ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.02.2020 Справа № 920/1008/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/1008/19 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Буринської міської ради (41700, Сумська область, м. Буринь, вул.. Першотравнева, 1, )

до відповідачів: 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Агростарт" (41700, Сумська область, м. Буринь, вул.. Макаренка, 10, кв. 13, );

2) Буринської районної ради Сумської області (41700, Сумська область, м. Буринь, площа Першотравнева, 20, ),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108)

про визнання незаконним рішення, недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою та скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою,

представники учасників справи:

позивача: адвокат Цуканов В.В. (ордер № 1002084 від 25.10.2019);

першого відповідача: не з`явився,

другого відповідача: не з`явився,

третьої особи: Рудік А.А. (довіреність № 9-18-0.6-193/62-19 від 20.12.2019)

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Сумської області надійшла позовна заява до відповідачів, в якій позивач просить визнати незаконним рішення чотирнадцятої сесії Буринської районної ради Сумської області від 07 червня 2001 року "Про вилучення та надання земельних ділянок" в частині надання в постійне користування земельних ділянок ТОВ "Агростарт" загальною площею 274, 6 га для сільськогосподарського використання із земель запасу Успенської сільської ради -103.1 га та Степанівської сільської ради - 171,5 га; визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серією CM №000003 від 16.10.1995 виданий колишньому Буринському районному підприємству "Агрохім"; скасувати державну реєстрацію права постійного користування за Товариством з обмеженою відповідальністю "Агростарт" земельними ділянками комунальної власності за кадастровим номером :03:001:0365, загальною площею 103,1 га, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право за №29840450, що розташована на території Успенського старостинського округу та ділянки за кадастровим номером :04:004:0008, загальною площею 171,487 га, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право за №29841743, що розташована на території Степанівського старостинського округу, а також стягнути судовий збір в сумі 5763,00 грн.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 04.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 920/1008/19 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31.10.2019.

22.10.2019 перший відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не зазначив яким чином постійне користування земельних ділянок ТОВ "Агростарт" загальною площею 274,6 га порушує права позивача, а також не надав жодних доказів для підтвердження цього.

30.10.2019 до суду надійшов відзив другого відповідача, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки рішення чотирнадцятої сесії Буринської районної ради двадцять третього скликання від 07.06.2001 "Про вилучення та надання земельних ділянок" прийняте відповідно до законодавства (яке діяло на час прийняття рішення) та документи, якими посвідчено право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на право постійного користування землею), видані відповідно до законодавства, яке діяло раніше, є дійсними та залишаються чинними.

Ухвалою суду від 31.10.2019 постановлено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Сумській області; запропонувати третій особі надати письмові пояснення по справі № 920/1008/19; задовольнити усне клопотання представника першого відповідача про виклик у судове засідання представника другого відповідача; викликати представника Буринської районної ради в судове засідання для надання пояснень по справі; відкласти підготовче засідання на 28.11.2019.

15.11.2019 та 18.11.2019 до суду надійшли відповіді позивача на відзиви відповідачів, в яких зазначено, що вважає рішення чотирнадцятої сесії Буринської районної ради двадцять третього скликання від 07.06.2001 "Про вилучення та надання земельних ділянок" в частині надання в постійне користування земельної ділянки ТОВ "Агростарт" та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 16.10.1995 являються протиправними та підлягають скасуванню.

28.11.2019 третя особа подала до суду письмові пояснення в справі, де зазначила, що прийняте судове рішення не впливатиме на права та обов`язки ГУ Держгеокадастру у Сумській області щодо земельних відносин, оскільки станом на сьогоднішній час Головне управління не є розпорядником спірних земельних ділянок, а пред`явлений позов, на думку третьої особи, є безпідставним.

Ухвалою суду від 28.11.2019 відкладено підготовче засідання на 12.12.2019.

12.12.2019 другий відповідач подав до суду клопотання № 315/01-29 від 11.12.2019 про приєднання письмових доказів до матеріалів справи, а саме: рішення сесії Степанівської місльської ради від 06.06.2001 "Про погодження на вилучення та надання земельних ділянок"; рішення сесії Успенської сільської ради від 30.05.2001 № 30 "Про можливість вилучення надання земельних ділянок".

Перший відповідач подав до суду клопотання про долучення документів до матеріали справи, а саме копію рішення вісімнадцятої сесії двадцять третього скликання Степанівської сільської ради Буринського району Сумської області від 06.06.2001 "Про погодження на вилучення та надання земельної ділянки"; копію рішення виконавчого комітету Успенської сільської ради Буринського району Сумської області № 30 "Про можливість вилучення та надання земельних ділянок"; копію постанови про закриття кримінального провадження від 01.06.2019.

Ухвалою суду від 12.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судове засідання на 03.01.2020.

У судовому засіданні 03.01.2020 оголошено перерву до 21.01.2020.

Ухвалою суду від 21.01.2020 відкладено розгляд справи на 11.02.2020.

У судовому засіданні 11.02.2020 розпочато розгляд по суті та оголошено перерву до 21.02.2020.

Згідно зі статтею 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом у межах наданих йому повноважень створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

На виконання розпорядження Кабінету міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області від 22.12.2018 був виданий наказ № 18-10507/16-18-СГ, на підставі якого Буринській міській раді Сумської області були передані сільськогосподарські землі державної власності у комунальну власність загальною площею 4762,5017 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Буринської міської об`єднаної територіальної громади Буринського району Сумської області за актом приймання-передачі, який являється невід`ємною частиною даного наказу.

22 грудня 2018 року на дев`ятнадцятій сесії сьомого скликання Буринської міської ради було прийнято рішення «Про прийняття у комунальну власність Буринської міської ради з державної власності земельних ділянок сільськогосподарського призначення», згідно з яким були прийняті земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність Буринської міської ради (об`єднаної територіальної громади) загальною площею 4762,5017 га.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 791 Земельного кодексу України при передачі земельних ділянок Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області була проведена технічна інвентаризація земельних ділянок державної власності у зв`язку з чим із загальної площі 4762,5017 га переданих земель у комунальну власність були сформовані 489 ділянок, тому що згідно з частиною 9 статті 791 цього кодексу земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

З даної кількості переданих земельних ділянок у комунальну власність Буринської міської ради були передані земельні ділянки за кадастровим номером :03:001:0365, загальною площею 103,1 га, що розташована на території Успенського старостинського округу і ділянка за кадастровим номером :04:004:0008, загальною площею 171,487 га, що розташована на території Степанівського старостинського округу.

Під час державної реєстрації права комунальної власності на вищезазначені ділянки на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» були зареєстровані і інші речові права, а саме: право постійного користування за товариством з обмеженою відповідальністю «Агростарт» (код ЄДРПОУ - 30915777) відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 181226072 та за № 181225859 від 17.09.2019.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. ст. 7, 19 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу України (далі ЗК України) землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У відповідності до ст. ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, окрім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом ухвалення рішень. Права органів місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (ч. 2 ст. 373 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 10 ЗК України (в редакції станом на 12.07.2000) до відання міських Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, зокрема, передача земельних ділянок у власність.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

У відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції від 30.01.2001) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на землю. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 23 ЗК України (в редакції станом на 12.07.2000) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Таким чином, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою є правовстановлюючим документом, тобто правочином.

Відповідно до приписів статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно частин першої - третьої, п`ятої та шостої статті 203 цього Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районнимим Радами народних депутатів (ст. 23 ЗК України).

29 січня 1995 року відповідно до рішення Буринської районної ради народних депутатів був виданий державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серією CM №000003 від 16.10.1995 Буринському районному підприємству «Агрохім» загальною площею 280,5 га.

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-019 від 06.09.2019 земельна ділянка за кадастровим номером :04:004:0008, загальною площею 171,4870 га, складається з: рілля - площа 168,2126 га, під господарськими шляхами і прогонами 0,3699 га, пасовища 1,0923 га, верхові заболочені землі 1,0003 га, вкриті лісовою рослинністю 0,8118 га.

На підставі Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-019 від 06.09.2019 земельна ділянка за кадастровим номером :03:001:0365, загальною площею 103,1000 га, складається з: рілля - 97,5648 га, верхні заболочені землі - 0,6021 га, пасовища - 4,9331 га.

У подальшому рішенням чотирнадцятої сесії Буринської районної ради двадцять третього скликання від 07 червня 2001 року «Про вилучення та надання земельних ділянок» було припинено право постійного користування ВАТ «Буринський агрохім» земельною ділянкою загальною площею 280,5 га, в тому числі 103,1 га по Успенській сільській раді та 177,4 га по Степанівській сільських радах Буринського району Сумської області.

Пунктом 3 цього рішення було надано в постійне користування ТОВ «Агростарт» земельну ділянку загальною площею 274,6 га для сільськогосподарського використання із земель запасу Успенської сільської ради - 103,1 га та Степанівської сільської ради - 171,5 га.

Відповідно до вказаного рішення Буринської районної ради від 07.06.2001 працівниками Буринського районного відділу земельних ресурсів Сумського обласного управління Державного комітету України по земельних ресурсах були здійсненні виправлення в державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серією СМ № 000003 від 16.10.1995, який видавався в минулому Буринському районному підприємству «Агрохім».

Як вбачається з матеріалів справи, ці виправлення були зроблені в пункті 1, 2, 3, 4 державного акту на право постійного користування, а саме: закреслено колишнього користувача та замінено на ТОВ «Агростарт», змінено площу з 280,5 га на 274,5 га та змінено рішення, на підставі якого видавався держаний акт.

Дослідивши наданий суду державний акт на право постійного користування землею, судом встановлено, що його не оформлено належним чином з огляду на наступне.

Нормативні акти, відповідно до яких заповнювалися державні акти на право власності на землю, починаючи з 1993 року забороняли будь-які виправлення у державному акті.

Відповідно до п. 2.1. Інструкції затвердженої Наказом за №43 (в редакції від 21.03.2000, що діяла на той час) від 04.05.1999 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» (далі Інструкція № 43) роботи зі складання державного акта на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею виконуються у такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта.

Згідно з п. 3.9. Інструкції № 43 у разі будь-яких змін в розташуванні меж земельної ділянки або умов її передачі чи надання, які відбулися після видачі державного акта, ці зміни вносяться одночасно до обох примірників державного акта. Нові межі відображаються на плані земельної ділянки суцільною лінією чорною тушшю, а старі межі перекреслюються червоною тушшю. Кожен запис про зміни посвідчується підписом начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів Держкомзему України.

Відповідно до п.3.10 Інструкції № 43 у випадку припинення права власності чи користування земельною ділянкою документ, який посвідчує це право, повертається до архіву ради або державного органу земельних ресурсів, де зберігається другий примірник цього документа. У відповідній книзі записів (реєстрації) робиться запис про припинення права власності чи користування земельною ділянкою, який посвідчується підписом начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів Держкомзему України (пункт 3.10 із змінами, внесеними згідно з наказом Держкомзему N 27(z0181-00 ) від 29.02.2000).

Як зазначає позивач, згідно з п. 3.10 Інструкції, коли були прийняті рішення органом місцевого самоврядування про припинення права постійного користування ВАТ «Буринський агрохім», цей державний акт повинен був повернутий до архіву ради або державного органу земельних ресурсів, проте працівниками Буринського Держгеокадастру були протиправно внесені зміни до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії СМ № 000003 від 16.10.1995.

Судом встановлено, що акт на право постійного користування землею Буринським районним підприємством «Агрохім» до архіву державного органу земельних ресурсів не повертався, втратив свою чинність.

Позивач вважає, що державний акт взагалі був виданий з порушенням п. 1.8 Інструкції, а саме: якщо земельна ділянка, що передається у власність або надається у постійне користування, розташована на території кількох адміністративно-територіальних одиниць (сіл, селищ, міст), то державний акт на право приватної власності на землю, на право власності на землю і на право постійного користування землею видається окремо на кожну частину ділянки, розташовану на території відповідної сільської, селищної, міської ради (пункт 1.8 із змінами, внесеними згідно з Наказом Держкомзему №27 від 29.02.2000), тобто відділ земельних ресурсів Держкомзему України повинен був видати два державних акта на кожну земельну ділянку окремо.

Згідно з п. 2.9. Інструкції № 43 бланк державного акта на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею, договору тимчасового користування землею чи оренди землі заповняється державною мовою. Всі записи мають бути зроблені чітко і ретельно, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів можливе з використанням комп`ютерної техніки.

Отже можливість внесення змін чи виправлень до існуючого державного акта на право постійного користування земельною ділянкою чи державного акта на право власності на земельну ділянку законодавством не передбачено.

Відповідно до п. 1 ст. 11 ЗК України (в редакції станом на 12.07.2000) до відання районних Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Згідно з частинами 6, 7, 8 ст. 19 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, іншому громадянину, підприємству, установі, організації провадиться лише після вилучення (викупу) цієї ділянки в порядку, передбаченому статтями 31 і 32 цього Кодексу.

Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок.

Розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації.

Під час прийняття Буринською районною радою Сумської області рішення від 07.06.2001 «Про вилучення та надання земельних ділянок» пунктом 1 було припинено право постійного користування земельними ділянками ВАТ «Буринський агрохім» загальною площею 280,5 га, в тому числі 103,1 га по Успенській сільській раді та 177,4 га по Степанівській сільських радах Буринського району Сумської області.

Одночасно пунктом 3 цього рішення Буринська районна рада Сумської області надала в постійне користування ТОВ «Агростарт» земельну ділянку загальною площею 274,6 га для сільськогосподарського використання із земель запасу Успенської сільської ради - 103,1 га та Степанівської сільської ради - 171,5 га.

Приймаючи рішення, Буринською районною радою Сумської області не були враховані норми Земельного кодексу України, оскільки спочатку потрібно було прийняти окреме рішення щодо припинення права постійного користування ВАТ «Буринський агрохім» у відповідності до ст. 29 ЗК України, а потім прийняти рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування ТОВ «Агростарт».

З аналізу наведених норм матеріального права слідує, що оскільки площі ділянок являються різними, потрібно спочатку її вилучити до земель запасу, а потім надавати дозвіл ТОВ «Агростарт» на розроблення проекту відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування.

Отже рішення Буринської районної ради Сумської області від 07.06.2001 «Про вилучення та надання земельних ділянок» в частині надання в постійне користування земельних ділянок ТОВ «Агростарт» прийнято з порушенням норм чинного законодавства на момент його прийняття, та відповідно є таким, що не відповідає законам України.

За приписами ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з п. 2 роз`яснень президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 № 02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Оскільки рішення Буринської районної ради Сумської області від 07.06.2001 прийнято всупереч ст. 19 Конституції України, ст. 19 ЗК України, воно підлягає визнанню незаконним.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» у спорах, пов`язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Вказана правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом України в постановах від 10.10.2018 у справі №362/884/16-ц, від 20.04.2016 у справі №6-2824цс15, від 01.07.2015 у справі №6-319цс15.

Підставою для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Позивач просить суд визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії СМ № 000003 від 16.10.1995 виданий Буринському районному підприємству «Агрохім».

Право, що посвідчене державними актами, є похідним від відповідно рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування.

Тому оскільки рішення Буринської районної ради від 29.01.1995 про надання у користування не скасовувалося або визнавалося незаконним, а рішенням Буринської районної ради Сумської області від 07.06.2001 було припинено право постійного користування земельною ділянкою на підставі заяви ВАТ «Буринський агрохім», необхідності визнання недійсним правочину, що припинив свою дію (втратив чинність, не існує на даний час), у вигляді державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, виданого Буринському районному підприємству «Агрохім», у судовому порядку немає.

Крім того згідно з інформацією зробленого судом витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 13.12.2007 внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи - відкритого акціонерного товариства "Буринський "Агрохім" за судовим рішенням у зв`язку з визнанням її банкрутом.

Тому в частині позовних вимог щодо визнання недійсним державного акта позов задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, слід зазначити наступне.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:0008 площею 171,487 га перебуває у власності Буринської міської ради, в розділі "Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права" міститься запис 29841743 від 09.01.2019 про право постійного користування земельною ділянкою ТОВ "Агростарт", відомості про реєстрацію до 01.01.2013р.: Державний земельний кадастр, реєстраційний номер іншого речового права:б/н, 12.09.2014.

Інша земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0365 площею 103,1 га перебуває у власності Буринської міської ради, в розділі "Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права" міститься запис 29840450 від 09.01.2019 про право постійного користування земельною ділянкою ТОВ "Агростарт", відомості про реєстрацію до 01.01.2013р.: Державний реєстр земель, реєстраційний номер іншого речового права:б/н, 16.10.1995.

Остання дата є датою видачі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серією CM №000003 колишньому Буринському районному підприємству "Агрохім".

На підставі витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з`ясовано, що вищезгадані земельні ділянки відповідно зареєстровано 12 та 11 вересня 2014 року.

Як встановлено судом, першому відповідачеві - ТОВ "Агростарт" не видавалися акти на право постійного користування вказаними земельними ділянками, ним неправомірно використовується недіючий акт, що був виданий іншій юридичні особі, що серед іншого підтверджується згаданим записом №29840450 від 09.01.2019.

Згідно з частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Законодавство у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачає обов`язкове подання для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення таких прав, та визначає приблизний (майже виключний) перелік таких документів.

Водночас при розгляді питання стосовно визначення документів, якими посвідчуються речові права на земельні ділянки, поряд із законодавством з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно слід керуватися положеннями спеціального законодавства у сфері земельних відносин.

Згідно зі ст.22 ЗК України (в ред. від 08.06.2000) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право; а зі ст.23 цього Кодексу - право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

У статтях 125, 126 ЗК України (в чинній редакції) визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч.2 ст.18 згаданого Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

На підставі п.812 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування.

За таких обставин, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання незаконним рішення Буринської районної ради Сумської області від 07.06.2001 «Про вилучення та надання земельних ділянок» в частині надання в постійне користування земельних ділянок ТОВ «Агростарт», задоволенню підлягає і похідна від неї вимога про скасування державної реєстрації права постійного користування за ТОВ «Агростарт» земельними ділянками комунальної власності.

У відповідності до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, вірогідність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням часткового задоволення позову, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд даної справи покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати незаконним рішення чотирнадцятої сесії Буринської районної ради Сумської області від 07.06.2001 «Про вилучення та надання земельних ділянок» в частині надання в постійне користування земельних ділянок ТОВ «Агростарт» загальною площею 274,6 га для сільськогосподарського використання із земель запасу Успенської сільської ради - 103,1 га та Степанівської сільської ради - 171,5 га.

3. Скасувати державну реєстрацію права постійного користування за товариством з обмеженою відповідальністю «Агростарт» земельними ділянками комунальної власності за кадастровим номером :03:001:0365, загальною площею 103,1 га, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право за № 29840450, що розташована на території Успенського старостинського округу та ділянки за кадастровим номером :04:004:0008, загальною площею 171,487 га, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право за № 29841743, що розташована на території Степанівського старостинського округу.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агростарт» (41700, Сумська область, м. Буринь, вул. Макаренка, 10, кв. 13, ) на користь Буринської міської ради (41700, Сумська область, м. Буринь, вул. Першотравнева, 1, ) 1921 грн. 00 коп. витрати по сплаті судового збору.

6. Стягнути з Буринської районної ради Сумської області (41700, Сумська область, м. Буринь, площа Першотравнева, 20, ) на користь Буринської міської ради (41700, Сумська область, м. Буринь, вул. Першотравнева, 1, ) 1921 грн. 00 коп. витрати по сплаті судового збору.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 02.03.2020.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суддя В.В. Яковенко