (код 34055728, 68000, м. Чорноморськ, вул. 1 травня, буд. 3)

про стягнення 337238,01 грн.

з підстав порушення умов договору,

Представники сторін:

від позивача: Боярчук І.В. - довіреність

від відповідача: Аверіна В.В. - довіреність

СУТЬ СПОРУ: 03.01.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю ПУРАТОС Україна (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕВАДА (далі відповідач) про стягнення 337238,01 грн., з яких: заборгованість у розмірі 296 918,40 грн.; пеня від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання у розмірі 12 627,05 грн.; 40 % річних від простроченої суми у розмірі 22 973,80 грн.; індекс інфляції у розмірі 4 718,76 грн.

08.01.2020 року, суд відкрив провадження по справі, ухвалив Справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, у судовому засіданні з викликом сторін, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

29.01.2020 року через канцелярію суд отримав уточнення до позовної заяви: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕВАДА на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПУРАТОС УКРАЇНА" за Договором постачання ЖГД-207 від 01.01.2013: заборгованість у розмірі 130 000,00грн.; пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання у розмірі 22 382,18 грн.; 40 % річних від простроченої суми у розмірі 30 592,66 грн.; індекс інфляції у розмірі 917,21 грн.

Уточнення мотивовано тим, що Відповідачем було частково сплачено заборгованість та змінився розмір пені, відсотків річних та індексу інфляції на момент подання уточнень.

18.02.2020 року через Позивач надав суду уточнення до позовної заяви - стягнути: пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання у розмірі 22 382,18 грн.; 40 % річних від простроченої суми у розмірі 30 592,66 грн.; індекс інфляції у розмірі 917,21 грн.

19.02.2020 року Відповідач надав суду відзив на уточнену позовну заяву просить суд відмовити в задоволені позовних вимог.

25.02.2020 року суд отримав відповідь на відзив позивач просить суд позов задовольнити повністю.

Під час розгляду справи, представник позивача позов підтримав, представник відповідача проти позову заперечив.

Суд оголошував перерву у судових засіданнях 30.01.2020 року, 20.02.2020 року.

В С Т А Н О В И В :

01.01.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ПУРАТОС Україна (Компанія) та Товариством з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕВАДА (Покупець) укладено Договір постачання № ТД-207, за яким Позивач зобов`язався поставити Відповідачу продукцію торгової марки «Пуратос», вироблену безпосередньо в Україні або в інших країнах дочірніми підприємствами «Пуратос Груп» (надалі також «Продукція»), а Покупець зобов`язується прийняти Продукцію, належним чином її зберігати, своєчасно сплатити за Продукцію на умовах Договору.

Договір згідно п. 14.1. набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2013 року включно, а стосовно взаєморозрахунків - до повного виконання зобов`язання боржником. Строк дії Договору може бути продовжений Сторонами шляхом підписання Додаткової угоди.

В подальшому строк дії Договору продовжувався, відповідно, додатковою угодою від 31.12.2013 року про внесення змін до договору постачання ЖТД-207 від 01.01.2013 - до 31.12.2014, додатковою угодою №1 від 01.01.2014 про внесення змін до договору постачання ЖТД-207 від 01.01.2013 - до 31.12.2015, додатковою угодою від 01.01.2016 про продовження договору ЖГД-207 від 01.01.2013 - до 31.12.2017, додатковою угодою від 29.12.2017 до договору постачання ЖТД-207 від 01.01.2013 - до 31.12.2018, додатковою угодою від 28.12.2018 про внесення змін до договору постачання ЖГД-207 від 01.01.2013 - до 31.12.2019.

Додатковою угодою від 28.12.2018 про внесення змін до договору постачання ЖТД- 207 від 01.01.2013 внесено зміни в п. 8.1 Договору шляхом викладення його в наступній редакції: «Оплата Продукції Покупцем здійснюється на наступних умовах: 100% передоплати на маргарин (код УКТЗЕД 1517); Відстрочка платежу 30 календарних днів з моменту поставки на інший асортимент продукції згідно специфікації.»

Згідно п. 6.10 Договору підтвердження факту отримання Продукції є підпис представника або співробітника Покупця на товарно-транспортній та видатковій накладних, завірена печаткою.

На виконання умов Договору:

- за видатковою накладною № від 11.09.2019 та товарно-транспортною накладною № від 11.09.2019 Позивач поставив Відповідачу поліпшувач S500 Кіто Long А+ 10 кг UA та суху суміш Tegral Satin Crиme Cake 15 кг UA на загальну суму 123471,60грн.;

- за видатковою накладною № від 13.09.2019 та товарно-транспортною накладною № від 13.09.2019 Позивач поставив Відповідачу поліпшувач S500 Кіто Long А+ 10 кг UA та суху суміш Tegral Satin Crиme Cake 15 кг UA на загальну суму 49975,20грн.;

- за видатковою накладною № від 10.10.2019 та товарно-транспортною накладною № від 10.10.2019 Позивач поставив Відповідачу поліпшувач S500 Кіто Long А+ 10 кг UA та суху суміш Tegral Satin Crиme Cake 15 кг UA на загальну суму 123471,60грн.

Позов ґрунтується на тому, розрахунки за поставлену продукцію на загальну суму 296918,40 грн. відповідачем не здійнювались, у зв`язку з чим на момент звернення до суду з позовом по цій справі, у Відповідача перед Позивачем існувала заборгованість за Договором у загальному розмірі 296918,40 грн.

Тому, посилаючись на умови Договору, станом на 02.01.2020 року, за розрахунками Позивача, Відповідач повинен був сплатити на його користь, крім суми основного боргу в розмірі 296918,40 грн., також і пеню у розмірі 12627,05 грн., 22973,80 грн. сплати 40% річних та інфляційні у розмірі 4718,76 грн.

У зв`язку із тим, що Відповідачем було сплачено заборгованість з вимогами щодо стягнення якої було подано позов Позивач двічі уточнював позовні вимоги, зробивши також перерахунок пені та 40% річних з кінцевим періодом нарахування по 28.01.2020 року, і просить стягнути з Відповідача: 22382,18 грн. пені; 30592,66 грн. сплати 40% річних та 917,21 грн. інфляційних.

Відповідач позов не визнав, пославшись у відзиві на позов, що заявлений Позивачем штраф, за своїм характером є пенею, а тому вимога про стягнення і пені і штрафу є необґрунтованою та несправедливою.

Також Відповідач посилається на те, що умовами додаткової угоди від 20.05.2013р. до договору передбачалась відповідальність за прострочення оплати Товару, а Позивач поставляв Продукцію то підстави для задоволення позовних вимог відстуні.

Позивач у відповіді на відзив спростовує позицію Відповідача.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Спір виник внаслідок несвоєчасного виконання з боку Відповідача грошового обов`язку по Договору Постачання № ТД-207 від 01.01.2013 року.

Сам факт прострочення оплати за поставлений по Договору Товар Відповідачем не оспорюється та доведений матеріалами справи.

Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ч. 1 ст. 229 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

П. 11.1 Договору передбачає, що за прострочення оплати продукції Покупець сплачує компанії пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу. Крім того, додатковою угодою від 20.05.2013 про зміну договору постачання №ТД-207 від 01.01.2013 року було доповнено Договір пунктом 11.1 другим абзацом такого змісту: «В разі несвоєчасного оплати Товару Покупцем, Покупець сплачує Компанії штраф у розмірі 40 (сорока) % річних від суми несвоєчасно сплаченої заборгованості, за весь період простроченої заборгованості.».

Надані позивачем розрахунки пені, штрафу та інфляційних зроблені у відповідності до вимог законодавства та умов Договору.

Проте, суд звертає увагу Позивача, що згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, діючі положення ГПК України надають право на звернення до суду за захистом прав, які були порушені на момент звернення до суду з відповідним позовом.

В уточненнях до позовної заяви Позивачем здійснено розрахунки пені та 40% річних за періоди, які виходять за межі дати звернення до суду з позовною заявою (03.01.2020р.)

Тобто, право Позивача в частині вимог про стягнення пені та 40% річних, нарахованих після 03.01.2020р. не було порушено. У зв`язку з цим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується правової позиції Відповідача, викладеної у відзиві, суд звертає увагу на таке.

Так, додатковою угодою від 20.05.2013 про зміну договору постачання №ТД- 207 від 01.01.2013 було доповнено Договір пунктом 11.1 другим абзацом такого змісту: «В разі несвоєчасного оплати Товару Покупцем, Покупець сплачує Компанії штраф у розмірі 40 (сорока) % річних від суми несвоєчасно сплаченої заборгованості, за весь період простроченої заборгованості.»

Так, згідно ст. 549 ГК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Позивачем, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору, станом на момент звернення до суду з позовом по цій справі, розраховано пеню, яка підлягає до стягнення з Відповідача. Її розмір становить 12627,05грн.

Що стосується, зазначеного у пункті 11.1 договору в редакції додаткової угоди від 20.05.2013р., штрафу у розмірі 40 % річних від суми несвоєчасно сплаченої заборгованості, за весь період простроченої заборгованості, то за своєю правовою природою цей розмір річних не є штрафом, а платою за прострочення по грошовому зобов`язанню в розмірі іншому ніж 3 проценти річних, що передбачено частиною 2 статті 625 ЦК України.

Слід зазначити, що суд не повинен формально підходити до вирішення спору. При прийнятті рішення мають бути встановлені дійсні обставини справи, а рішення має не лише по формі, а й по суті, бути законним. Посилання у додатковій угоді від 25.03.2013р. до договору на відповідальність за прострочення сплати за поставлений Товар, а не Продукцію - не утруднюють розуміння правової та зобов`язальної ситуації, що склалася між сторонами. Адже поняття „Товар при здійснені поставок є більш широким ніж поняття „Продукція (товар власного виробництва) і може включати в себе, як продукцію власного виробництва, так і продаж товарів іншого виробника.

Крім того, згідно ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Не утруднює розуміння і те, що відповідальність за прострочення оплати за отриманий товар, у вигляді пені в розмірі подвійної ставки НБУ є розміром саме подвійної облікової ставки НБУ, оскільки будь-яких інших ставок НБУ, крім подвійної облікової, вказаним Законом не передбачено.

За таких обставин, судом не приймаються до уваги заперечення Відповідача про те, що в договорі не вказано, яку подвійну ставку НБУ слід було застосовувати при розрахунку пені, оскільки умовами договору не вказано що вона має бути обліковою ставкою НБУ.

Також, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову з тих підстав, що за умовами договору Позивач мав поставляти Відповідачу Продукцію, а пеня передбачена за прострочення оплати за поставлений Товар.

З огляду на викладене, позов слід задовольнити частково, в межах суми штрафу на пені, нарахованих до звернення до суду з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕВАДА (код 34055728, 68000, м. Чорноморськ, вул. 1 травня, буд. 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПУРАТОС Україна (код 33933338, 65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 115): 12627 гривень 05 коп. пені; 22973 гривень 80 коп. сплати 40% річних; 917 гривень 21 коп. інфляційних та 1424 гривні 32коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено 10 березня 2020 р.

Суддя О.А. Демешин