ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" березня 2020 р. Справа № 924/1163/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., секретаря судового засідання Устінової А.П., розглянувши матеріали справи

за позовом акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк,м. Київ

до приватного підприємства сільськогосподарського виробництва „СІМ.Я, Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Шарівка

до ОСОБА_1 , Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Шарівка

про стягнення солідарно з приватного підприємства сільськогосподарського виробництва "СІМ.Я" та ОСОБА_1 заборгованості за кредитом згідно кредитного договору №б/н від 14.03.19р. в розмірі 63459,49 грн.

Представники сторін:

позивач: Українець О.П. - адвокат згідно довіреності №186-К-О від 17.01.2019р. (в режимі відеоконференції)

відповідач: Юдов В.О. - адвокат згідно ордера серія ХМ №001574 від 15.01.2020р.

відповідач-2: не з`явився

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі згідно з ч. 1 ст. 240 ГПК України.

Процесуальні дії по справі.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з приватного підприємства сільськогосподарського виробництва "СІМ.Я" та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.03.19р., в розмірі 206945,01 грн., з яких: 199803,50 грн. - заборгованість за кредитом; 132,55 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 6800,00 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; 208,96 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2019р. зазначена позовна заява передана для розгляду судді Танасюк О.Є.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 11.11.2019р. позовну заяву АТ КБ „Приватбанк було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду від 02.12.2019р. відкрито провадження у справі №924/1163/19, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15.01.2020р. продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів, продовжено відповідачу - ПП СВ „СІМ.Я строк для подання відзиву на позов, позивачу - строк для подання відповіді на відзив, відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.02.2020р. прийнято зменшення позовних вимог, викладене у заяві акціонерного товариства комерційний банк „ Приватбанк від 07.02.2020р.. у зв`язку з чим предметом позову є стягнення солідарно з приватного підприємства сільськогосподарського виробництва "СІМ.Я" та ОСОБА_1 заборгованості за кредитом згідно кредитного договору №б/н від 14.03.19р. в розмірі 63459,49 грн.

18.02.2020р. судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 19:15 год. 03.03.2020р.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ „Приватбанк посилається на невиконання відповідачем-1 умов кредитного договору від 14.03.2019р. в частині повернення кредитних коштів. Зазначає, що 14.03.2019р. ПП СВ "СІМ.Я" через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису Анкету-заяву на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг "КУБ" (далі Умови), відповідно до якої позичальник приєднався до розділу 3.2.8. Умов, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ „Приватбанк http://privatbank.ua. Таким чином, вказує, що 14.03.2019р. між відповідачем-1 та позивачем було укладено кредитний договір, який за своєю правовою природою є договором приєднання та складається із Анкети-заяви та Умов. Також зазначає, що 14.03.2019р. між АТ КБ „Приватбанк та ОСОБА_1 (відповідач-2) укладено договір поруки №РОR034, предметом якого є надання поруки відповідачем-2 за виконання зобов`язань відповідача-1, які випливають із кредитного договору. Враховуючи зазначене, позивач вбачає підстави для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Позиція відповідача-1.

Відповідач - 1 у відзиві від 27.01.2020р. №2/2СІ/ЮО/01.2020 зазначає, що на погашення кредиту за кредитним договором від 14.03.2019р. ПП СВ "СІМ.Я" за період з 11.04.2019р. по 10.01.2020р. були внесені грошові кошти на загальну суму 174202,00 грн. Проте АТ КБ „Приватбанк не надано до суду будь-якої інформації з цього приводу, що на думку відповідача свідчить про зловживання позивачем своїми процесуальними правами. Відповідач посилаючись на правову позицію Великої палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019р. у справі №342/180/17, зазначає про відсутність підстав для сплати процентів за користування кредитними коштами, а також пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також наголошує, що позивачем надано до матеріалів справи копію договору поруки від 12.03.2019р., в той час як кредитний договір був укладений 14.03.2019р. Тобто відповідач-2 на дату укладення договору поруки не міг бути проінформований про істотні умови кредитного договору по зобов`язаннях якого він виступає поручителем. З огляду на зазначене, відповідач-1 просить частково задовольнити позовні вимоги до ПП СВ „СІМ.Я в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 25708,00 грн. та відмовити у задоволенні позовних вимог до відповідача-2.

Крім того в підготовчому засіданні 18.02.2020р. представник відповідача-1 повідомив, що ПП СВ "СІМ.Я" було сплачено на користь АТ КБ „Приватбанк кредитні кошти в розмірі 25708 грн. Подав клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи.

Відповідь позивача на відзив відповідача-1.

Позивач у відповіді на відзив від 07.02.2020р. стверджує, що в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ" містяться всі істотні умови кредиту, зокрема, розмір процентів за користування кредитом та пені. Також звертає увагу, що згідно договору поруки №РОR034 від 12.03.2019р., він підписаний відповідачем-2 14.03.2009р. о 08:57:52, що підтверджується даними про об`єкт перевірки. Стверджує, що умови, які містяться в предметі договору поруки спростовують доводи відповідача, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що саме договір поруки укладений між позивачем та відповідачем-2 є забезпеченням виконання зобов`язань відповідача-1 по договору №б/н від 14.03.2019р. Крім того, звертає увагу, що Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ" підписано засновником та директором ПП СВ "СІМ.Я" ОСОБА_1 , а договір поруки підписаний фізичною особою ОСОБА_1 . Тому вважає необґрунтованими доводи відповідача-1 про те, що відповідач-2 не був проінформований про істотні умови кредитного договору по зобов`язаннях якого він виступає поручителем.

Позиція відповідача-2.

Відповідач - 2 у письмових поясненнях від 17.02.2020р. заперечує проти позову щодо стягнення з ОСОБА_1 , як поручителя заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.03.2019р. Зазначає, що позивачем надано до матеріалів справи копію договору поруки від 12.03.2019р., в той час як Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ" була подана ПП СВ „СІМ.Я 13.03.2019р., а кредитний договір був укладений 14.03.2019р. Таким чином, вказує, що ОСОБА_1 на дату укладення договору поруки не могла бути проінформована про істотні умови кредитного договору по зобов`язаннях якого вона начебто виступає поручителем.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

14.03.2019р. між акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" (банк, кредитодавець, позивач) та приватним підприємством сільськогосподарським виробництвом „СІМ.Я (позичальник, відповідач-1) через систему інтернет-клієнт-банкінгу із використанням електронного цифрового підпису була підписана заява про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" (далі - Анкета-заява), а саме, до розділу 3.2.8 Умов та правил надання послуги "КУБ" (далі Умови), що розміщені на сайті ПАТ КБ "Приватбанк" pb.ua.

У п. 1 Анкети-заяви визначено істотні умови кредитного договору:

1.1. Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності клієнта в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та інших винагород в обумовлені цим договором терміни.

1.2. Розмір кредиту 200000,00 грн.

1.3. Строк кредиту - 12 місяців з моменту видачі коштів клієнту.

1.4. Проценти за користування кредитом перші 6 місяців 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця 1,6 % в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашені кредиту).

В п. 1.5. Анкети-заяви визначено порядок погашення кредиту: щомісяця починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів клієнту передбачено адаптований графік (на вибір клієнта та за узгодження з Банком): 6 місяців користування кредитом: погашення тільки процентів, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом; інші 6 місяців користування кредитом: погашення основного боргу рівними частинами з процентами, до календарного числа місяця, в який було надано кредит, включно з цим числом.

Відповідно до п. 1.6. Анкети-заяви у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п.1.5 цієї заяви, клієнт зобов`язаний додатково до процентів, вказаних у п. 1.4 , сплатити Банку проценти у розмірі 4% на місяць від суми заборгованості та неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг.

У графіку погашення основної суми боргу та процентів за кредитом (додаток до Анкети-заяви) сторонами узгоджено, що з квітня по вересень 2019р. сплачується сума процентів в розмірі 3600,00 грн. щомісяця, а з жовтня 2019 по березень 2020р. сума кредиту (33333,33 грн.) та сума процентів (3200,00 грн.) в загальному розмірі 36533,33 грн. щомісяця.

До позовної заяви АТ КБ "Приватбанк" додано Витяг з „Умов та правил надання банківських послуг (Розділ 3.2.8 Умов та правил надання послуги "КУБ")

Пунктами 3.2.8.1, 3.2.8.2 Умов визначено, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий "Кредит КУБ" для фінансування поточної діяльності клієнта, в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуги «КУБ» (далі - Заява), а також в системі Приват24. Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі «Paperless» або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору. Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги. Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного Банку України, які регулюють кредитні відносини.

Відповідно до п.3.2.8.3.1. Умов: повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві.

Пунктом 3.2.8.3.1.3. передбачено, що Клієнт доручає Банку щомісячно у строки, зазначені в Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості за Послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Згідно зі ст.ст. 212, 651 ЦКУ при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту (Банк здійснює інформування Клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms-повідомлення або інших)). При непогашенні заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість за кредитним договором, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, терміном повернення кредиту є дата останнього платежу.

Відповідно до п.3.2.8.3.2. Умов, за користування послугою клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно графіку, визначених в заяві та тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору згідно з п. 3.2.8.6.2.).

При порушенні клієнтом будь-якого грошового зобов`язання клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому у заяві. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права банку, передбаченого п.3.2.8.3.1, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення (п. 3.2.8.3.3. Умов ).

Пунктом 3.2.8.9.1. Умов передбачено, що за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з п.п.3.2.8.1., 3.2.8.3. цього Договору клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2.

Нарахування прострочених процентів здійснюється щодня, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується (п. 3.2.8.9.2. Умов).

Згідно п.3.2.8.9.3. Умов сплата процентів за користування кредитом здійснюється в дати платежів, зазначені у заяві (п.3.2.8.3.1.).

У п. 3.2.8.9.4 Умов вказано, що у разі, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки за цим Договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені в банківський день, що передує вихідному або святковому дню. Банківський день -день, у який банківські установи України відкриті для проведення операцій з переказу грошових коштів із використанням каналів взаємодії з НБУ.

Відповідно до п. 3.2.8.9.6. Умов, зобов`язання за цим договором виконуються в такій послідовності: кошти, отримані від Клієнта, а також від інших уповноважених органів/ осіб, для погашення заборгованості за цим Договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно з п.п. 3.2.8.5.14 цього договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, далі - прострочених процентів, далі простроченого кредиту, далі процентів, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості за цим договором проводиться не пізніше дати, зазначеної в п. 3.2.8.9.3. цього Договору. У разі несплати процентів у відповідні дати сплати, визначені в цьому Договорі, вони вважаються простроченими. У разі розрахунку витрат Банку згідно з п.п.3.2.8.5.14, цього Договору за згодою сторін можлива зміна термінів погашення кредиту.

Пунктом 3.2.8.9.7 Умов передбачено, що розрахунок і нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у терміни, вказані в заяві, кожного місяця, на наступний день після дня отримання Клієнтам кредиту або дня погашення чергової частини боргу і проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на первісну суму кредиту.

Згідно з п.3.2.8.10.1 Умов у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплати комісії за користування кредитом, передбачених п.п.3.2.8.3.2, 3.2.8.3.1 цього договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п.3.2.8.9, 3.2.8.3.1, 3.2.8.3.2 цього договору, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

14.03.2019р. позивачем було перераховано на рахунок ПП СВ „СІМ.Я кредитні кошти у розмірі 200000,00 грн., що підтверджується випискою з рахунку відповідача-1.

В матеріалах справи наявний договір поруки №РОR034 від 12.03.2019р. укладений між ОСОБА_1 (поручитель) та акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" (кредитор), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання приватним підприємством сільськогосподарським виробництвом „СІМ.Я (боржник) зобов`язань за угодами-приєднання до розділу 3.2.8. "Кредит КУБ" Умов та правил надання банківських послуг (далі - угода-1) по сплаті: а) процентної ставки за користування кредитом, а саме, за період користування кредитом згідно з п. 3.2.8.3.2. угоди 1 перші 6 місяців 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця 1,6 % в місяць від початкового розміру кредиту та згідно з п. 3.2.8.3.3. угоди 1 4% на місяць від початкового розміру кредиту; б) кредиту, в розмірі 200000.00 грн. Якщо під час виконання угоди-1 зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за угодою-1 в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні (п.1.1.1); поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за угодою-1 в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності (п.1.2); у випадку невиконання боржником зобов`язань за угодою-1, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.1.5).

Поручитель зобов`язаний виконати обов`язки боржника, зазначені в направленій кредитором вимозі згідно п.п.2.1.2 п.2.1 цього договору (п.2.4.1. договору поруки).

Сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення цього договору. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за угодою-1 цей договір припиняє свою дію (п.4.1).

Згідно об`єкту перевірки договір поруки підписаний фізичною особою Сливою Надією Федорівною електронним цифровим підписом 14.03.2019р.

У повідомленні від 25.09.2019р. №30.1.0.0/2-JЗHMKUB0LWQ9, адресованому відповідачу-1 (копія відповідачу-2) позивач посилаючись на порушення умов договору від 14.03.2019р., просив позичальника не пізніше 5 календарних днів з дати одержання повідомлення погасити прострочену заборгованість в розмірі 208136,73 грн., у тому числі: 186379,33 грн. заборгованість за кредитом; 8824,16 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3600,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 8833,24 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. У повідомленні позивач зазначав, що в разі несплати простроченої заборгованості у вищевказаний строк, вимагає повернення суми кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції.

Згідно виписок по рахунку приватного підприємства сільськогосподарського виробництва „СІМ.Я за період з 01.01.2019р. по 20.01.2020р. та за період з 01.02.2020р. по 18.02.2020р. позичальником на погашення заборгованості по кредитному договору здійснювалися проплати на загальну суму 199910,00 грн., зокрема:

- 11.04.2019р. - 3600,00 грн. (віднесені Банком на погашення комісії);

- 14.05.2019р. - 3600,00 грн. (віднесені Банком на погашення комісії);

- 07.06.2019р. - 3600,00 грн. (віднесені Банком на погашення комісії);

- 16.07.2019р. - 3800,00 грн. (3,50 грн. - віднесені Банком на погашення пені, 3600,00 грн. - на погашення комісії, 196,50 грн. на погашення заборгованості по кредиту з датою операції 14.08.2019р.);

- 07.08.2019р. - 3600,00 грн. (віднесені Банком на погашення комісії);

- 31.10.2019р. 41000,00 грн. (32816,96 грн. віднесені Банком на погашення заборгованості по кредиту, 676,12 грн. - на погашення пені, 6800,00 грн. - на погашення комісії, 706,92 грн. на погашення процентів);

- 29.11.2019р. 38400,00 грн. (452,04 грн. - віднесені Банком на погашення пені, 3200,00 грн. - на погашення комісії, 634,59 грн. на погашення процентів, 33653,20 грн. на погашення заборгованості по кредиту, 460,17 грн. на погашення комісії , яка підлягала сплаті 14.12.2019р.);

- 26.12.2019р. 39602,00 грн. (299,43 грн. - віднесені Банком на погашення пені, 488,89 грн. - на погашення процентів, 33333,33 грн. - на погашення заборгованості по кредиту, 2739,83 грн. - на погашення комісії, 2740,52 грн. віднесено до суми на погашення заборгованості по кредиту, яка підлягала сплаті 14.01.2020р.);

- 09.01.2020р. 33000,00 грн. та 10.01.2020р. 4000,00 грн. (3200,00 грн. - віднесені Банком на погашення комісії; 36540,52 грн. (з урахуванням 2740,52 грн., які сплачені 26.12.2019р.) на погашення заборгованості по кредиту);

- 17.02.2020р. 25708,00 грн. (3200,00 грн. - віднесені Банком на погашення комісії; 40,76 грн. на погашення пені; 80,33 грн. на погашення процентів, 22386,91 грн. - на погашення заборгованості по кредиту).

Позивач, посилаючись на невиконання боржником умов кредитного договору, звернувся з позовом, в якому з урахування зменшення позовних вимог просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом згідно кредитного договору №б/н від 14.03.19р. в розмірі 63459,49 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи 14.03.2019 між акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" (банк, кредитодавець, позивач) та приватним підприємством сільськогосподарським виробництвом „СІМ.Я (позичальник, відповідач-1) укладено кредитний договір шляхом приєднання ПП СВ „СІМ.Я до публічної оферти через підписання Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуги "КУБ". Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг КУБ підписана шляхом накладання електронного цифрового підпису юридичної особи 14.03.2019р.

Укладений між сторонами у справі договір є змішаним за своєю правовою природою, оскільки містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору. Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.

Згідно зі ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України).

Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено параграфом про кредит і не випливає із суті кредитного договору.

14.03.2019р. позивачем було перераховано на рахунок ПП СВ „СІМ.Я кредитні кошти у розмірі 200000,00 грн., що підтверджується випискою з рахунку відповідача-1.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

У п. 1.4. сторони погодили розмір процентів за користування кредитом перші 6 місяців 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця 1,6 % в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашені кредиту).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

У п. 1.5. Анкети-заяви сторонами визначено порядок погашення кредиту: щомісяця починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів клієнту передбачено адаптований графік (на вибір клієнта та за узгодження з Банком): 6 місяців користування кредитом - погашення тільки процентів, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом; інші 6 місяців користування кредитом - погашення основного боргу рівними частинами з процентами, до календарного числа місяця, в який було надано кредит, включно з цим числом.

У графіку погашення основної суми боргу та процентів за кредитом (додаток до Анкети-заяви) сторонами узгоджено, що з квітня по вересень 2019р. сплачується сума процентів в розмірі 3600,00 грн. щомісяця, а з жовтня 2019 по березень 2020р. сума кредиту (33333,33 грн.) та сума процентів (3200,00 грн.) в загальному розмірі 36533,33 грн. щомісяця.

Отже, позичальник зобов`язаний був сплачувати Банку щомісяця проценти за користування кредитом в розмірі 3600,00 грн. до 15 числа кожного місяця з квітня по вересень 2019р., а з жовтня 2019 по березень 2020р. щомісяця до 15 числа - сума кредиту (33333,33 грн.) та сума процентів (3200,00 грн.) в загальному розмірі 36533,33 грн.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 Цивільного кодексу України, згідно з якою якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Щодо наявності (відсутності) підстав для дострокового повернення кредиту.

В матеріалів справи наявне повідомленні від 25.09.2019р. №30.1.0.0/2-JЗHMKUB0LWQ9, в якому позивач у посилаючись на порушення умов договору від 14.03.2019р.щодо непогашення заборгованості по кредиту та відсоткам, просив позичальника не пізніше 5 календарних днів з дати одержання повідомлення погасити прострочену заборгованість в розмірі 208136,73 грн., у тому числі: 186379,33 грн. заборгованість за кредитом; 8824,16 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3600,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 8833,24 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. У повідомленні АТ КБ "Приватбанк" зазначав, що в разі несплати простроченої заборгованості у вищевказаний строк, вимагає повернення суми кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції.

Однак, вимоги позивача, викладені у повідомленні від 25.09.2019р. №30.1.0.0/2-JЗHMKUB0LWQ9 не узгоджуються з умовами укладеного між сторонами кредитного договору від 14.03.2019р. та положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Зокрема, як слідує із п. 1.5. Анкети-заяви та графіку погашення основної суми боргу та процентів за кредитом відповідач-1 зобов`язаний був повертати суми кредиту частинами по 33333,33 грн. щомісяця до 15 числа починаючи з жовтня 2019 по березень 2020р. Таким чином, перший платіж на погашення кредиту (тіла кредиту) позичальник мав здійснити до 15.10.2019р., а останній до 15.03.2020р.

Враховуючи зазначене, станом 25.09.2019р. (дата повідомлення) у відповідача взагалі відсутня була заборгованість за кредитом, оскільки строк сплати відповідного платежу не настав. Тому незрозумілим є посилання Банку на наявність у ПП СВ „СІМ.Я 186379,33 грн. заборгованості за кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи станом на 25.09.2019р. у відповідача-1 була наявна заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, які згідно п. 1.5. Анкети-заяви та графіку погашення графіку повинні були бути сплачені до 15.09.2019р.

Однак, враховуючи положення ч. 2 ст. 1050 ЦК України, підставою для дострокового повернення кредиту є прострочення повернення чергової частини кредиту (позики), а не процентів за користування кредитом.

Згідно з п. 3.2.8.3.1.3. Умов та правил надання послуги "КУБ", даних позивачем до матеріалів справи при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови договору, встановивши інший термін повернення кредиту. Натомість порушення позичальником будь-якого із зобов`язань понад 90 днів позивачем не підтверджено, оскільки станом на 25.09.2019р. відповідачем-1 проценти за користування кредитом сплачувалися (11.04.2019р. - 3600,00 грн.; 14.05.2019р. - 3600,00 грн.; 07.06.2019р. - 3600,00 грн.; 16.07.2019р. - 3800,00 грн.; 07.08.2019р. 3600 грн.).

З огляду на вищезазначене, повідомлення Банку від 25.09.2019р. №30.1.0.0/2-JЗHMKUB0LWQ9 не може розцінюватися як вимога про дострокове повернення кредиту.

Судом враховується, що сторонами у кредитному договорі передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами, тобто право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом 05.11.2019р. (дата відправлення позовної заяви засобами поштового зв`язку). Таким чином, з урахуванням п. 1.5. Анкети-заяви та графіку погашення основної суми боргу та процентів за кредитом, на момент звернення Банку з позовом до суду у позичальника настав обов`язок сплати чергового (першого) платежу на погашення суми кредиту в розмір 33333,33 грн. та 3200,00 грн. на погашення процентів (до 15.10.2019р.). Також як слідує із виписки по рахунку відповідача-1, останнім не було сплачено проценти за користування кредитом, які повинні бути сплачені до 15.09.2019р.

При цьому, як вбачається із виписки по рахунку ПП СВ „СІМ.Я, останнім 31.10.2019р. (до звернення з позовом) було сплачено на рахунок АТ КБ "Приватбанк" 41000,00 грн. на погашення кредиту, з яких: 32816,96 грн. віднесені Банком на погашення заборгованості по кредиту, 676,12 грн. - на погашення пені, 6800,00 грн. - на погашення комісії, 706,92 грн. на погашення процентів.

Щодо наявності (відсутності) підстав для віднесення сплат в рахунок погашення пені.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (п.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст.1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

З матеріалів справи вбачається, що анкета-заява від 14.03.2019р. не містить обумовленого сторонами виду та розміру неустойки, яка підлягає нарахуванню у випадках несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, а лише містить відсильну умову (п. 1.6 Анкети-заяви), що неустойка в цьому випадку сплачується в розмірі та порядку, передбаченому п.3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що ПП СВ „СІМ.Я надало згоду на приєднання до розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг саме у тій редакції (дата якої не зазначена позивачем), що додана АТ КБ „ПриватБанк до позовної заяви. Наданий позивачем витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" не приймається судом у якості належного доказу, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача), яка може вносити відповідні зміни в Умови. Окрім цього, Умови на які посилається позивач, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору ані щодо будь-яких встановлених ними нових Умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, ані щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені.

З огляду на відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про вид та розмір неустойки за несвоєчасне погашення кредиту та відсутність інших доказів, які би свідчили про погодження сторонами в письмовій формі відповідальності (пені) позичальника за несвоєчасне погашення кредиту, підстави для зарахування сплачених сум на погашення кредиту в рахунок погашення нарахованої Банком пені відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. по справі № 342/180/17.

Таким чином, сплачені відповідачем кошти на погашення кредиту в розмірі 41000,00 грн. закрили заборгованість за кредитом в розмірі 33333,33 грн. (строк сплати до 15.10.2019р.), заборгованість по процентам в розмірі 3600,00 грн. (строк сплати до 15.09.2019р.) та в розмірі 3200,00 грн. (строк сплати до 15.10.2019р.), а також процентів в розмірі 706,92 грн., нарахованих Банком у зв`язку з порушення термінів сплати кредиту (які погоджені сторонами у п. 1.6. Анкети-заяви).

Отже, на момент подання позову, прострочена заборгованість за кредитним договором (в т.ч. проценти, передбачені сторонами в Анкеті-заяві) були сплачені позивальником в повному обсязі.

Предметом позову з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог є стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 63459,49 грн.

Враховуючи, що умовами договору було передбачено строк повернення чергових платежів по кредиту до 15-го числа кожного календарного місяця з жовтня 2019 по березень 2020р., черговий платіж за кредитом відповідач-1 зобов`язаний був здійснити до 15.11.2019р., тобто після звернення з позовом до суду.

Таким чином, на день звернення АТ КБ „ПриватБанк з позовом до суду (05.11.2019р.) ПП СВ „СІМ.Я не було порушено свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів та заборгованості за кредитом в розмірі 63459,49 грн. не існувало. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 09.04.2019р. у справі №911/918/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа, яка звертається до господарського суду з позовом, самостійно обирає спосіб захисту, визначає відповідача, предмет та підстави позову та зазначає у позовній заяві яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 застосовується судами України, як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Статтею 6 Конвенції визначено право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Крім того вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

З огляду на не доведення позивачем порушення його прав на момент звернення з позовом до суду, вимоги Банку про стягнення солідарно з позичальника (відповідача-1) та поручителя (відповідача-2) заборгованості за кредитом в розмірі 63459,49 грн. не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем не надано доказів, що договір поруки між Сливою Надією ОСОБА_2 (поручитель) та акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" (кредитор) був укладений саме для забезпечення виконання зобов`язань СВ „СІМ.Я за договором від 14.03.2019р.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідач у відзиві на позов просив здійснити розподіл судових витрат та 18.02.2020р. надав договір про надання правничої допомоги №2СІ/ЮО/01.2020 від 15.01.2020р., акт приймання-передачі наданих послуг №2СІ/ЮО/01.2020 від 18.02.2020р. до вказаного договору та квитанцію про сплату від 18.02.2020р., виписану адвокатом Юдовим В.О. про отримання від ПП СВ „СІМ.Я 6509,20 грн. витрат за надання правничої допомоги у господарській справі №924/1163/19.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 ГПК України).

Відповідно до статті 26 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Договір про надання правової допомоги визначає взаємні права й обов`язки адвоката (адвокатського об`єднання) та клієнта, який звернувся за правовою допомогою, а також обсяг повноважень адвоката (адвокатського об`єднання) при здійсненні представництва інтересів клієнта, в тому числі в судах. Договір про надання правової допомоги, по суті, є договором про надання послуг у розумінні статті 902 Цивільного кодексу України, що узгоджується з нормами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", яка передбачає, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно зі статтею 30 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.02.2020р. у справі №910/16223/18.

Однак у наданому відповідачем договорі про надання правничої допомоги №2СІ/ЮО/01.2020 від 15.01.2020р. не визначено вартість послуг та порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата).

В акті приймання-передачі наданих послуг №2СІ/ЮО/01.2020 від 18.02.2020р. визначено перелік виконаних робіт та вказано їх вартість. Однак не зрозумо яким чином визначена вартість наданих послуг.

Враховуючи, що в договорі про надання правничої допомоги №2СІ/ЮО/01.2020 від 15.01.2020р. не встановлено розміру та/або порядку обчислення наданих послуг (гонорару), суд позбавлений можливості визначити розмір та вартість послуг (гонорару) та встановити відповідність суми, яка визначена в акті приймання-передачі, умовам договору №2СІ/ЮО/01.2020 від 15.01.2020р., укладеного між адвокатом Юдовим В.О. та ПП СВ „СІМ.Я.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно положень ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Сам по собі факт сплати відповідачем готівкових коштів в розмірі 6509,20 грн. адвокату, за відсутності в договорі про надання правової допомоги №2СІ/ЮО/01.2020 від 15.01.2020р. розміру та/або порядку обчислення наданих послуг (гонорару), не дає підстав та об`єктивної можливості пересвідчитись в існуванні погодження між Адвокатським бюро та відповідачем щодо порядку обчислення гонорару, а також позбавляє суд можливості самостійно оцінити суму, заявлену до стягнення на предмет обґрунтованості та відповідності до наданих адвокатом послуг при розгляді спору в суді.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу за результатами розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному ст. 257 ГПК України до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 05.03.2020р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 5 прим.:

1 до справи;

2 представник АТ КБ „Приватбанк Українець О.П. ( АДРЕСА_1 )

3 - представник ПП "Сім.я"- Юдов В.О. (29027, м. Хмельницький, а/с №1550).

4 - відповідачу-2, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

Всім рекомендованим з повідомленням.