Справа № 909/196/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відвід (самовідвід)

11.03.2020 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., розглянувши матеріали:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРАР",

вул. Є.Коновальця, 7/9, корпус Б, приміщення №1, м.Київ, 03150;

до відповідача 1: Приватного виконавця Павлюк Назара Васильовича,

АДРЕСА_1 ;

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тропік",

вул.Пекарська, 5 кв.4, м.Львів, 79008;

про виключення майна з опису і зняття з нього арешту.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРАР" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідачів Приватного виконавця Павлюк Назара Васильовича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Тропік", в якій просить виключити нерухоме майно, загальною площею 488,7кв.м., нежитлові приміщення А, номер запису про право власності 32648502, яке знаходиться за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Привокзальна, будинок, 9, яке належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРАР" згідно з договором купівлі-продажу від 16.09.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м.Києва, зареєстрованого в реєстрі за № 792, з опису постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05.02.2020, винесеної на підставі виконавчих документів, виданих господарським судом Волинської області: наказу №903/257/19-1 від 10.10.2019, наказу № 903/257/19-2 від 10.10.2019, наказу №903/257/19-3 від 10.10.2019, наказу № 903/346/19-1 від 11.11.2019 в межах виконавчого провадження №60331229 (зведене виконавче провадження №61162373), яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Павлюком Назаром Васильовичем і зняти з нього арешт; виключити нерухоме майно, загальною площею 1327,2 кв.м, приміщення магазину А, номер запису про право власності 32648324, яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, будинок 1, яке належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРАР" згідно з договором купівлі-продажу приміщення магазину від 16.09.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва, зареєстрованого в реєстрі за №787, з опису постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05.02.2020, винесеної на підставі виконавчих документів, виданих господарським судом Волинської області: наказу № 903/257/19-1 від 10.10.2019, наказу № 903/257/19-2 від 10.10.2019, наказу №903/257/19-3 від 10.10.2019, наказу №903/346/19-1 від 11.11.2019 в межах виконавчого провадження №60331229 (зведене виконавче провадження №61162373), яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Назаром Васильовичем і зняти з нього арешт.

Одночасно заявником подано заяву про забезпечення позову вих№09-05/03 від 05.03.2020 (вх№4017/20 від 06.03.2020) шляхом: заборони приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павлюку Назару Васильовичу виставляти на реалізацію арештоване майно, яке є предметом спору, в тому числі виставляти на продаж на аукціон, торги, тендер, електронні торги на сайті державного підприємства "СЕТАМ" SETAM чи інші публічні конкурсні процедури; заборони ТОВ "Тропік", приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павлюку Назару Васильовичу та іншим особам, в т.ч. ТОВ "Пакко Холдинг" вчиняти дії щодо нерухомого майне, що є предметом спору або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення стягнення нерухомого майна, яке є предметом спору, в межах виконавчого провадження №60331229 (зведене виконавче провадження №61162373), яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Назаром Васильовичем.

У відповідності до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2020 справу №909/196/20 розподілено судді Кобецькій С.М.

Поряд з цим позовну заяву аналогічного змісту з тотожним складом сторін та такими ж вимогами вих№01-27/02 від 27.02.2020 (вх№3640/20 від 02.03.2020) автоматизованим розподілом 05.03.2020, на підставі Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №30 від 26.11.2010 (із змінами та доповненнями) та Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Івано-Франківської області, затверджених рішеннями зборів суддів Господарського суду Івано-Франківської області №1 від 26.01.2018 №5 від 12.10.2018, №8 від 27.12.2018, №5 від 21.11.2019, №1 від 26.02.2020, №2 від 04.03.2020, розподілено судді Кобецькій С.М., а ухвалою суду від 05.03.2020 повернуто без розгляду на підставі пункту 1 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України. В той час, як заяву вих№09-17/02 (вх№2876/20) від 18.02.2020 ТОВ "ЕКСТРАР" про забезпечення позову до пред"явлення вказаної позовної заяви розглянуто судом у складі судді Скапровської І.М. та частково задоволено.

В апеляційній скарзі на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 05.03.2020 у справі №909/126/20 ТОВ "ЕКСТРАР" вказує, що 18.02.2020 відбувся автоматизований розподіл цієї справи: визначено склад суду - суддю Скапровську І.М.; присвоєно унікальний номер справи - 909/126/20. Вважає, що при подачі позовної заяви безпідставно, здійснено повторний авторозподіл справи №909/126/20, що є порушенням вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №30 від 26.11.2010. Вказані обставини, на думку скаржника, є підставами для скасування ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 05.03.2020 з передачею справи №909/126/20 для розгляду Господарського суду Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І.М.

Статтями 35, 38, 39 Господарського процесуального кодексу України задекларовано підстави, порядок заявлення та порядок вирішення самовідводу судді.

Згідно з частиною 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 2 статті 38 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що з підстав зазначених, зокрема у статті 35 цього Кодексу, суддя зобов"язаний заявити самовідвід.

Питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (частини 1, 9 статті 39 Господарського процесуального кодексу України).

Самовідвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України №475/97-ВР від 17.07.1997) закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Отже неупередженість складу суду, гарантована національним процесуальним законом, як складова права на справедливий судовий розгляд, у розумінні Європейської конвенції, включає і право на незалежний і безсторонній суд.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 3 травня 2007 у справі "Бочан проти України" нагадує, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 9 січня 2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, пункти 28, 30 та "Веттштайн проти Швейцарії", заява №33958/96, пункт 42).

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 9 січня 2013 року зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, пункти 28, 30 та "Веттштайн проти Швейцарії", заява №33958/96, пункт 42). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру" від 15 грудня 2005 року, пункт 119). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", пункт 32). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, пункт 62).

У рішення Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" сказано: "стосовно суб"єктивного критерію, особиста безсторонність презюмується, поки не надано доказів протилежного ".

Згідно з пунктом 11. Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів CM/Rec (2010) 12 від 17.11.2010 зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом.

Крім того, Консультативна рада європейських судів у пункті 12 Висновку №1 (2001) наголошує: "Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв"язків, прихильностей, упередженості, він також повинен вважатися вільним від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади буде підірвано".

Європейський суд з прав людини застерігає, що навіть самі лише сумніви "спостерігача" в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд ("Ферантелі та Сантаджело проти Італії", "Хаусчілдт проти Данії, "Веттстейн проти Швейцарії").

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо оцінки суб"єктивного критерію неупередженості суду необхідно враховувати, що зв"язок між з"ясованими додатковими проблемами на різних стадіях провадження настільки тісний, що ставить під сумнів неупередженість судді, який брав участь у винесенні рішень на цих етапах. Проблема може виникнути, якщо суддя приймає участь у двох провадженнях, що стосуються одних фактів ("Індра проти Словакії" ), оскільки на думку Європейського суду, у цьому разі може мати місце ситуація, за якої може виникнути питання щодо недостатньої судової неупередженості.

Зважаючи на пріорітетність норм Європейської конвенції та принципове значення рішень Європейського суду з прав людини для національного правозастосування та сприяння посиленню системи правосуддя в Україні та те, що нормами Господарського процесуального кодексу України не визначено вичерпного переліку обставин відводу судді, виходячи із загальних принципів судочинства, важливим аспектом яких є право на справедливий суд, задля забезпечення суспільної гармонії, захисту репутації та підтримання авторитету органів правосуддя, зважаючи на конституційну гарантію права на судовий захист, з метою уникнення будь-яких, навіть щонайменших, сумнівів у безсторонності, неупередженості судді чи будь-яких інших сумнівів в законному розподілі позовних заяв, клопотань, заяв тощо чи в об`єктивному вирішенні спору, самовідвід судді Кобецької С.М. у справі №909/196/20 є підставним.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

самовідвід судді Кобецької С.М. у справі №909/196/20 - задовольнити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвала підписана 11.03.2020

Суддя С.Кобецька