СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"11" березня 2020 р. Справа № 922/3171/19

Східний апеляційний господарський суд у складі

головуючого судді (судді-доповідача): Чернота Л. Ф.
розглянувши апеляційну скаргу (вх.№735Х/3)Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтапетроліум», м. Харків
на рішення Господарського суду Харківської області
від22.01.2020 року (повне рішення складено 30.01.2020 року)
у справі за позовом до про №922/3171/19 (суддя С. А. Прохоров) Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтапетроліум», м. Харків стягнення 57 798 234,25 грн.
В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», м. Київ 27.09.2019 року звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою №01/01/07/1548 від 26.09.2019 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтапетроліум», м. Харків 57 005 700,00 грн., з яких 57 000 000,00 грн. сума основного боргу; 5 700,00 грн. штраф за порушення строку поставки згідно з договорами купівлі-продажу №07.2/1508/1165-НП від 15.07.2015 року та №07.2/1507/1164-НП від 15.07.2015 року.

В подальшому, 05.11.2019 року позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог на суму індексу інфляції 399 000,00 грн. та 3% річних 393 534,25 грн., яку було прийнято судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.01.2020 року (повне рішення складено 30.01.2020 року) у справі №922/3171/19 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтапетроліум», м. Харків задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтапетроліум», м. Харків на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ 57 798 234,25 грн., з яких 57 000 000,00 грн. сума основного боргу; 5 700,00 грн. штраф за порушення строку поставки згідно з договорами купівлі-продажу №07.2/1508/1165-НП від 15.07.2015 року та № 07.2/1507/1164-НП від 15.07.2015 року, 393 534,25 грн. 3% річних та 399 000,00 грн. інфляційні втрати.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтапетроліум», м. Харків на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ 672 350,00 грн. судового збору.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтапетроліум», м. Харків 28.02.2020 року звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 27.02.2020 року, в якій просить суд:

-поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2020 року у справі №922/3171/19 за позовом ПАТ «Укрнафта» до ТОВ «Нафтапетроліум» про стягнення 57 798 234,25 грн.;

-прийняти апеляційну скаргу до провадження;

-скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2020 року у справі №922/3171/19 за позовом ПАТ «Укрнафта» до ТОВ «Нафтапетроліум» про стягнення 57 798 234,25 грн. повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтапетроліум», м. Харків про стягнення 57 798 234,25 грн. відмовити повністю.

Крім того, апелянтом разом із апеляційною скаргою подано клопотання б/н від 27.02.2020 року про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2020 року визначено колегію у складі: Чернота Л. Ф. головуючий суддя (доповідач), судді: Білецька А. М., Радіонова О. О.

Порядок та форма звернення з апеляційною скаргою до апеляційного господарського суду визначені Главою 1 Розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтапетроліум», м. Харків не відповідає вимогам розділу ІV Господарського процесуального кодексу України з такої підстави.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Порядок сплати судового збору та ставки судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції від 01.01.2019 року, що діяла на момент звернення позивача до суду з позовною заявою) за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складала 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з наведених ставок, Публічним акціонерним товариством «Укрнафта», м. Київ було сплачено судовий збір у розмірі 672 350,00 грн.(350*1 921), що підтверджується оригіналом платіжного доручення про сплату судового збору №13398-П19 від 16.09.2019 року на суму 672 350,00 грн. (а. с. 17).

З урахуванням поданої позивачем заяви №01/01/07/1836 від 01.11.2019 про збільшення позовних вимог (вх.№26640 від 05.11.2019), яка прийнята судом першої інстанції до розгляду, остаточна сума заявлених позовних вимог складає 57 798 234,25 грн.

Оскільки за розгляд заявлених позовних вимог судовий збір складав максимальну ставку у розмірі 672 350,00 грн., то цією максимальною сумою охоплюються і подана заява про збільшення позовних вимог.

На теперішній час, згідно з приписами п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з прохальної частини апеляційної скарги, відповідач просить суд скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2020 року у справі №922/3171/19 повністю, тобто оскаржує його у повному обсязі, у зв`язку з чим, враховуючи ставку судового збору, визначену за подачу апеляційної скарги, відповідач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1 008 525,00 грн. (672 350,00 грн.*150%).

Однак, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, докази оплати судового збору відсутні, натомість скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції із клопотанням б/н від 27.02.2020 року про відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування поданого клопотання посилається на відсутність достатньої кількості грошових коштів на рахунках відповідача.

У зв`язку із значним обсягом судового збору, що підлягає сплаті, з метою захисту своїх прав у судовому порядку, просить суд відстрочити сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2020 року у справі №922/3171/19.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) виконання зобов`язання щодо забезпечення ефективного права доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення суду від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» заява N28249/95).

Суд підкреслює, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (рішення суду від 10.07.1998 року у справі компанії «Тіннеллі та сини, Лтд. та ін.» і «Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства», Reports 1998-IV, с. 1660, п. 72, та рішення суду від 28.11.2006 року у справі «Апостол проти Грузії», заява N 40765/02). При цьому, суд в якості «законної мети» визнає, зокрема, фінансування функціонування органів судової влади та дія в якості стримуючого фактору від легковажних позовів (рішення суду від 12.06.2007 року у справі «Станков проти Болгарії» (Case of Stankov v. Bulgaria, заява N68490/01, п. 57).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» (у новій редакції), передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження підстав для звільнення або відстрочення сплати судового збору.

Отже, виходячи з наведених положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору в межах умов передбачених законодавством та з врахуванням майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази.

Проте, на підтвердження свого скрутного майнового становища відповідач не надав жодного фінансового документа чи будь-якого іншого належного та допустимого доказу, тоді як посилання останнього на відсутність достатніх коштів для сплати судового збору не свідчить про скрутне фінансове становище.

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтапетроліум», м. Харків до клопотання не додано документів в підтвердження його майнового стану, який суд має враховувати при вирішенні питання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору.

Крім того, до клопотання не додано доказів щодо існування хоча б однієї із зазначених у ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» умов.

При цьому відстрочення сплати судового збору може мати місце на строк не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до статті 273 Господарського процесуального кодексу України такий строк не може перевищувати шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі. У той же час скаржник, всупереч вимогам статті 74 Господарського процесуального кодексу України, не надав жодних доказів, які б давали підстави стверджувати про поліпшення його матеріального стану та спроможність сплатити судовий збір у повному обсязі протягом строку розгляду апеляційної скарги.

Разом з тим, законодавче закріплення судових витрат має на меті: по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат), по-друге, покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.

Водночас безпідставне звільнення, відстрочення та розстрочення юридичній особі сплати судового збору за відсутності належних та допустимих доказів суперечить завданню та меті Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» та може розцінюватися як надання певних процесуальних переваг заявнику перед іншими учасниками судового процесу, які зобов`язані сплачувати такий збір.

З огляду на викладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що простого факту відсутності у сторони коштів для оплати судового збору самого по собі недостатньо для безумовного висновку про необхідність відстрочити апелянту сплату судового збору при поданні апеляційної скарги.

Беручи до уваги вищевикладене, оцінивши доводи та обставини, що наведені в обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору, а також з огляду на імперативні приписи статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтапетроліум», м. Харків про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2020 року у справі №922/3171/19.

Зазначені обставини, згідно з ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для застосування наслідків, передбачених у статті 174 цього Кодексу, а саме залишення апеляційної скарги без руху з метою усунення заявником недоліків протягом 10-ти днів з дня вручення ухвали.

Крім того, статтею 256 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення прийнято Господарським судом Харківської області 22.01.2020 року. Повне рішення складено 30.01.2020 року.

Отже, останнім днем строку на подання апеляційної скарги на вказане рішення, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, є 19.02.2020 року.

Разом з тим, приписами частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтапетроліум», м. Харків звернулось до суду з апеляційною скаргою 28.02.2020 року, про що свідчить відбиток календарного штемпеля на поштовому конверті, в якому надійшла апеляційна скарга, тобто з пропуском двадцятиденного строку, передбаченого ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, на 9 днів.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що копію оскаржуваного рішення станом на дату подання апеляційної скарги ним отримано не було, про його існування дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції усі процесуальні документи, у тому числі і копія оскаржуваного рішення, направлялись на юридичну адресу відповідача: вул. Бучми, буд. 10, м. Харків, 61144, однак були повернуті за зворотньою адресою.

Так, на адресу Господарського суду Харківської області повернувся поштовий конверт із копією оскаржуваного рішення, відправлений на юридичну адресу відповідача, із зазначенням причини повернення: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення; за відсутністю адресата».

При цьому, будь-якої іншої адреси матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З огляду на зазначені обставини, судом першої інстанції виконано вимоги щодо належного повідомлення відповідача про результати розгляду справи та направлено копію оскаржуваного рішення за належною адресою.

Враховуючи вищевикладене, посилання скаржника на неотримання копії оскаржуваного рішення не приймається апеляційним судом як поважна причина пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Інших поважних причин пропуску процесуального строку та відповідних доказів на їх підтвердження апелянтом суду не надано.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язати скаржника надати суду інші належні та обґрунтовані причини пропуску процесуального строку з відповідними доказами на їх підтвердження на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2020 року у справі №922/3171/19.

Відповідно до ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 6 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України питання про залишення апеляційної скарги без руху вирішується суддею-доповідачем, визначеним в порядку ч. 1 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 235, 256, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтапетроліум», м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2020 року (повне рішення складено 30.01.2020 року) у справі №922/3171/19 залишити без руху.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтапетроліум», м. Харків усунути впродовж 10-ти днів з моменту отримання цієї ухвали, встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме:

- сплатити судовий збір у розмірі 1 008 525,00 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2020 року у справі №922/3171/19 та надати до Східного апеляційного господарського суду оригінал платіжного доручення про сплату судового збору за наступними реквізитами: отримувач коштів: УК Шевченкі/мХар Шевченківс/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37999654; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA2020003; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: *;101;__________ (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті; Судовий збір, за позовом ______ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від _______ (дата оскаржуваного рішення) у справі _____(номер справи), Східний апеляційний господарський суд (назва суду, де розглядається справа);

- надати інші належні та обґрунтовані причини пропуску процесуального строку на звернення з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2020 року (повне рішення складено 30.01.2020 року) у справі №922/3171/19.

3. Роз`яснити апелянту, що у разі неусунення вказаних недоліків в установлений строк, апеляційна скарга згідно з ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, яка застосовується в силу ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню заявнику.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач Л.Ф. Чернота