ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" березня 2020 р.Справа № 922/348/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" про забезпечення позову (вх. № 5396 від 02.03.2020) у справі

за позовом Aкціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця", м. Київ
до Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 136471,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Aкціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця", м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", м. Харків, про стягнення суми належних платежів залізниці при затримці вагону вантажоодержувача - ПрАТ "Харківський коксовий завод" в розмірі 134536,82 грн., а також суми пені в розмірі 1935,01 грн. Також просить суд покласти на відповідача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду від 10.02.2020 відкрито провадження у справі № 922/348/20 та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 02.03.2020 об 11:00 год.

02.03.2020 позивачем, через канцелярію суду, надано заяву про забезпечення позову (вх. № 5396), в якій просить суд накласти арешт на вантаж «кокс», який прибув 22.10.2019 на станцію призначення "Основа" у вагоні № 68135987, згідно з залізничною накладною № 52090024 на адресу вантажоодержувача - Приватне акціонерне товариство «Харківський коксовий завод», та визначити особу, якій необхідно передати майно на зберігання - Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Південна залізниця».

Обґрунтовуючи подану заяву, позивач посилається на наступне:

1. Відповідач - є боржником за 14 відкритими виконавчими провадженнями, період відкриття більшості з яких жовтень 2019 року - лютий 2020 року, що свідчить про наявність у нього боргових зобов`язань, які він не виконує добровільно;

2. Листом від 01.10.2019 № 949/1 звернувся відповідач звернувся до позивача, в якому повідомив, що з 01.01.2020 не зможе виконувати свої зобов`язання та дотримуватись умов договору від 06.07.2018 № П/1823 про експлуатацію залізничної під`їзної колії, в тому числі і в частині взаєморозрахунків;

3. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявні об`єкти нерухомість відповідача - є предметом застави, відповідно до договорів іпотеки від 13.09.2012 № 5139, від 19.04.2013 № 1349, на які накладено заборону щодо відчуження, крім того на все нерухоме майно відповідача накладено арешт в межах виконавчих проваджень.

Таким чином, вважає, що накладення арешту на вантаж «кокс», який прибув 22.10.2019 на станцію призначення "Основа" у вагоні № 68135987, згідно з залізничною накладною № 52090024 на адресу вантажоодержувача ПрАТ «Харківський коксовий завод», з передачею його на відповідальне зберігання Позивачу, є заходом досягнення мети забезпечення позову - гарантування задоволення законних вимог позивача, під час виконання судового рішення, у випадку задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, подану заяву про вжиття заходів забезпечення позову, докази, подані в обґрунтування даної заяви, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 4 та 5 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову - є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Так, підставою пред`явлення позивачем позову до господарського суду - є обставини затримки на коліях станції "Основа" регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» вагону № 68135987 з вантажем «кокс», який прибув 22.10.2019 на станцію призначення "Основа", згідно з залізничною накладною № 52090024 на адресу вантажоодержувача ПрАТ «Харківський коксовий завод». Вказаний вагон був затриманий на коліях станції через відсутність на особовому рахунку відповідача достатніх коштів, необхідних для оплати перевезення та додаткових послуг.

Станом на 02.03.2020 вантажоодержувач - відповідач, не сплатив залізничні платежі, зокрема плату за користування вагонами, збір за зберігання вантажу та збір за маневрову роботу, що, за твердженням позивача, вказує на ухилення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань, що і стало підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав до суду. Наразі, вагон № 68135987 продовжує перебувати на станційних коліях в очікуванні подавання на під`їзну колію відповідача.

Таким чином, на думку заявника, вантаж, що прибув на станцію призначення у вагоні № 68135987 в адрес вантажоодержувача - ПрАТ «Харківський коксовий завод», в разі задоволення заяви про забезпечення позову, є майном, на яке, у випадку задоволення позову АТ «Укрзалізниця» може бути звернуто стягнення, у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення, в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 15.01.2019 у справі № 915/870/18.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 15.01.2019р. у справі № 915/870/18.

Суд зауважує, що в даному випадку, як підстава вжиття заходів забезпечення позову має досліджуватись, чи може невжиття таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Такої ж правої позиції дотримується об`єднана палата Касаційного господарського суду Верховного Суду у постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним іноді призводить до незворотних наслідків.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що поданою до господарського суду заявою про забезпечення позову, заявником не доведено, що задоволення відповідної заяви, шляхом накладення арешту на вантаж «кокс», який прибув 22.10.2019 на станцію призначення "Основа" у вагоні № 68135987, згідно з залізничною накладною № 52090024 на адресу вантажоодержувача ПрАТ «Харківський коксовий завод», з передачею його на відповідальне зберігання позивачу, є заходом досягнення мети забезпечення позову - гарантування задоволення законних вимог позивача, під час виконання судового рішення, у випадку задоволення позову.

А, отже, подана Aкціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" заява про вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованою, не доведеною належними доказами, а тому, є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76, 77, 86, 136-140, ст.ст. 234, 235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Aкціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" , м. Київ, про забезпечення позову (вх. № 5396 від 02.03.2020) - відмовити.

Згідно з приписами ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали, відповідно до ст. 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 03.03.2020.

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 922/348/20