ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2020 р. Справа№ 910/12673/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Гаврилюка О.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження,

без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2019

у справі №910/12673/19 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 11 349, 42 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення неустойки у розмірі 11 349,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було допущено прострочення терміну доставки вантажу при виконанні перевезення на замовлення позивача, згідно з договором №08906/ЦТЛ-2018/18/158 від 12.02.2018, у зв`язку з чим останнім заявлено до стягнення неустойку у розмірі 11349, 42 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2019 у справі №910/12673/19 позовні вимоги задоволено частково. Закрито провадження у справі № 910/12673/19 за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" до Акціонерного товариства "Українська залізниця", в частині стягнення неустойки в сумі 6 809,65 грн на підставі пункту 2 частини 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" неустойку в сумі 4 539,77 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 грн.

Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про порушення відповідачем правил перевезення вантажу та Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. Разом з тим, під час розгляду справи відповідач здійснив часткову оплату заявленої позивачем неустойки в сумі 6 809, 65 грн, що в зв`язку з чим, суд закрив провадження в цій частині.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2019 скасувати, в частині стягнення неустойки в сумі 4 539,77 грн та витрат по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 грн та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити, а в іншій частині залишити без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом невірно встановлено строк доставки вантажу, визначений Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями по справі №910/12673/19 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без руху, на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України.

02 січня 2020 року, через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду, на виконання вимог ухвали суду, заявником усунуто недоліки апеляційної скарги.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2020, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Пашкіної С.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 08.01.2020 по справі № 910/12673/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Буравльов С.І., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2020 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця". Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2019 у справі №910/12673/19. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

21 січня 2020 року до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, останній заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

12 лютого 2018 року між Підприємством з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" та Акціонерним товариством "Українська залізниця" укладено Договір про надання послуг № 08906/ЦТЛ-2018/18/158 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору, відповідач зобов`язався здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажний вагон для перевезення, та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах відповідача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах позивача і проведення розрахунків за ці послуги.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно (п. 1.2 Договору).

На виконання умов Договору оформлена залізнична накладна № 222101162 від 07.01.2019, відповідно до якої відповідач взяв на себе зобов`язання відправити зі станції Барбаров Білоруської залізниці вантаж у вагоні № 75134528 до станції Одеса-Ліски Української залізниці.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за залізничною накладною № 22101162, визначені ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача неустойку у розмірі 11 349, 42 грн, на підставі ст. 45 УМВС.

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно до ч.1ст.919 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 4 Статуту залізниць України встановлено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Правовідносини щодо перевезення вантажів залізничним транспортом у міжнародному сполученні регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (УМВС), учасниками якої є як Україна, так і Литва.

Відповідно до §1 ст.3 дана Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні.

Статтею 13 Угоди передбачено, що перевезення вантажів може здійснюватися із застосуванням накладної.

Згідно з §1, §2, §5, §7 ст.24 УМВС, якщо відправником та перевізником не погоджено інше, строк доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати строку, який вирахувано виходячи з норм, встановлених в даній статті. Строк доставки вантажу встановлюється виходячи з наступних норм: - для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150км.; - для інших відправлень - 1 доба на кожні розпочаті 200км. Перебіг строку доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, та закінчується в момент передачі отримувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу вважають як повну. Строк доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до спливу строку доставки і перевізник повідомляє отримувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу в розпорядження отримувача.

Згідно з залізничною накладною № 22101162, вагон № 75134528 перетнув кордон з Україною 08.01.2019, що підтверджується відміткою у графі 34 накладної.

Відповідно до графи 32 "Продовження строку доставки" накладної вантаж був затриманий з 06:38 год. 08.01.2019 по 20:00 год. 08.01.2019.

З матеріалів справи вбачається, що вагон № 75134528 прибув на станцію призначення 17.01.2019, про що свідчить відповідний календарний штемпель станції Одеса-Ліски у п. 27 залізничної накладної № 22101162.

Відстань перевезення складає: загальна відстань по території Білорусії 48 км. + загальна відстань по території України 862 км. = 910 км, а також продовження терміну доставки на 1 добу для операції, пов`язані з відправленням вантажу на 1 добу та митні операції, загальний термін доставки вантажу складає - 7 діб. Фактично вантаж доставлявся залізницею (загальний термін доставки) 10 діб.

Тобто, вантаж за вищевказаною залізничною накладною був відправлений зі станції Барбаров 07.01.2019, термін доставки розпочато 07.01.2019, та прибув на станцію призначення 17.01.2019, що становить 10 діб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що фактичний термін доставки вантажу за накладною № 22101162 перевищує нормативний термін доставки на 3 доби.

Так, відповідно до §1, §2 ст.45 УМВС, якщо перевізником не було дотримано строку доставки вантажу, який вирахувано у відповідності до ст.24 «Строк доставки вантажу», перевізник сплачує відшкодування за перевищення строку доставки у вигляді неустойки. Розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення строку доставки, і величини (тривалості) перевищення строку доставки, розрахованого як відношення перевищення строку доставки (в добах) до загального строку доставки, а саме:

- 6% провізної плати при перевищенні строку доставки не більше однієї десятої загального строку доставки;

- 18% провізної плати при перевищенні строку доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального строку доставки;

- 30% провізної плати при перевищенні строку доставки більше трьох десятих загального строку доставки.

Беручи до уваги, що прострочення терміну доставки становить 3 доби, позивач обґрунтовано розрахував відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки (3 : 7 = 0,42) та, враховуючи положення параграфу 2 статті 45 УМВС, правомірно визначив відсоток провізної плати (30 %), який є неустойкою за прострочення доставки вантажу, розмір якої становить 11349,42 грн.

Разом з тим, як вірно встановлено місцевим господарським судом, під час розгляду справи відповідач здійснив часткову оплату заявленої позивачем неустойки в сумі 6809, 65 грн, в зв`язку з чим суд обґрунтовано закрив провадження, в частині стягнення зазначеної суми

Доводи апелянта щодо зменшення розміру неустойки колегією суддів визнано безпідставними, оскільки при здійсненні контррозрахунку розміру неустойки, відповідачем невірно застосовано положення статей 24, 45 УМВС, у зв`язку з чим невірно розраховано відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, що призвело до невірного визначення відсотку провізної плати та, відповідно, заниження розміру неустойки за прострочення доставки вантажу у міжнародному сполученні.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2019 у справі №910/12673/19 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 272, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2019 у справі №910/12673/19 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2019 у справі №910/12673/19 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12673/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

О.М. Гаврилюк