УХВАЛА

м. Київ

11.03.2020Справа № 910/3559/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши заяву Державного агентства автомобільних доріг України про забезпечення позову до подання позовної заяви,

без повідомлення учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Державне агентство автомобільних доріг України (далі - Агентство) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на рухоме майно компанії Xinjiang Communications Construction Group Co. Ltd ("Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп Ко. Лтд.") згідно з переліками, доданими до цієї заяви.

В обґрунтування вказаної заяви Агентство посилалося на те, що 10 жовтня 2017 року між ним та компанією Xinjiang Communications Construction Group Co. Ltd ("Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп Ко. Лтд.") було укладено контракт № ІСВ 2.4 на виконання робіт з покращення безпеки руху (реконструкція та капітальний ремонт) відповідно до рекомендацій EuroRAP на ділянці автомобільної дороги М-12 Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам`янка (через Вінницю), км 291+240 - км 332+052, на виконання якого заявник перерахував підряднику авансовий платіж у загальному розмірі 3 848 539,7 дол. США для здійснення останнім передбачених контрактом робіт. Разом із тим, 3 червня 2019 року дію наведеного договору було припинено замовником у зв`язку з істотним порушенням виконавцем контрактних зобов`язань. Зважаючи на те, що ні підрядник, який за умовами контракту був зобов`язаний негайно повернути замовнику суму спірного авансового платежу після припинення дії цього договору, ні його гарант за вказаною угодою - Bank of China, не повернули Агентству суму сплаченого ним авансового платежу в розмірі 3 848 539,7 дол. США, заявник вказував на існування реальної загрози невиконання рішення суду у випадку задоволення його вимог про стягнення з компанії Xinjiang Communications Construction Group Co. Ltd ("Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп Ко. Лтд.") в особі його представництва спірних грошових коштів, що будуть пред`явлені заявником у майбутньому.

Розглянувши заяву Агентства про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (частина 3 цієї статті).

Як було зазначено вище, обґрунтовуючи подану заяву, Агентство посилалося на існування загрози того, що невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову унеможливить виконання судового рішення у даній справі в разі задоволення його позову.

У зв`язку з наведеним слід зазначити, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 73, 74, 76-79 ГПК України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У той же час заявником в установленому законом порядку не було надано суду належних доказів на підтвердження того, що невжиття вказаних ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених або оспорюваних прав чи інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази, а також без відповідного обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 ГПК України).

Саме лише посилання в заяві на передання належного підряднику устаткування та техніки в оренду іншим особам та здійснення останнім господарської діяльності, не пов`язаної з виконання умов укладеного з Агентством контракту, не може свідчити про існування реальної загрози того, що невжиття запропонованих заявником заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, оскільки передача підрядником його майна в оренду не призводить до припинення права власності орендодавця на таке майно, а дія вищенаведеного договору, за твердженням самого заявника, припинилась 3 червня 2019 року.

Слід також зазначити, що відсутність у власності компанії Xinjiang Communications Construction Group Co. Ltd ("Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп Ко. Лтд.") нерухомого майна не підтверджує неможливості чи ускладнення виконання відповідного судового рішення в разі задоволення позову.

Крім того, значний розмір спірної заборгованості, а також те, що сплачені заявником та неповернуті підрядником кошти є коштами державного бюджету, також не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви Агентства, оскільки наведені обставини не підтверджують наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування певного виду забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено належних обґрунтувань та не доведено належними доказами того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення вимог Агентства, які останнє має намір пред`явити до підрядника.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до частини 6 статті 140 ГПК про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Зважаючи на викладене та керуючись статтями 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного агентства автомобільних доріг України про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 ГПК України.

Дата підписання: 11 березня 2020 року.

Суддя Є.В. Павленко