ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 м. Дніпро Справа № 908/2313/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач), суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Велитченко Олени Олександрівни на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.11.2019 у справі № 908/2313/19 (суддя Боєва О.С.) повний текст рішення складено 18.11.2019

за позовом: Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Велитченко Олени Олександрівни, м. Запоріжжя

про стягнення суми 70894,26 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

14.08.2019 від Концерну «Міські теплові мережі» до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява до відповідача фізичної особи-підприємця Велитченко Олени Олександрівни про стягнення суми 60863,63 грн основного боргу, суми 4105,47 грн інфляційних втрат, суми 1770,76 грн 3% річних, суми 4154,40 грн пені, а всього 70894,26 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем вимог умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 202769 від 01.05.2007 по оплаті отриманої від позивача теплової енергії у встановлені терміни.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.11.2019 у справі № 908/2313/19 позов задоволено частково. Стягнути з ФОП Велитченко О.О. на користь Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя суму 60863,63 грн основного боргу, суму 4126,41 грн пені, суму 1764,98 грн 3% річних, суму 4105,32 грн інфляційних втрат, суму 1921,00 грн витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з доведеності позивачем належними та допустимими доказами факту наявності у відповідача простроченої заборгованості за відпущену теплову енергію у сумі 60863,63 грн.

Крім того, місцевий господарський суд, у зв`язку з допущеними позивачем помилками у розрахунках сум пені, 3% річних та втрат від інфляції, здійснив власний перерахунок вказаних штрафних санкцій, внаслідок чого, позов задоволено частково.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду відповідач оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідач вважає, що при постановленні рішення Господарський суд Запорізької області неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими обставини, які мають значення для справи але які не були доведені.

На думку апелянта, місцевим господарським судом помилково зроблено висновок про належне та в повному обсязі надання позивачем послуг відповідачеві, оскільки судом не надана належна оцінка доводам відповідача щодо відсутності послуги належної якості з боку позивача, що відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зумовлює право відповідача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг.

Докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги є копії документів, що підписані лише з боку позивача, не встановленою особою та засвідчені з порушенням вимог до оформлення документів, зокрема ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту від 07.04.2003 № 55 …

Також, апелянт посилається на відсутність підтвердження направлення позивачем на адресу відповідача актів наданих послуг, оскільки з наявних в матеріалах справи реєстрів поштових відправлень не можливо встановити, що саме відсилалося позивачем поштою на адресу відповідача. Підписання позивачем в односторонньому порядку актів на підтвердження факту отримання відповідачем послуг в порядку, передбаченому п. 6.7.2. Договору апелянт вважає безпідставним.

Крім того, апелянт посилається на не врахування судом факту відсутності у відповідача заборгованості за надані позивачем послуги, що свідчить про безпідставність нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції.

Недоведеність з боку позивача факту отримання відповідачем інформації про розмір нарахувань за теплопостачання унеможливлювало факт своєчасної сплати відповідачем нарахувань та/або подання заперечень до них, що на думку апелянта має місце прострочення кредитора.

Також, на думку апелянта, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції допустився неправильного застосування норм матеріального права, яке полягає у незастосуванні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що набрав чинності з 01.05.2019, який підлягав застосуванню та ст. 26 якого передбачено: «У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення».

На переконання апелянта, умови п. 1.3. укладеного між сторонами договору, не мають значення, які обмеження передбачили сторони в умовах договору, оскільки обмеження розміру пені встановлено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та саме цей Закон мав бути застосований при розрахунку суми пені.

Враховуючи викладене вище ФОП Велитченко О.О. просить суд скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 12.11.2019 у справі № 908/2313/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» повністю.

3. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

01.05.2007 між споживачем Фізичною особо-підприємцем Велитченко Оленою Олександрівною (відповідачем у справі) та теплопостачальною організацією Концерном «Міські теплові мережі» (позивачем у справі) укладений договір № 202769 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого, позивач зобов`язався відпустити теплову енергію в гарячій воді, а відповідач прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до цього договору, що є його невід`ємними частинами.

Відповідно до Додатку № 1а до цього договору, договір укладався для опалення об`єкта Споживача за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 40, приміщення 91, опалювальна площа 162,00 м2. В додатках № 1 та № 1а сторонами, в т.ч., узгоджено величини теплового навантаження на опалення, розподіл теплової енергії в Гкал по кварталах (а. с. 17-18).

Згідно з п. 3.2.6. договору споживач зобов`язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що облік споживання теплової енергії на потреби опалення проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом. Згідно з п. 4 Додатку № 1 до договору, при відсутності звіту в установлений термін розрахунок виконується згідно договірних теплових навантажень.

У розділі 6 договору сторони обумовили порядок розрахунків за теплову енергію. Відповідно до п. 6.1. розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або в іншій формі, що не заперечує діючому законодавству, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін) діючих на час розрахунків та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право роботи передоплату (п. п. 6.2-6.4 договору).

Відповідно до п. 6.7. договору споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул. Адм.Нахімова, буд. № 4, документи за розрахунковий період:

- рахунок-фактуру;

- акт приймання-передачі теплової енергії;

- податкову накладну (платникам ПДВ).

Згідно з п. 6.7.1. договору, отриманий Акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації протягом п`яти днів з дати отримання. Датою отримання акту вважається:

- при отримання нарочним - дата вручення представникові споживача;

- при направлення рекомендованим листом - дата, зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що зроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового обігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів).

У разі неотримання теплопостачальною організацією підписаного Акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.7.1. договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахункових період. В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті, споживач зобов`язаний надати теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного акту з додаванням відповідних документів та погодити з теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений пунктом 6.7.1. договору строк (п. 6.7.2. договору).

Відповідно до п.п. 10.1., 10.4. договір діє до 01 січня 2008 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про розірвання цього договору.

Доказів припинення дії договору матеріали справи не містять.

Періоди постачання теплової енергії визначалися згідно з рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2017-2018 та 2018-2019 років у місті Запоріжжя (а.с. 82-83).

Згідно з актом обстеження системи теплоспоживання від 03.12.2018, складеного представниками Концерну «МТМ», офісне приміщення відповідача за адресою: вул. Незалежної України, 40, приміщення 91, розташоване на першому поверсі та підвалі житлового буднику, до якого здійснюється постачання теплової енергії за договором № 202769. Система опалення однотрубна з верхнім розподіленням, спільна з житловим будинком, приєднана до теплової мережі через елеваторний вузол (а. с. 52).

Матеріали справи містять акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період (жовтень 2017 - квітень 2019) на загальну суму 61083,16 грн та виставлені теплопостачальною організацією рахунки (а. с. 21-40). В кожному з актів приймання-передачі теплової енергії зазначено, що один примірник оформленого належним чином акту підлягає поверненню теплопостачальній організації. У разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень про підписання акту в установлені договором терміни акт вважається погодженим. На підтвердження направлення рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії на адресу відповідачв, позивачем надано відповідні вихідні реєстри (а. с. 41-47).

В червні, вересні та жовтні 2018 року на адресу споживача, вказану в договорі як адресу для листування, позивачем направлялися претензії про погашення заборгованості за теплову енергію, копії яких, разом із доказами направлення містяться в матеріалах справи (а. с. 53-67).

У листопаді 2018 на адресу ФОП Велитченко О.О. позивачем направлено лист від 27.11.2018 вих. № 1583/09 (а. с. 68) з повідомленням про наявність заборгованості по договору № 202769 від 01.05.2007 за період з 01.10.2017 по 30.04.2018 та повторно направлено рахунки з актами приймання-передачі теплової енергії за вказаний період, а також акт звірки взаємних розрахунків за спожиту теплову енергію з проханням їх оформити та повернути один екземпляр позивачу. В підтвердження направлення вказаного листа з доданими до нього документами свідчить опис вкладення з відбитком поштового штемпеля та фіскальний чек підприємства зв`язку від 29.11.2018 (а. с. 69).

Відповідач проти заявленого позову заперечує, оскільки не зважаючи на його неодноразові прохання відновити теплопостачання в приміщення, позивач починаючи з 2015 року фактично не надавав послуги належної якості, у зв`язку із чим обов`язок зі сплати вартості неотриманої послуги у відповідача відсутній, що і є предметом спору в даній справі.

5. Мотиви з яких суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та залишає рішення місцевого господарського суду в силі.

Предметом спору в даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за відпущену теплову енергію в опалювальні періоди з жовтня 2017 року по квітень 2019 року, яку відповідач не сплачує в добровільному порядку.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 275, ч. 6 ст. 276 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до змісту ст. 24 зазначеного Закону основними обов`язками споживача теплової енергії є: додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з частиною 5 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Зі змісту ст. ст. 13, 14 ЦК України слідує, що цивільні права і обов`язки здійснюються та виконуються у межах, наданих договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускається зловживання правами.

Як зазначалося вище, ФОП Велитченко О.О. є споживачем послуг, які постачає позивач на умовах укладеного між ним та відповідачем договору № 202769 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.

В пунктах 6.7., 6.7.1. договору встановлено обов`язок споживача з 10 по 12 числа місяця, наступного за розрахунковим отримати від теплопостачальної організації рахунок-фактуру та акт приймання-передачі теплової енергії, підписати акт, оформити його належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації.

Умовами п. 4.1.9. договору передбачено право Теплопостачальної організації вимагати повернення підписаних та належним чином оформлених актів в термін, передбачений умовами даного договору, а в разі неповернення підписаних актів вважати їх прийнятими споживачем в редакції Теплопостачальної організації.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 6.4. договору споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, здійснити оплату заборгованості за спожиту теплову енергію.

За змістом ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач у добровільному порядку наявну в нього перед позивачем заборгованість у добровільному порядку не погасив, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апелянта про помилковість зробленого місцевим господарським судом висновку про належне та в повному обсязі надання позивачем відповідачеві послуг з постачання теплової енергії, оскільки судом не надана належна оцінка доводам відповідача щодо відсутності послуги належної якості з боку позивача, що відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зумовлює право відповідача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, колегія суддів відхиляє, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів в підтвердження договірних поставок теплової енергії. Разом з тим відповідач не надав суду жодного належного доказу ненадання позивачем або надання останнім послуг неналежної якості за спірні опалювальні періоди.

Додана відповідачем до відзиву на позов копія заяви, датована 21.01.2015, відповідно до змісту якої ФОП Велитченко О.О. зверталася до Концерну «МТМ» з проханням перевірити температуру в опалювальній системі в офісі за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Рад.України, буд. 40, приміщення 91, у зв`язку з низькою температурою радіаторів, та проханням виправити ситуацію для сплати заборгованості за опалення, колегія суддів відхиляє, як доказ неналежно наданих позивачем послуг, оскільки ця заява ніяким чином не стосується заборгованості відповідача за відпущену позивачем теплову енергію в опалювальні періоди з жовтня 2017 року по квітень 2019 року.

Доводи апелянта стосовно наявності в матеріалах справи копій документів, які підписані лише з боку позивача не встановленою особою та засвідчені з порушенням вимог до оформлення документів, зокрема ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту від 07.04.2003 № 55, колегія суддів відхиляє, оскільки відсутність на копіях документів дати її засвідчення, за наявності інших реквізитів, за допомогою яких можливо ідентифікувати особу, які ці документи посвідчувала, у тому числі використовуючи печатку підприємства, не може свідчити про неналежний доказ у справі. У даному випадку первинні документи мають значення для вирішення спору в даній справі. Такими, зокрема, є Акти приймання-передачі теплової енергії, які з боку позивача засвідчені директором Тихеньким І.Г. (а. с. 28-40) та рахунки на оплату, засвідчені бухгалтером Дурницькою О.П. (а. с. 21-27).

Посилання апелянта на те, що з наявних в матеріалах справи реєстрів поштових відправлень не можливо встановити, що саме відсилалося позивачем поштою на адресу відповідача, колегія суддів також відхиляє, оскільки в реєстрах вказано про відправку споживачам, у тому числі й відповідачу в даній справі, рахунків з актами приймання-передачі теплової енергії.

Доводи апелянта про безпідставне підписання позивачем в односторонньому порядку актів на підтвердження факту отримання відповідачем послуг в порядку, передбаченому п. 6.7.2. Договору, на думку колегії суддів є безпідставним, оскільки за умовами вказаного пункту, підписання актів в односторонньому порядку, допускається у разі неотримання теплопостачальною організацією підписаного Акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.7.1. договору. У даному випадку, відповідач не скористався своїм обов`язком отримання актів у постачальника послуг, а тому акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахункових період.

Доводи апелянта про не врахування судом факту відсутності у відповідача заборгованості за надані позивачем послуги, що свідчить про безпідставність нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач не вказує в чому саме полягають неправильні розрахунки вказаних штрафних санкцій.

Посилання апелянта на те, що ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції допустився неправильного застосування норм матеріального права, яке полягає у незастосуванні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що набрав чинності з 01.05.2019, який підлягав застосуванню та ст. 26 якого передбачено: «У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення», колегія суддів також відхиляє, оскільки п. 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що не пізніш як протягом одного року з дня введення в дію цього Закону (тобто, не пізніш як 01.05.2020) співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком зобов`язані прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання електричної енергії та природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з ч. 1 ст. 14 цього Закону, а виконавці комунальних послуг - укласти із такими співвласниками договори про надання відповідних комунальних послуг відповідно до обраної співвласниками моделі організації договірних відносин.

Матеріали справи не містять доказів приведення умов укладеного між сторонами договору відповідно до вимог нового Закону «Про житлово-комунальні послуги», а відповідно, на переконання колегії суддів, застосуванню у спірних правовідносинах підлягає саме договір в редакції від 01.05.2007, п. 1.3. якого передбачено, що сторони зобов`язуються у випадку зміни діючого законодавства України під час дії цього договору привести умови даного договору у відповідність вимогам законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції, покладених в основу судового рішення у даній справі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна правова оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, тому місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відтак, підстав для скасування або зміни оскаржуваного відповідачем у даній справі рішення, передбачених ст. 277 ГПК України немає.

7. Розподіл судових витрат.

У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за її подання у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Велитченко Олени Олександрівни - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 12.11.2019 у справі № 908/2313/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

Т.А. Верхогляд