ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"02" березня 2020 р. Справа№ 925/1444/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2019 у справі №925/1444/16 (суддя Чевгуз О.В., повний текст складено - 11.02.2019) за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича до приватного підприємства «Надія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про стягнення 13 121 243,43 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до приватного підприємства «Надія» про стягнення - 13 121 243,43 грн. заборгованості за кредитним договором №03/2012 від 06.07.2012, з яких: заборгованість за кредитом 10 634 980 грн., заборгованість за процентами 1 374 595,37 грн., заборгованість за комісією 19 424,82 грн., пеня за кредитом 743 867,45 грн., пеня за процентами 113 414,85 грн., пеня за комісією 1 340,07 грн., плата за порушення грошового зобов`язання 74 096,17 грн., інфляційні втрати 159 524,70 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.01.2019 у справі №925/1444/16 у задоволенні позову відмовлено повністю; стягнуто з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 196 818,65 грн. для зарахування коштів на рахунок отримувача: 6001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 899998; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Не погодившись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» (особа, яка не брала участі у справі) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2019 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Крім того, апелянтом у тексті апеляційної скарги заявлено клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу, додані до неї матеріали, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діє на дату звернення з апеляційною скаргою), встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При поданні позовної заяви у даній справі, враховуючи ціну позову в сумі 13 121 243,43 грн., обґрунтованим розміром судового збору було 196 818,65 грн.

Отже, апелянт оскаржуючи судове рішення в апеляційному порядку має сплатити 150 відсотків вказаної суми, тобто 295 227,97 грн.

В свою чергу, апелянтом доказів оплати судового збору до суду не надано.

При цьому, колегія суддів повідомляє скаржника, що з 01.01.2020 змінено реквізити для сплати судового збору до Північного апеляційного господарського суду на наступні:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UA2026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Північний апеляційний господарський суд (назва суду, де розглядається справа).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати скаргу скаржнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу підлягає залишенню без руху.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до положень статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаного недоліку.

Стосовно заявленого скаржником клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, судом 28.01.2019 було проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення. Отже, у такому випадку двадцятиденний строк на апеляційне оскарження вказаного рішення повинен обчислюватися з дати складання його повного тексту.

Повний текст рішення було складено судом - 11.02.2019, відповідно останнім днем строку подання апеляційної скарги на вказане рішення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, є 04.03.2019 (оскільки 03.03.2019 - вихідний день).

Згідно зі штемпелем на конверті, в якому надійшла апеляційна скарга, остання була подана апелянтом 11.02.2020, тобто з пропуском встановленого ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду від 28.01.2019, скаржник зазначає наступне.

Так, до винесення оскаржуваного рішення, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було оголошено електронний аукціон №UA-EA-2018-12-21-000021-b з продажу активів банків, та, зокрема, права вимоги до ПП «Надія». Аукціон відбувся в електронній торговій системі ProZorro - 24.01.2019, переможцем якого (покупцем лоту №F170GL38061) стало товариство з обмеженою відповідальністю «ЕйПіЕс Україна» (в подальшому змінено найменування на товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван»).

За результатами проведених відкритих торгів, 01.03.2019 між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «ЕйПіЕс Україна» було укладено договір №38061 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. За умовами договору банк відступає новому кредитору права вимоги, зокрема, за кредитним договором №03/2012 від 06.07.2012, укладеним між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ПП «Надія» та за договором №03/2012-3 застави майнових прав на кошти на вкладному рахунку від 06.07.2012, укладеним між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_1 .

Апелянт у своїх доводах наголошує на тому, що ані позивачем, ані відповідачем не було повідомлено нового кредитора, який придбав право вимоги до ПП «Надія» за кредитним договором №03/2012 від 06.07.2012, про перебування на розгляді у господарському суді спору щодо стягнення заборгованості з позичальника.

Як зазначає заявник, про існування оскаржуваного рішення від 28.01.2019, він дізнався 10.02.2020, внаслідок проведеної ним інвентаризації наявності документальних матеріалів по придбаним активам, за результатами якої, в тому числі за допомогою вивчення даних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено наявність в реєстрі рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2019 у справі №925/1444/16, яким відмовлено у позові ПАТ «КБ «Хрещатик» про стягнення з ПП «Надія» заборгованості у розмірі 13 121 243,43 грн. за кредитним договором №03/2012 від 06.07.2012. На підтвердження вказаних обставин, апелянтом додано до скарги роздруківку зазначеного судового рішення з ЄДРСР, датовану 10.02.2020.

Крім того, після ознайомлення з рішенням суду, ТОВ «Стар Інвестмент Ван» звернулося до ПАТ «КБ «Хрещатик» із запитом від 10.02.2020 №10102-1 щодо одержання від банку інформації по придбаному активу, копію якого також додано до скарги.

За доводами апелянта, прийняте рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2019 у справі №925/1444/16, стосується та впливає на права та інтереси ТОВ «Стар Інвестмент Ван» як нового кредитора, що набув право вимоги по вищезазначеним договорам.

Викладені обставини, на думку скаржника, свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2019 у справі №925/1444/16.

Разом з тим, від відповідача до суду надійшло заперечення проти відкриття апеляційного провадження у справі №925/1444/16, зміст якого зводиться до необґрунтованості заявленого ТОВ «Стар Інвестмент Ван» клопотання про поновлення строку.

Згідно ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів, розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, з урахуванням заперечення відповідача проти відкриття апеляційного провадження у справі, дійшла висновку про неповажність причин його пропуску, з огляду на наступне.

Так, клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Для вирішення господарським судом питання про поновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником.

Таким чином, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22-23 Рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі «Мушта проти України» від 18.11.2010).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 року «Пономарьов проти України» Суд вказав, що «правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків».

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.10.2016 зі справи «Устименко проти України», дійшов до висновку що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Отже, можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, які у даному випадку є відсутніми.

Так, посилання скаржника на те, що про існування оскаржуваного рішення від 28.01.2019, він дізнався 10.02.2020, внаслідок проведеної ним інвентаризації наявності документальних матеріалів по придбаним активам, за результатами якої, в тому числі за допомогою вивчення даних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено наявність в реєстрі рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2019 у справі №925/1444/16, не визнається судом поважною причиною для поновлення строку на звернення до суду з апеляційною скаргою.

Як вбачається з інформації, що міститься на Інформаційному порталі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за посиланням «http://torgi.fg.gov.ua/catalog/krediti/at_-delta_bank/191594/index.php?lang=ua» паспорт відкритих торгів (аукціону) з продажу пулу активів 21 банку, у тому числі ПАТ «КБ «Хрещатик», призначеного на 24.01.2019, у розділі «ППР» (претензійно-позовна робота) містить відомості щодо наявності судового спору про стягнення заборгованості за кредитним договором №03/2012, із зазначенням дати звернення до суду - 18.11.2016.

Отже, ще на етапі проведення електронних торгів, ТОВ «ЕйПіЕс Україна» (змінено найменування на ТОВ «Стар Інвестмент Ван»), мало можливість дізнатися усю необхідну інформацію, зокрема, і стосовно наявності судового спору за кредитним договором, право вимоги за яким було виставлено на аукціон, та довідатися про стан розгляду справи.

Крім того, відповідачем до заперечення проти відкриття апеляційного провадження додано листи ТОВ «ЕйПіЕс Україна» адресовані в серпні 2019 року ПП «Надія», директору ПП «Надія» ОСОБА_3, засновникам ПП «Надія» ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в яких повідомлено про свій статус кредитора стосовно підприємства на підставі протоколу електронних торгів та договору про відступлення прав вимоги, розміщених на офіційному ресурсі ДП «Прозорро», та викладено умови сплати заборгованості.

В свою чергу, ПП «Надія» листом №494 від 05.09.2019 відхилило запропоновані ТОВ «ЕйПіЕс Україна» пропозиції врегулювання боргу, посилаючись на існування судового рішення від 28.01.2019 у справі №925/1444/16, яке набрало законної сили.

Вказаний лист було направлено відповідачем на адресу ТОВ «Стар Інвестмент Ван» (ТОВ «ЕйПіЕс Україна») 05.09.2019, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення до цінного листа.

Аналогічна відповідь також була викладена у листі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 12.12.2019 адресованому ТОВ «Стар Інвестмент Ван» (ТОВ «ЕйПіЕс Україна»).

Тобто, з викладеного вбачається, що апелянт був обізнаний про наявність оскаржуваного рішення набагато раніше дати звернення з апеляційною скаргою.

За таких обставин, наведені апелянтом доводи не є поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення від 28.01.2019.

Натомість, жодних інших причин стосовно того, що саме перешкоджало скаржнику подати апеляційну скаргу, у встановлений законом строк, ним не зазначено.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

Отже, виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апелянтом не наведено обґрунтованих причин пропуску ним процесуального строку на оскарження рішення місцевого господарського суду, а тому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про поновлення строку, оскільки причини, наведені скаржником в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнаються колегією суддів неповажними.

Згідно ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням визнання причин, наведених скаржником в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, неповажними, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на звернення до суду апеляційної інстанції із заявою, із зазначенням, при цьому, інших підстав для поновлення строку.

Керуючись статтями 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2019 у справі №925/1444/16 залишити без руху.

2. Товариству з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» усунути встановлений при поданні апеляційної скарги недолік шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказів оплати судового збору у розмірі 295 227,97 грн., протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз`яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали в частині надання доказів оплати судового збору у встановлений вище строк, апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута апелянту.

4. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» про право на звернення до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали із заявою, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку.

5. Роз`яснити апелянту, що при неподанні відповідної заяви у встановлений вище строк або у разі, якщо вказані ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко