ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020м. ДніпроСправа № 904/4360/19
За позовом Акціонерного товариства "Укратрансгаз", м. Київ

до Державного вищого навчального закладу "Український державний хіміко-технологічний університет", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

про зобов`язання вчинити дії та стягнення 176 753,18 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового заідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Вагнер Д.В., адвокат

Від відповідача: Книшенко Е.М., адвокат

Від третьої особи: Пясецький Д.В., адвокат

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить:

- зобов`язати Державний вищий навчальний заклад "Український державний хіміко-технологічний університет" повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 26,45 тис. куб. метрів;

- стягнути з Державного вищого навчального закладу "Український державний хіміко-технологічний університет" 176 753,18 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 26,45 тис. куб. метрів.

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що у січні 2016 року відповідачем безпідставно набуто з газотранспортної системи 26,45 тис.куб.м. природного газу, власником якого є Акціонерне товариство "Укртрансгаз". Для відбору відповідачем у січні 2016 року природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є АТ "Дніпрогаз", відповідач повинен був мати постачальника відповідних обсягів природного газу. За відсутності постачальника природного газу відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припиняти власне газоспоживання як це передбачено абз.2 п.3 глави 5 розділу VІ Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2493 та п. 10 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496.

Відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, здійснив відбір в обсязі 26,45 тис.куб.м. природного газу, що підтверджується звітом АТ "Дніпрогаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за січень 2016 року, в якому в графі "Фактично спожитий обсяг за місяць Всього" по рядку "Категорія/Назва постачальника" вказано фактично відібраний відповідачем з газотранспортної системи в січні 2016 року обсяг природного газу у розмірі 26,45 тис.куб.м. Спірний об`єм природного газу придбано позивачем за результатами проведення публічних закупівель та подано до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС.

При цьому правовою підставою задоволення позовних вимог позивач зазначає статті 15,16, 1212-1214 Цивільного кодексу України.

Відповідач просить відмовити в задоволенні позову (а.с.72-75) з наступних підстав:

за даними бухгалтерського обліку станом на 29.11.2019 у відповідача відсутня заборгованість перед третіми особами за природній газ спожитий відповідачем в січні 2016 року. Між відповідачем та ПАТ "Дніпрогаз" або АТ "Укртрансгаз" не складалось актів про отримання відповідачем природного газу в обсязі 26,45 тис.куб.м. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують отримання відповідачем в січні 2016 року природного газу в обсязі 26,45 тис.куб.м.;

зазначена заборгованість, за доводами АТ "Укртрансгаз", утворилася у зв`язку з виявленою наявністю негативних місячних небалансів у ПАТ "Дніпрогаз", що виникли внаслідок несанкціонованих відборів природного газу, які ПАТ "Дніпрогаз" безпідставно віднесено на НАК "Нафтогаз України. Пунктом 1 глави 2 розділу XII Кодексу ГТС в редакції, чинній з 28.04.2017, визначено, що алокація обсягів природного газу по точці входу до газотранспортної системи здійснюється оператором газотранспортної системи з урахуванням підтверджених номінацій по цій точці. Отже, з 28.04.2017 обов`язок здійснення алокації по точках виходу з газотранспортної системи покладено на АТ "Укртрансгаз";

надана позивачем копія реєстру обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК "Нафтогаз України" із мереж ПАТ "Дніпрогаз" за січень 2016 року не може бути належним та допустимим доказом отримання відповідачем природного газу в обсязі 26,45 тис.куб.м. від АТ "Укртрансгаз", оскільки цей документ складений з порушенням наведених вище норм Кодексу ГТС та за своєю суттю визначає заборгованість відповідача перед НАК "Нафтогаз України";

відповідач звертає увагу суду на те, що 14.11.2019 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №904/2732/18 було встановлено певні обставини, що мають значення для вирішення цієї справи по суті. У зазначеній справі розглядались позовні вимоги АТ "Укртрансгаз" до ПАТ "Дніпрогаз" треті особи, в тому числі ДВНЗ УДХТУ, про стягнення боргу. Касаційним судом було встановлено: що за підсумками січня, березня, квітня 2016 року акти про надання послуг балансування на адресу ПАТ "Дніпрогаз" протягом 2016року не направлялись; про недопустимість надання зворотної сили положенням Кодексу ГТС, які набрали чинності з 28.04.2017, та обумовлену цим відсутність правових підстав для здійснення коригування розміру небалансу ПАТ "Дніпрогаз" по актам, які були складені до 28.04.2017, та по яким вже було здійснено балансування оператором ГТ;

що виникнення в точці виходу до газорозподільної системи відповідача (оператора ГРМ) неврегульованого негативного небалансу обсягів природного газу за спірні періоди відбулося внаслідок дій ПАТ "НАК "Нафтогаз України" щодо неподання споживачам - третім особам по справі, номінації на плановий обсяг газу на вказаний період. Проте вказана обставина не звільняла ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від обов`язку постачати природний газ зазначеним споживачам за укладеними між ними договорами постачання природного газу. Отже, в спірних правовідносинах не було несанкціонованого відбору відповідачем природного газу з ГТС.

Відповідачем до господарського суду 12.12.2019 було подано заяву про застосування позовної давності. Відповідач не погоджується з доводами позивача про те, що ним не укладались з відповідачем договірні відносини, а стягнення здійснюється на підставі ст. 1212 ЦК України. При цьому про існування зазначених обставин, як зазначає позивач, йому стало відомо в січні 2016 року. Матеріали справи містять засвідчену позивачем копію реєстру обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК "Нафтогаз України" із мереж ПАТ "Дніпрогаз" за січень 2016 року, в якому зазначено, що ПАТ "Укртрансгаз" отримав інформацію про обсяги алокації спожитого газу відповідачем, який був без підтверджених номінацій НАК "Нафтогаз України", ще 08.07.2016, вхідний №64-2.21058. Тому, на думку відповідача, у відповідності до статей 256, 257, 560 Цивільного кодексу України, у позивача сплив строк, у межах якого він може звернутися до суду з вимогою до відповідача про зобов`язання вчинити дії та стягнення 176 753,18 грн.

02 грудня 2019 року до господарського суду надійшла заява Державного вищого навчального закладу "Український державний хіміко-технологічний університет" про зупинення провадження у справі №904/4360/19 до набрання законної сили судовим рішенням по справі №904/2732/18, яка розглядається Центральним апеляційний господарським судом.

Ухвалою суду від 03.03.2020 в задоволенні клопотання Державного вищого навчального закладу "Український державний хіміко-технологічний університет" про зупинення провадження у справі №904/4360/19 до набрання законної сили судовим рішенням по справі №904/2732/18, яка розглядається Центральним апеляційний господарським судом відмовлено.

08 січня 2020 року до господарського суду надійшли пояснення позивача (вх. №593/20 від 08.01.2020), у яких зазначає наступне:

- щодо посилання відповідача на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, відповідачу в січні 2016 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 26,45 тис. куб. м. природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель (копія договору купівлі-продажу природного газу та акту приймання-передачі газу знаходяться в матеріалах справи) та подані до газотранспортної системи на виконання функцій оператора ГТС (підтверджується довідкою на списання газу на балансування), тому, відповідач набув природний газ позивача у січні 2016 року в обсязі 26,45 тис. куб. м. без будь-якої підстави. Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний повернути позивачу безпідставно набуте майно, а саме природний газ в загальному обсязі 26,45 тис. куб. метрів;

- щодо відсутності (не надання відповідачем) належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він заперечує проти позовних вимог, ним не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, якими вій заперечує проти позовних вимог, зокрема доказів, які б підтверджували факт правомірного отримання природного газу від постачальника (підписаних актів приймання-передачі);

- щодо умов за наявності яких майно вважається безпідставно набутим, здійснений відповідачем відбір природного газу в обсязі 26,45 тис.куб.м. з ресурсу позивача за відсутності у відповідача постачальника природного газу за спірний період та будь-яких договірних відносин з позивачем, вказує на наявність умов, що є правовою підставою для застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України;

- щодо посилань на наявність місячних негативних небалансів, з посиланням на норми Кодексу ГТС, положення цього кодексу, в тому числі і розділу XIV не регулюють правовідносини пов`язані із безпідставним набуттям майна за рахунок іншої особи, що передбачені ст. ст. 1212,1213 ЦК України. А тому посилання відповідача на нормативно-правові акти до відносин, що ними не регулюються, їх не стосуються та є неправомірним.

08 січня 2020 року до господарського суду надійшли пояснення позивача (вх. №591/20 від 08.01.2020) мотивовані тим, що трирічний строк позовної давності пропущений позивачем з поважних причин, а відтак підлягає захисту на підставі ч. 5 ст. 267 ЦК України. Позивач намагався захистити свої порушені права ще з того часу, як відповідачем було здійснено несанкціонований відбір природного газу та позивачем було здійснено фізичне балансування. У встановленому порядку за утворений небаланс позивачем були висунуті вимоги по оплаті: спочатку АТ "НАК "Нафтогаз України" (справа №910/10225/16, якого позивач помилково вважав постачальником, потім ПАТ "Дніпрогаз" (справа №904/2734/18), як оператору газорозподільної системи, в межах комерційного балансування шляхом надання відповідної послуги, яка в результаті була залишена без задоволення. АТ "Укртрансгаз" зазначає про те, що строк позовної давності щодо позовних вимог до ДВНЗ "Український державний хіміко-технологічиий університет" має обчислюватись не з моменту коли позивач у 2016 році довідався про порушення свого права та почав вживати заходи по його захисту, а з того моменту, як позивач довідався саме про особу, яка його порушила.

08 січня 2020 року до господарського суду надійшло клопотання позивача, яким просить залучити до участі у справі № 904/4360/19 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (, 01601, м. Київ, вул, Б. Хмельницього, 6).

Ухвалою суду від 08.01.2020 клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" судом задоволено.

Третя особа надала письмові пояснення (а.с.123-125), в яких повідомила , що у січні 2016 року не мала договірних відносин з відповідачем та не постачала йому природний газ. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Обов`язковою передумовою поставки природного газу споживачу є наявність складеного з постачальником договору. Відповідно до п.1 глави 1 Розділу VІІІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації (заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу). Для отримання послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами, АТ "НАК "Нафтогаз України" надає АТ "Укртрансгаз" завдання (плановий розподіл обсягів постачання природного газу на місяць, у якому зазначені лише обсяги газу, які передбачені договорами між НАК "Нафтогаз України" та її споживачами). Кожен споживач отримує природний газ, лише в обсязі, передбаченому заявкою на транспортування. У газотранспортній системі відсутні обсяги природного газу, що не мають власника та цільового призначення. Третя особа посилається на те, що не замовляла послуг транспортування у січні 2016 року на адресу відповідача. Тобто, в газотранспортній системі у спірний період фізично був відсутній газ АТ "НАК "Нафтогаз України", який міг би бути спожитий відповідачем.

Враховуючи, що у спірний період жодним постачальником природного газу не було надано до газорозподільної системи природний газ для потреб відповідача, 26,45куб.м. природного газу було відібрано з ресурсів АТ "Укртрансгаз", що були придбані ним та подані до газотранспортної системи. На думку третьої особи, мало місце набуття майна за рахунок іншої особи за відсутності правової підстави.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2019, позовні матеріали передані на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою суду від 30.09.2019 позовна заява залишена без руху.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання у справі на 12.11.2019. У судовому засіданні 12.11.2019 оголошено перерву до 02.12.2019. В подальшому розгляд справи відкладено на 12.12.19.

Ухвалою суду від 12.12.2019 здійснено перехід до розгляду справи №904/4360/19 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 08 січня 2020 року.

Ухвалою суду від 08.01.2020 відкладено підготовче засідання на 03 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 03.02.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, відкладено підготовче засідання у справі на 03 березня 2020 року.

03.03.2020 суд ухвалив про закриття підготовчого провадження у справі №904/4360/19, призначив справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 11.03.2020.

У судовому засіданні 11.03.2020 проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2015 року Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (назва якого змінена на Акціонерне товариство "Укртрансгаз") (покупець) укладено договір №-ВТВ, відповідно до п.1.1. якого за цим договором продавець зобов`язується передати у власність покупцеві у 2015 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Кількість та якість газу визначається розділом 2 договору. Так, згідно п.2.1 договору продавець передає покупцеві у квітні-грудні 2015 року газ в загальному обсязі 1 827 749,736 тис. куб.м. газу у тому числі по місяцях та кварталах:

у квітні 2015 року обсяг газу 170 000,000, у травні 2015 року обсяг газу 170 000,000, у червні 2015 року обсяг газу 170 000,000, у липні 2015 року 160 000,000, у серпні 2015 року обсяг газу 170 000,000, у вересні 2015 року обсяг газу 170 000,000, у жовтні 2015 року - 250 000,000, у листопаді 2015 року 260 000,000, у грудні 2015 року 307 749,736.

Продавець передає покупцю у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД , газ ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відповідно до його зовнішньоекономічних контрактів) у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України та інших країн або у пунктах приймання-передачі газу на підземних сховищах газу, покупця, або в ПСГ. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання передачі. (п.3.1. договору).

Згідно п.3.3. договору приймання передача газу, переданого продавцем покупцеві, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Кількість газу, який подається покупцеві, визначається за показаннями приладів обліку газу, що встановлені на об`єктах покупця, а у разі неможливості здійснення приладного обліку відповідно до чинних нормативних документів (п.4.1. договору).

Цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє у частині поставки газу до 31.12.2015 включно, а у частині розрахунків до їх повного здійснення (п.12.1. договору).

У січні 2016 року Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" відповідно до умов договору від 27.04.2015 №-ВТВ складені та підписані наступні акти приймання-передачі природного газу:

від 31.01.2016 на суму 1 270 468 986,82грн. (обсяг природного газу складає 165477,361 тис. куб.м.) для забезпечення власних виробничо-технологічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат;

від 31.01.2016 на суму 1 151640 000,00грн. (обсяг 150 000,00тис.куб.м). Газ ввезений на митну територію України ПАТ "Нафтогаз України" для балансування. Передача-приймання природного газу здійснюється в підземних сховищах ПАТ газу "Укртрансгаз".

Згідно Звіту ПАТ "Дніпрогаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за січень 2016 року (а.с.18) фактично відібраний відповідачем з газотранспортної системи в січні 2016 року обсяг природного газу складає 26,45тис.куб.м.

Зазначена кількість спожитого газу (26,45тис.куб.м.) підтверджується Реєстром обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК "Нафтогаз України" із мереж ПАТ "Дніпрогаз" за січень 2016 року (а.с.19-20).

Згідно Інформації про надходження на точках входу та розподіл на точках виходу обсягів природного газу, віднесених на операторів газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2016 рік обсяг небалансу, в т. ч. без підтверджених номінацій Державного вищого навчального закладу "Український державний хіміко-технологічний університет", складає 26,450тис.куб.м. (а.с.21).

Ціна закупівлі природного газу, яка сформувалася протягом газового місяця (липень 2019 року) складає 5568,78грн. без ПДВ за 1000 куб.м, ПДВ складає 1113,76грн., всього з ПДВ ціна становить 6 682,54грн. (витяг з офіційного сайту АТ "Укртрансгаз", а.с.23).

Позивач посилається на те, що у січні 2016 року Державний вищий навчальний заклад "Український державний хіміко-технологічний університет" безпідставно набув з газотранспортної системи 26,45 тис. куб.м природного газу, власником якого є Акціонерне товариство "Укртрансгаз", у зв`язку з чим АТ "Укртрансгаз" просить зобов`язати відповідача повернути в натурі безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 26,45 тис. куб.м та відшкодувати вартість безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 26,45 тис.куб.м. у сумі 176 753,18 грн.

Предметом доказування у даній справі є факт набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого).

Доказами, якими позивач підтверджує позовні вимоги, є: договір про закупівлю природного газу № -ВТВ від 27.04.2015, акти приймання передачі від 31.01.2016, звіт ПАТ "Дніпрогаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за січень 2016, реєстр обсягів газу, що були використані споживачами за договорами з НАК "Нафтогаз України" із мереж ПАТ "Дніпрогаз" за січень 2016 року.

Вимоги, заявлені позивачем, підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі; у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Згідно зі статтею 400 Цивільного кодексу України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку, заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Як вже було зазначено вище, Акціонерним товариством "Укртрансгаз" до матеріалів справи залучено звіт АТ "Дніпрогаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за cічень 2016 року та реєстр обсягів газу, що були використані споживачами за договорами з НАК "Нафтогаз України" із мереж ПАТ "Дніпрогаз" за січень 2016 року, із яких вбачається, що Державний вищий навчальний заклад "Український державний хіміко-технологічний університет" здійснив відбір природного газу в обсязі 26,45 тис. куб. метрів, що належить позивачу на праві власності, без будь-яких правових підстав.

З огляду на вище викладене та зважаючи на те, що розрахунок вартості природного газу позивачем здійснено з урахуванням статті 1213 Цивільного кодексу України, господарський суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача у сумі 176 753,18 грн. вартості безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 26,45 тис. куб. метрів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача повернути в натурі безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 26,45 тис. куб. метрів задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, відбір 26,45 тис. куб. м. природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС (підтверджується довідкою на списання газу на балансування).

Доказів, які б свідчили про те, що природний газ в обсязі 26,45 тис. куб. м. станом на дату звернення з позовом до суду або прийняття судом рішення знаходиться у відповідача, АТ "Укртрансгаз" на момент розгляду спору суду надано не було. Не надано останнім і доказів того, що вказаний обсяг природного газу є не використаним відповідачем.

Відповідач при розгляді справи заявив про застосування позовної давності, подавши відповідну письмову заяву (а.с. 94).

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини третьої статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (п.п. 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

З матеріалів справи вбачається, що з позовом про зобов`язання Державного вищого навчального закладу "Український державний хіміко-технологічний університет" повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 26,45 тис. куб. метрів та стягнути 176 753,18 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 26,45 тис. куб. метрів, позивач звернувся до господарського суду 23.09.2019 - зі спливом 3-х років, тобто з пропуском строку позовної давності (інформацію про обсяги алокації спожитого газу відповідачем, який був без підтверджених номінацій НАК "Нафтогаз України", позивач отримав 08.07.2016, вхідний №64-2.21058).

Позивач просить вважати пропущений строк позовної давності пропущеним з поважних причин та захистити порушене право.

Доводи, наведені позивачем в обґрунтування його позиції щодо поважності причин пропуску позовної давності, господарський суд вбачає за можливе врахувати при дослідженні питання поважності причин пропущення позовної давності.

Як зазначено у п. 2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Як установлено судом при розгляді справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача 176 753,18 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 26,45 тис. куб. метрів, є обгрунтованими та законними.

Досліджуючи питання поважності причин пропущення позовної давності, суд враховує таке.

Позивач для забезпечення фізичного балансування здійснював комерційне балансування, яким є діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Для фізичного балансування, а саме забезпечення співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу, Позивач у випадку виявлення різниці між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (небаланс), здійснив комерційне балансування, завдяки якому відновлено співвідношення обсягів природного газу в газотранспортній системі. Небалансом є різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС).

Для виявлення Позивачем у газотранспортній системі небалансів обсягів природного газу Позивач здійснив алокацію - віднесення Оператором ГТС обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) та визначив за певний період обсяги небалансу таких замовників (п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС).

При здійсненні алокації Позивач як Оператор ГТС використовував в т.ч. фактичні дані стосовно обсягів природного газу, які були передані через точку виходу з газотранспортної системи до суміжних систем - інших газотранспортних систем, газорозподільних систем, газосховищ, установок LNG, систем суміжного газовидобувного підприємства, інших систем, що мають фізичне з`єднання з газотранспортною системою (п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС). Алокація фактичних обсягів споживача можлива тільки на постачальника, зазначеного у відповідній підтвердженій номінації/місячній номінації/реномінації, крім випадків, передбачених нижче. У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи - ПАТ "Дніпрогаз" (п. 10 глави З Розділу XII Кодексу ГТС).

Наведене і стало підставою звернення позивача за захистом своїх прав до суду. Позивач протягом 2016-2019 років намагався захистити спочатку у передбачений вказаними нормами спеціального законодавства спосіб шляхом пред`явлення вимог по оплаті послуг балансування АТ "НАК "Нафтогаз України" (справа №910/10225/16), потім ПАТ "Дніпрогаз" (справа №904/2734/18).

Так, в постанові Київського апеляційного господарського суду у справі №910/10225/16 встановлено, що НАК "Нафтогаз" не поставляв до транспортування природний газ та не був постачальником природного газу, в тому числі до ДВНЗ "Український державний хіміко-технологічний університет".

Суд також враховує, що повноваження в частині функцій оператора ГТС, щодо здійснення процедури алокації обсягів природного газу, позивач отримав лише з 28.04.2017, після чого було отримано необхідну актуальну інформацію від операторів ГРМ.

З урахуванням викладеного, суд вважає наведені позивачем в поясненнях по справі причини пропуску позовної давності поважними, а порушене відповідачем право таким, що підлягає захисту.

Керуючись статтями 400, 1212, 1213 Цивільного кодексу України, статтями 73, 74, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ до Державного вищого навчального закладу "Український державний хіміко-технологічний університет", м. Дніпро за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про зобов`язання вчинити дії та стягнення 176 753,18 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Український державний хіміко-технологічний університет" (49005, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Гагаріна, буд.8, ідентифікаційний код 02070758) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) 176 753 (сто сімдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят три) грн.18коп. вартості безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 126,45 тис. куб.м., витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2651 (дві тисячі шістсот п`ятдесят одна) грн. 30коп., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.03.2020

Суддя Н.М. Євстигнеєва