ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

04.03.2020 м.Дніпро Справа № 904/4247/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги та клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2020, повний текст якого підписаний 27.01.2020 (суддя Ліпинський О.В., м. Дніпро) у справі №904/4247/19

за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до ОСОБА_1 , м. Дніпро

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача: комунальне підприємство "Житлове господарство Красногвардійського району" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 141 859,80 грн. та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратура № 4 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах держави в особі Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (далі - Позивач) до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 141 859,80 грн. та повернення майна.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням Відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 356-УКВ/10 від 09.12.2010 в частині сплати орендних платежів, а також спливом строку дії спірного договору, що є підставою для повернення об`єкта оренди.

При цьому обґрунтовуючи звернення прокурора з позовними вимогам в інтересах держави в особі Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, прокурор вказав, що несплата відповідачем орендної плати призводить до ненадходження коштів до місцевого бюджету, нераціонального використання об"єкта комунальної власності та неефективного управління цим об"єктом, що суттєво порушує економічні інтереси держави. В той же час, правовідносини, пов"язані з використанням об"єктів комунальної власності, становлять суспільний інтерес, а безоплатне їх використання, такому суспільному інтересу не відповідає, отже, у даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, що є також підставою для представництва прокурором інтересів держави.

Прокурор зауважив, що у спірних відносинах Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради є органом, на який покладено обов"язок щодо здійснення конкретної діяльності у спірних відносинах, спрямованих на захист інтересів держави, втім, вказаний орган таких заходів, зокрема, стягнення заборгованості з орендної плати та повернення комунального майна, не вчинив; не звернення Дніпровською міською радою до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з орендної плати, у визначений законом строк з моменту встановлення факту порушення прав міської ради та Департаменту, унеможливлює у подальшому вжиття цивільно-правових заходів для відновлення порушених інтересів міської ради у спірних відносинах та стягнення з відповідача вказаних коштів.

Також зауважив, що Дніпропетровською місцевою прокуратурою №4 встановлено, що посадові особи Дніпровської міської ради, достовірно обізнані з фактом порушення Фізичною особою підприємцем Колінько О.А. протягом тривалого часу (17 місяців, з січня 2018 року) умов договору оренди нерухомого майна та маючи відповідні повноваження, заходів цивільно-правового характеру не вжили; відповідач з 2014 року не виконує належним чином умови договору оренди; Дніпровська міська рада двічі зверталася з позовами про стягнення з Відповідача заборгованості, однак, позовні вимоги щодо розірвання договору та повернення майна міською радою не висувалося, що також свідчить про неналежне здійснення останнім захисту своїх порушених прав.

З урахуванням припинення на момент звернення з позовом своєї господарської діяльності, як фізична особа підприємець, прокурор, звертаючись до Господарського суду Дніпропетровської області саме з вимогами до фізичної особи ОСОБА_1 , обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились (відповідну правову позицію викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 910/8729/18).

З огляду на те, що за змістом прохальної частини позовної заяви Прокурор просив повернути спірний об`єкт оренди балансоутримувачу - комунальному підприємству "Житлове господарство Красногвардійського району" Дніпропетровської міської ради, суд першої інстанції ухвалою від 03.12.2019 в порядку ч. 2 ст. 50 ГПК України залучив до участі у справі балансоутримувача в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2020 у справі №904/4247/19 позовні вимоги задоволені повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради заборгованість з орендної плати у розмірі 141 859,80 грн.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути балансоутримувачу - Комунальному підприємству житлове господарство Красногвардійсько району Дніпропетровської міської ради комунальне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 552,3 кв.м, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , на першому поверсі 2-поверхової будівлі за актом приймання-передачі відповідно до умов договору оренди №356-УКВ/10 від 09.12.2010.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області витрати зі сплати судового збору в розмірі сумі 4 048 грн. 90 коп.

Не погодившись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2020 у даній справі, прийняти нове рішення, яким позов прокурора залишити без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.226 ГПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом, а розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя.

При цьому Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" від 31.03.2005).

Зауважує, що аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. А сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Вказує на те, що саме лише посилання в позовній заяві на не здійснення уповноваженим органом або здійснення неналежним чином відповідних повноважень, для прийняття позовної заяви до розгляду недостатньо; у такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Зазначає, що така правова позиція узгоджується з усталеними правовими висновками Верховного Суду, зокрема, викладених в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №927/246/18 (пункт 30), від 16.04.2019 року у справі №925/650/18 (пункт 51), від 17.04.2019 року у справі №923/560/18 (пункт 35), від 18.04.2019 року у справі №913/299/18 (пункт 7.16), від 13.05.2019 року у справі №915/242/18 (пункт 7.16), від 10.10.2019 року у справі №0440/6738/18 (пункт 25).

В той же час, у даній справі судом першої інстанції взагалі не надано правової оцінки правомірності участі прокурора у справі, а зазначено те, що Дніпровська міська рада двічі зверталась з позовами про стягнення з відповідача заборгованості, однак позовні вимоги щодо розірвання договору та повернення майна міською радою не висувалося, що свідчить про неналежне здійснення останнім своїх порушених прав. Отже, судом першої інстанції не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання суб`єктом владних повноважень, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави, що дало б підстави прокурору звернутися з даним позовом до суду. Внаслідок цього, судом використано не у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом, щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи в частині підтвердження судом правових підстав для звернення прокурора до суду з даним позовом в інтересах Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, у зв`язку з неналежним виконанням останнім своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави, а тому рішення у цій справі не можна вважати законним і обґрунтованим.

Апелянт, посилаючись на відсутність у даному випадку законних підстав для представництва інтересів держави прокурором, що свідчить про заявления позову особою, яка не має процесуальної дієздатності, вважає, що вказане є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 226 ГПК України.

З урахуванням правовідносин сторін також зауважив, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції належним чином не перевірив розрахунок заборгованості наданий прокурором, та дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 141859,80 грн., оскільки з розрахунку заборгованості з орендної плати за договором оренди від 09.12.2010 №356-УКВ/10 за період з 01.01.2018 по 31.07.2019 вбачається, що заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед міським бюджетом у сумі 141859,80 грн. була розрахована, виходячи з 70% від загальної суми орендної плати за даний період (202656,81 грн. х 70% =141859,80 грн.), що суперечить п.3.3 укладеного між сторонами договору, за яким до міського бюджету підлягає стягненню 50% від загальної суми орендної плати. Виходячи з розміру вказаної позивачем орендної плати у відповідних місяцях періоду з 01.01.2018 по 31.07.2019, та п.3.3 договору оренди від 09.12.2010 №356-УКВ/10, сума заборгованості відповідача не може перевищувати - 101328,40 грн. (202656,81 грн. х 50% = 101328,40 грн.).

Одночасно скаржником, у змісті апеляційної скарги (п.1 прохальної частини скарги) заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, яке обґрунтоване отриманням рішення господарського суду лише 07.02.2020, що скаржник підтверджує копією конверту, в якому надійшло рішення суду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина 2). Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 261 цього Кодексу (частина 3).

Частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів зазначає, що необхідною умовою здійснення стороною права на оскарження є її обізнаність зі змістом оскаржуваного судового рішення, що, в даному випадку, стало можливим саме з дати отримання процесуального документу (07.02.2020). Чинним Господарським процесуальним кодексом України передбачена можливість відновлення строку на апеляційне оскарження в разі подання стороною скарги на рішення, ухвалу суду протягом 20 ((10) відповідно) днів з моменту його (її) отримання (ч.2 ст.256 ГПК України).

З огляду на подання відповідачем (скаржником) 27.02.2020 апеляційної скарги на рішення суду від 16.01.2020, повний текст якого підписаний 27.01.2020, направлений відповідачу 27.01.2020, що підтверджується копією поштового конверту, отриманий відповідачем (відповідно) 07.02.2020, тобто, з дотриманням строку, визначеного ч.2 ст.256 ГПК України, апеляційний господарський суд визнає наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження поважними та дійшов висновку про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до частин 1, 4, 5 ст. 262 Господарського процесуального кодексу України про відкриття апеляційного провадження у справі суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи. Якщо разом з апеляційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття апеляційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Як вбачається з поданих документів, апеляційна скарга оформлена у відповідності до вимог, встановлених ст. 258 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на зазначене, відповідно до вимог статей 256, 258, 262 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія визначилась про можливість відкриття апеляційного провадження у справі №904/4247/19. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

В той же час, слід зауважити, що під час розгляду матеріалів справи та апеляційної скарги для ухвалення процесуального питання щодо відкриття провадження у справі, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2019 на розгляд Великої Палати передано справу №912/2385/18 за позовом заступника керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Східного офісу Державної аудиторської служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп", Відділу освіти, молоді та спорту Устинівської районної державної адміністрації про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів щодо застосування, зокрема положень частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Касаційний суд в ухвалі від 16.10.2019 у справі № 912/2385/18 наголосив на необхідності вирішення питання, чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом: 1) додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема, доказів здійснення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурором; 2) обґрунтування та доведення суду причини, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду?

Отже, на розгляд Великої Палати передано справу № 912/2385/18 з посиланням, що вирішення поставлених питань щодо обґрунтування прокурором звернення до суду в інтересах держави сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, тобто, розумного балансу між приватними й публічними інтересами.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019 справу №912/2385/18 за касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21 травня 2019 року прийнято до розгляду та призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням її учасників на 24 березня 2020 року.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Отже, оскільки у справі №912/2385/18, яка передана для розгляду Великою Палатою Верховного Суду, порушуються питання, які є визначальними і для цієї справи, зокрема, чи потребують доведення доказами обставини нездійснення відповідним органом захисту інтересів держави; обґрунтування та доведення суду причин, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду, колегія суддів вважає необхідним зупинити провадження у справі № 904/4247/19.

Керуючись ст. ст. 119, 227, 228, 234, 235, 256, 262, 263, 268 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відновити строк на подання апеляційної скарги.

2.Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2020 у справі №904/4247/19.

3. Зупинити дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги.

4. Прокурору, Позивачу протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, але не пізніше дня судового засідання, надати до суду: відзив на апеляційну скаргу; власні заяви, клопотання відповідно до ст.ст. 38, 169, 170 Господарського процесуального кодексу України, додаткові докази та обґрунтування щодо неможливості надати їх до суду першої інстанції (копії вказаних документів у цей же строк направити іншим учасникам справи, докази чого надати суду).

5. Відповідачу (скаржнику) протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, але не пізніше дня судового засідання, надати до суду власні заяви, клопотання відповідно до ст.ст. 38, 169, 170 Господарського процесуального кодексу України, додаткові докази та обґрунтування щодо неможливості надати їх до суду першої інстанції (копії вказаних документів у цей же строк направити іншим учасникам справи, докази чого надати суду).

6. Роз`яснити учасникам справи, що:

- відповідно до частин 3, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції;

- відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції;

- заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом;

- відповідно до ч.1 ст. 135 Господарського процесуального кодексу України за невиконання процесуальних обов`язків, зокрема за ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, тощо, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

7. Провадження у справі №904/4247/19 зупинити до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18 та опублікування в Єдиному державному реєстрі судових рішень відповідної постанови.

8. Учасникам провадження у справі негайно повідомити Центральний апеляційний господарський суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження по даній справі.

9. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддями та в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складення повної ухвали в порядку ст.ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін