ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2020 р., м. Черкаси справа № 10/2180

Вх.суду № 162/20 від 03.01.2020

Господарський суд Черкаської області

у складі головуючого судді Хабазні Ю.А.,

із секретарем судового засідання Ковбою І.М.

за участю у судовому засіданні: Назаренка С.А. (адвокат представник Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон", особисто)

у судове засідання не з`явились: Заріцький В.В. та представники від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду позовну заяву від 28.12.2019 №02-31/561,

позивача, боржника у особі ліквідатора банкрута,

до відповідача, Заріцького Віталія Васильовича ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України,

про витребування майна

у справі за заявою

ініціюючого кредитора, Управління Пенсійного фонду України в м.Сміла,

до боржника, Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон",

про банкрутство юридичної особи,

УСТАНОВИВ:

1. Боржником у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Носань Н.С., у межах справи про банкрутство подано позовну заяву від 28.12.2019 №02-31/561 з вимогами:

витребувати із чужого незаконного володіння Заріцького Віталія Васильовича на користь Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" металевий гараж, реєстраційний номер 20662848, розташований по вул.Промислова, 7-а у м.Сміла Черкаської області;

скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №306 у книзі 3 від 16.10.2007 про право власності Заріцького Віталія Васильовича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на металевий гараж, реєстраційний номер 20662848, розташований по АДРЕСА_2 ;

зареєструвати право власності Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" на металевий гараж, реєстраційний номер 20662848, розташований по АДРЕСА_2 .

2. Ліквідатор банкрута у заяві від 28.12.2019 №02-31/561 (т.21 а.с.1-9) та його представник у судових засіданнях вимоги підтримали повністю і пояснили, що згідно з наказом Міністерства промислової політики України від 03.04.2003 №139 на базі майна декількох підприємств, в тому числі, Державного підприємства - Фірми "Оризон-Прилад", створено Державне підприємство "Машинобудівний завод "Оризон", майно від реорганізованих підприємств передається на баланс новоствореного ДП "МЗ "Оризон" згідно з актами приймання-передачі майна та розподільчих балансів; що на виконання вказаного наказу між ДПФ "Оризон-Прилад" та ДП "МЗ "Оризон" підписано розподільчий баланс станом на 01.04.2003 та акт приймання-передачі основних засобів (в тому числі ангару 1989 року побудови, площею 600 кв.м за адресою: АДРЕСА_3); що в подальшому назву об`єкта нерухомого майна "ангар", складовою частиною якого є металевий гараж за адресою: АДРЕСА_2 , змінено на "гараж"; що відповідно до довідки ДП "МЗ "Оризон" без дати і номеру гараж металевий, площею 100 кв.м, знаходився на балансі ДП "МЗ "Оризон" із залишковою вартістю 3800 грн.; що 12.06.2007 між ДП "МЗ "Оризон" в особі директора Буртового В. П. та приватним підприємцем Заріцьким В.В. укладено договір купівлі-продажу №34, згідно з умовами якого ДП "МЗ "Оризон" продав, а Заріцький В.В . придбав металевий гараж площею 100 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , продаж вчинено за 3800 грн., які внесені до каси ДП "МЗ "Оризон"згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 12.06.2007 №32; що відповідно до довідки Управління архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста Смілянської міської ради від 08.08.2007 №18 будівлі металевого гаража, належного Заріцькому В.В. , присвоєно адресу: АДРЕСА_2 ; що 05.07.2007 Заріцький В.В. , з огляду на відмову приватних нотаріусів у оформленні права власності на придбаний гараж через відсутність правовстановлюючих документів ДП "МЗ "Оризон" на нього, з метою набуття права власності на це майно звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовною заявою про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним та визнання права власності; що 20.07.2007 Смілянським міськрайонним судом Черкаської області у справі №2-1595/2007 прийнято рішення, яким позов Заріцького В.В. задоволено та визнано дійсним договір купівлі-продажу, згідно з яким 12.06.2007 Заріцьким В.В. придбано майно ДП "МЗ "Оризон", а саме: металевий гараж на фундаменті загальною площею 100 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 ; визнано за Заріцьким В.В. право власності на металевий гараж на фундаменті загальною площею 100 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 ; що 28.09.2016 за №02-02/167 ліквідатором банкрута подано апеляційну скаргу на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.07.2007 у справі №2-1595/2007, яку рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 08.12.2016 у справі №22-ц/793/2351/16 задоволено та скасовано рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.07.2007 і ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Заріцького В.В. залишено без задоволення; що з дня прийняття Апеляційним судом Черкаської області зазначеного рішення єдиним законним власником металевого гаража за адресою: АДРЕСА_2 є ДМ " МЗ "Оризон"; що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.12.2019 № за параметрами запиту: "Адреса/ Місцезнаходження : АДРЕСА_2" металевий гараж за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 20662848 на праві приватної власності зареєстрований на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.07.20007 за Заріцьким В.В. ; що відповідно до ч.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, чинній на момент призначення арбітражного керуючого Носань Н.С. на посаду ліквідатора банкрута) ліквідатор банкрута з дня свого призначення має повноваження і зобов`язаний (зокрема): виконувати повноваження керівника (органів управління) банкрута; вживати заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; що статус учасника провадження у справі про банкрутство арбітражний керуючий набуває лише після прийняття судом відповідного процесуального документа, відтак, саме з цього моменту, має право на здійснення визначених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" повноважень (правова позиція, викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №902/357/18); що перебіг строку позовної давності для витребування спірного майна із чужого незаконного володіння Заріцького В.В. починається з 23.11.2017, дня наступного за днем призначення арбітражного керуючого Носань Н.С. ліквідатором ДП "МЗ "Оризон", оскільки саме з цього моменту останній отримав можливість вчиняти дії з розшуку майна банкрута, інформації щодо укладених банкрутом правочинів, судових проваджень, учасником яких він являвся, в тому числі, ознайомитись з матеріалами справи №2-1595/2007, підготувати позовну заяву про витребування майна із чужого незаконного володіння та звернутись із нею до суду; що відповідно до ст.388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно (…) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом; що за змістом вказаної норми закону майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (правова позиція Верховного Суду України, постанови від 16.04.2014 у справі №6-146цс13, від 28.01.2015 у справі №6-2178цс14, від 24.06.2015 у справі №6-251цс15, від 24.07.2017 у справі №6-2894цс16); що ліквідатор банкрута має право на подання віндикаційного позову до Заріцького В.В. про витребування майна, оскільки відповідно до ч.1 ст.387 Цивільного Кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної підстави заволоділа ним; що в даному випадку, не зважаючи на наявність укладеного між ДП "МЗ "Оризон" та Заріцьким В.В. договору купівлі-продажу, він не являється підставою для набуття права власності на спірне майно, оскільки є нікчемним укладений із порушеннями встановленого законодавством порядку відчуження державної власності (без згоди власника майна) та без дотримання положень ст.657 ЦК України (нотаріально не посвідчений). Крім того, жодних правових наслідків для сторін з укладанням договору не настало, оскільки право власності на спірне мано Заріцьким В.В. набуто на підставі судового рішення, а не на підставі укладеного договору; що відчуження частин гаражу, здійснене директором ДП "МЗ "Оризон" на користь Заріцького В.В. , незаконне з огляду на недотримання вимог чинного законодавства щодо форми правочину, а саме: його обов`язкового нотаріального посвідчення з подальшою державною реєстрацією відповідно до ст.657 Цивільного кодексу України, а також передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.20074 №803 "Про затвердження Порядку відчуження об`єктів державної власності" та Статутом ДП "МЗ "Орзон" порядку; що момент, з якого нерухоме майно вибуло із володіння ДП "МЗ "Оризон" поза його волею, являється державна реєстрація гаражу, проведена згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.12.2019 №193560429 Заріцьким В.В. 16.10.2007; що для визначення наявності у особи права на володіння нерухомим майном має бути застосовано принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього усі повноваження власника, визначені ч.1 ст.317 Цивільного Кодексу України, зокрема набуває й право володіння; що з огляду на специфіку речей в обороті, володіння рухомими і нерухомими речами відрізняються: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджено, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц.

3. Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України у письмових поясненнях від 23.01.2020 №2431-05/48 (т.21 а.с.39-44) позовну заяву боржника у особі ліквідатора банкрута підтримало повністю і пояснило, що Міністерство економіки є органом управління Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон"; що Законом України "Про управління об`єктами державної власності" встановлено особливості правового статусу державного підприємства, як юридичної особи публічного права, та особливості правового режиму майна державного підприємства, до яких застосовується спеціальний порядок правового регулювання, в тому числі й щодо управління майном державного підприємства, розпорядження цим майном. Характерною особливістю правового статусу державного підприємства, правового режиму майна цього підприємства є обмеження на рівні закону його (підприємства) правомочності розпорядження щодо окремих видів майна та наявність спеціальних, закріплених окремим законом, правил управління майном державного підприємства, зокрема й правил щодо розпорядження майном у спосіб його відчуження; що оскільки рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.07.2007 у справі №2-1595/2007, яким визнано дійсним договір купівлі-продажу від 12.06.2007 №34, укладений між ДП "МЗ "Оризон" та Заріцьким В.В. , та визнано за останнім право власності на металевий гараж на фундаменті загальною площею 100 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , рішенням Апеляційного господарського суду Черкаської області від 08.12.2016 у справі №2-1595/2007 було скасовано, то Заріцьким В.В. законності набуття права власності на спірне нерухоме майно доведено не було; що відповідно до ст.387, 388 Цивільного кодексу України власник майна має право звернутися до суду із вимогою про захист права власності шляхом витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (висновок Верховного Суду у постанові від 21.06.2018 у справі №5013/458/11); що відповідно до ст.388 Цивільного кодексу України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 24.06.2016 провадження №6-251цс15, та підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05.12.2018 провадження №14-247цс18 та №14-179 цс18).

4. Учасники провадження у справі про банкрутство боржника, які не прибули у судове засідання (Заріцький В .В. , Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України) були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Однак, їх повноважні представники у судове засідання не з`явились і про причини неявки не повідомили.

Ухвала суду, направлена відповідачу, Заріцькому В.В. , за адресою його місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (довідка Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20.01.2020 №72/01-01-12, т.21 а.с.37) повернута поштою з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання". Ця адреса також міститься у заяві Заріцького В.В. від 10.01.2020 про відвід судді, яка вирішена ухвалою суду від 14.01.2020 №6 у цій справі.

Відповідно до ч.10 ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні": реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою; у разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором; за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до ст.27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу (…), за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки (…) про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відмітку пошти "за закінченням встановленого строку зберігання" суд оцінює як "відсутність особи за адресою", оскільки така особа була відсутня у момент доставки їй поштового повідомлення особисто листоношею та оскільки надалі (протягом установленого законом 5-ти денного строку його зберігання у поштовому відділенні) така особа не отримала поштове відправлення суду з власної волі.

Відповідно до ч.4 ст.122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Оголошення про виклик Заріцького В.В. було розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України 07.02.2020

Отже відповідач, Заріцький В.В. , був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак участі повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про причини його неявки до суду не повідомив.

5.Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами без участі учасників справи, які не з`явились.

6.При вирішенні поданої на розгляд заяви судом застосовуються положення Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс), а також Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (від 14.05.1992 №2343-XII із змінами, внесеними до 19.01.2013, далі - Закон №2343-XII), чинного на час вчинення відповідних дій у процедурах банкрутства.

Відповідно до ст.233 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

7.Заслухавши учасників справи та дослідивши наявні у справі докази суд встановив наступні обставини.

7.1. 03.04.2003 згідно з наказом Міністерства промислової політики України від 03.04.2003 №139 на базі майна декількох підприємств, в тому числі, Державного підприємства - Фірми "Оризон-Прилад", створено Державне підприємство "Машинобудівний завод "Оризон". Цим же наказом визначено, що майно від реорганізованих підприємств передається на баланс новоствореного ДП "МЗ "Оризон" згідно з актами приймання-передачі майна та розподільчих балансів.

На виконання вказаного наказу між ДПФ "Оризон-Прилад" та ДП "МЗ "Оризон" підписано розподільчий баланс станом на 01.04.2003 та акт приймання-передачі основних засобів, в тому числі: ангару 1989 року побудови, площею 600 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому назву об`єкта нерухомого майна "ангар", складовою частиною якого є металевий гараж за адресою: АДРЕСА_2 , змінено на "гараж". Відповідно до довідки ДП "МЗ "Оризон" без дати і номеру гараж металевий, площею 100 кв.м, знаходився на балансі ДП "МЗ "Оризон" із залишковою вартістю 3800 грн.

7.2. 12.06.2007 між ДП "МЗ "Оризон" в особі директора, Буртового В.П. , та приватним підприємцем Заріцьким В.В. укладено договір купівлі-продажу №34, згідно з умовами якого ДП "МЗ "Оризон" продало, а Заріцький В.В. придбав металевий гараж площею 100 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 Відповідно до п.2 договору продаж майна вчинено за 3800 грн., які були сплачені Заріцьким В.В. до каси ДП "МЗ "Оризон" 12.06.2007, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 12.06.2007 №32.

Відповідно до довідки Управління архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста Смілянської міської ради від 08.08.2007 №18 будівлі металевого гаража, належного Заріцькому В.В. , присвоєно адресу: АДРЕСА_2 .

05.07.2007 Заріцьким В.В. , у зв`язку з відмовою приватних нотаріусів у оформленні права власності на придбаний гараж через відсутність правовстановлюючих документів ДП "МЗ "Оризон" на нього (як зазначає Заріцький В.В. у позовній заяві), з метою набуття права власності на це майно, подано позовну заяву до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним та визнання права власності.

20.07.2007 Смілянським міськрайонним судом Черкаської області у справі №2-1595/2007 прийнято рішення, яким позов Заріцького В.В. задоволено: визнано дійсним договір купівлі-продажу, згідно з яким 12.06.2007 Заріцьким В.В. придбав майно ДП "МЗ "Оризон", а саме: металевий гараж на фундаменті загальною площею 100 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 ; визнано за Заріцьким В.В. право власності на металевий гараж на фундаменті загальною площею 100 кв.м, за адресою:

АДРЕСА_2 . Ухвалою суду від 31.08.2009 порушено провадження у справі про банкрутство боржника. Постановою суду від 23.10.2012 боржника визнано банкрутом. Ухвалою суду від 02.08.2016 ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Назаренка С.А.

7.4. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 08.12.2016 у справі №22-ц/793/2351/16 апеляційну скаргу ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Назаренка С.А., задоволено: рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.07.2007 у справі №2-1595/2007 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Заріцького В.В. залишено без задоволення.

7.5. Ухвалою суду від 22.11.2017 ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Носань Н.С.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.12.2019 № за параметрами запиту: "Адреса /Місцезнаходження : АДРЕСА_2" металевий гараж за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер 20662848 на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.07.20007 зареєстрований на праві приватної власності за Заріцьким В.В.

8.На підтвердження вказаних обставин у справі наявні наступні докази: договір від 12.06.2007 №34, укладений між Державним підприємством "Машинобудівний завод "Оризон" та приватним підприємцем Заріцьким В.В. (т.21 а.с10); квитанція до прибуткового касового ордера від 12.06.2007 №32 про прийняття ДП "МЗ "Оризон" від Заріцького В.В. грошових коштів в розмірі 3800 грн. за гараж металевий (т.21 а.с.11); довідка Управління архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 08.08.2007 №18 про надання будівлі металевого гаражу приватного підприємця Заріцького В.В. адреси: АДРЕСА_2 (т.21 а.с.12); позовна заява Заріцького В.В. від 05.07.2007 до ДП "МЗ "Оризон" про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним та визнання права власності (т.21 а.с.13); рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.07.2007 у справі №2-1595/20007 (т.21 а.с.14); рішення Апеляційного суду Черкаської області від 08.12.2016 у справі №22-ц/793/2351/16 (т.21 а.с.15-16); інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.12.2019 №193560429 (т.21 а.с.17); довідка ДП "МЗ "Оризон" без дати і номеру про знаходження гаражу металевого площею 100 кв.м на балансі ДП МЗ "Оризон" із залишковою вартістю 3800 грн. (т.21 а.с.18); довідка Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20.01.2020 №72/01-01-12 про зареєстроване місце проживання Заріцького В.В. (т.21 а.с.37).

9.Відповідно до ч.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до Закону №2343-XII:

ч.1 ст.5. Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України;

ч.1 ст.25. Ліквідатор банкрута має повноваження і зобов`язаний (зокрема): прийняти до свого відання майно боржника; виконувати функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводити інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізувати фінансове становище банкрута; виконувати повноваження керівника (органів управління) банкрута; подавати до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживати заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до Кодексу України з процедур банкрутство:

ч.1 ст.12. Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України;

ч.1 ст.61. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно з нормами Цивільного кодексу України:

ч.1 ст.206. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність;

ч.1 ст.209. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін;

ч.1 ст.210 Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

ч.1 і 2 ст.182. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом;

ч.2 ст.215. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

ч.1 ст.220. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

ч.1 ст.657. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

ст.216. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

ст.317. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном;

ч.1, абз.1 ч.2, ч.3 ст. 319. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав;

ч.1 ст.321. Право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні;

ч.1,2 ст.328. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом;

ч.1 ст.330. Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього;

ст.387. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

ч.1 ст.388. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: (…) 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до Закону України "Про управління об`єктами державної власності" (у редакції на час укладення договору від 12.06.2007);

ч.2 ст.5. Здійснюючи управління об`єктами державної власності, Кабінет Міністрів України: 1) визначає органи виконавчої влади, які здійснюють функції з управління об`єктами державної власності; 18) визначає порядок: и) відчуження та списання об`єктів державної власності;

ч.1 ст.7. Фонд державного майна України відповідно до законодавства: 2) щодо нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного державного майна: и) дає дозвіл (погодження) на відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством.

Відповідно до Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 червня 2007 року №803 (у редакції на час укладення договору від 12.06.2007): 6. Відчуження майна здійснюється безпосередньо суб`єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу (далі - згода) відповідного суб`єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законодавчими актами (далі - суб`єкт управління); 8. Рішення про надання чи відмову в наданні згоди на відчуження майна приймається протягом 30 днів з дати надходження до суб`єкта управління документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, та відповідного погодження Фонду державного майна. Фонд державного майна протягом 30 робочих днів з дати надходження зазначених документів у повному обсязі приймає рішення про погодження чи відмову в погодженні відчуження майна. Рішення про надання згоди на відчуження майна приймається відповідним суб`єктом управління у формі розпорядчого акта, а про відмову в наданні такої згоди - у формі листа. Рішення про погодження чи відмову в погодженні відчуження майна надається Фондом державного майна у формі листа.

Згідно з ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус України" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з постановою Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №927/938/17 виходячи з аналізу статей 387, 388 ЦК України, власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності шляхом витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Верховний Суд України у постанові від 2 листопада 2016 року у справі № 522/10652/15-ц вказав, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин, а майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

10. Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства суд прийшов до таких висновків.

10.1. ДП "МЗ "Оризон" (позивач) є первісним набувачем права власності на новостворене майно і законним власником "ангару" 1989 року побудови, площею 600 кв.м за адресою: АДРЕСА_3, який надалі було перейменовано у "гараж", змінено його площу до 100 кв.м та змінено його адресу АДРЕСА_2 саме з метою реєстрації його як окремого об`єкта нерухомості за Заріцьким В.В .

Майно вибуло із власності ДП "МЗ "Оризон" без будь-яких законних на те підстав з порушенням (повним ігноруванням) його керівником ст.5 і 7 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" (у редакції на час укладення договору від 12.06.2007) та п.6 і 8 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 червня 2007 року №803 (у редакції на час укладення договору від 12.06.2007).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 Цивільного кодексу України).

Договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості від 12.06.2007 №34 між Державним підприємством "Машинобудівний завод "Оризон" та приватним підприємцем Заріцьким В.В. укладено без його нотаріального посвідчення та без державної реєстрації, тобто з порушенням ст.209, 210, 182, 220 і 657 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим він є нікчемним (ч.1 ст.220 ЦК України) та визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Рішення Смілянського міськрайонного суду від 20.07.2007 у справі №2-1595/2007, яким визнано дійсним договір купівлі-продажу від 12.06.2007 №34, скасовано рішенням Апеляційного господарського суду Черкаської області від 08.12.2016. Тобто право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, у Заріцького В.В. не виникло і його власником залишається позивач.

Правові наслідки нікчемного правочину такі ж, як і правові наслідки недійсного правочину - у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (ч.2 с.216 ЦК України). Отже власник майна має право на застосування наслідків недійсності правочину, а не на витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку ст.387 чи 388 ЦК України - Заріцький В.В. є першим і останнім набувачем майна у його законного власника (ДП "МЗ "Оризон"), набув його на відповідній правовій підставі (договорі і рішенні суду), яка відпала, набуття права власності Заріцьким В.В. є похідним, оскільки він його не створив як нове майно, у тому числі як об`єкт будівництва (стаття 331 ЦК України), не набув внаслідок переробки речі (стаття 332 ЦК України), не отримав внаслідок набувальної давності (стаття 344 ЦК України) тощо.

Однак неправильне визначення позивачем норми закону не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення саме ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Отже, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (висновки Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 №908/2552/18, п.33, 34).

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 №9 реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Боржником заявлено вимогу витребувати із чужого незаконного володіння майно, яке на даний час перебуває у відповідача. Тобто правовим наслідком задоволення вимоги боржник вбачає, як і при реституції, передачу йому майна. Вимогу ж застосувати правові наслідки визнання недійсним договору суду не заявлено, тому суд застосовує реституцію з власної ініціативи, тим більше, що надалі справа про банкрутство не зможе бути завершена внаслідок не вирішення цього питання.

У зв`язку з цим вимога ДП "МЗ "Оризон" про витребування спірного майна від Заріцького В.В. підлягає задоволенню.

10.2. Враховуючи, що боржник на виконання договору отримав кошти у сумі 3800 грн., останні підлягають поверненню відповідачу ( Заріцькому В.В. ). Оскільки вказаний обов`язок у боржника виникає на підставі цього судового рішення, оскільки дане судове рішення прийнято судом безпосередньо у справі про банкрутство боржника, оскільки обов`язок боржника перед відповідачем виникає у ліквідаційній процедурі, оскільки повернення коштів відповідачу боржником можливе лише у порядку черговості, визначеному ст.64 Кодексу, суд вважає, що відповідач підлягає визнанню поточним кредитором на суму 3800 грн., вимоги якого підлягають погашенню у четверту чергу.

10.3. Відповідно до ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Однак судове рішення (рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.07.2007 у справі №2-1595/2007) про визнання договору дійсним скасовано (рішенням Апеляційного господарського суду Черкаської області від 08.12.2016 у справі №2-1595/2007).

Отже відпала підстава виникнення права власності, на якій до Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено такі відомості, як: Відомості про об`єкт нерухомого майна: реєстраційний номер майна - 20662848; тип майна - гараж; адреса нерухомого майна " АДРЕСА_2 ; загальна площа (кв.м.) - 94,1, Матеріали стін - метал; номер запису - 306 в книзі: 3. Відомості про права власності: дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 16.10.2007; дата внесення запису - 16.10.2007; ПІБ - Заріцький Віталій Васильович ; РНОКПП - НОМЕР_2 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; документ, що посвідчує особу - паспорт громадянина України, НОМЕР_3 , 21.08.1996; форма власності - приватна; частка власності - 1/1; підстава виникнення права власності - рішення суду, б/н, 20.07.2007, Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

У зв`язку із задоволенням вимоги про витребування спірного майна підлягає задоволенню і похідна вимога скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вищевказаний запис про право власності Заріцького Віталія Васильовича на нього.

10.4. Вимога ж зареєструвати право власності Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" на спірне майно, задоволенню не підлягає, оскільки на суд не покладено обов`язку вчиняти реєстраційні дії, оскільки для реєстрації права власності саме боржнику після прийняття цього рішення необхідно вчинити певні передбачені законом дії, оскільки у заяві не вказані обставини і докази порушень прав позивача при вчиненні таких дій, установлення яких судом могло б бути підставою для покладення обов`язку на будь-яку особу-порушника і для примусового виконання судового рішення.

Керуючись ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Носань Н.С., від 28.12.2019 №02-31/561, подану в межах справи про банкрутство, задовольнити частково.

1.1. Витребувати із чужого незаконного володіння Заріцького Віталія Васильовича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" (вул.Мазура, 24, м.Сміла, Черкаська область, 20700, ідентифікаційний код 32480440) об`єкт нерухомого майна: реєстраційний номер майна - 20662848; тип майна - гараж; адреса нерухомого майна - АДРЕСА_2 ; загальна площа (кв.м.) - 94,1, Матеріали стін - метал; номер запису - 306 в книзі 3.

1.2. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наступний запис: Відомості про об`єкт нерухомого майна: реєстраційний номер майна - 20662848; тип майна - гараж; адреса нерухомого майна " АДРЕСА_2 ; загальна площа (кв.м.) - 94,1, Матеріали стін - метал; номер запису - 306 в книзі: 3. Відомості про права власності: дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 16.10.2007; дата внесення запису - 16.10.2007; ПІБ - Заріцький Віталій Васильович ; РНОКПП - НОМЕР_2 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; документ, що посвідчує особу - паспорт громадянина України, НОМЕР_3 , 21.08.1996; форма власності - приватна; частка власності - 1/1; підстава виникнення права власності - рішення суду, б/н, 20.07.2007, Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

2. В решті вимог відмовити.

3. Визнати фізичну особу Заріцького Віталія Васильовича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) кредитором боржника на суму 3800 грн., які підлягають погашенню у четверту чергу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через суд першої інстанції в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 02.03.2020.

Направити це судове рішення рекомендованим листом з повідомленням сторонам та Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (01008, м.Київ, вул.Грушевського, 12/2).

С у д д я Ю.А. Хабазня

С-4