ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2020 р. Справа№ 911/2395/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

при секретарі судового засідання Бовсунівській Л.О.

за участю представників сторін

від позивача Орел С.С.

від відповідача Рева І.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2019 (повний текст складено 19.12.2019)

у справі №911/2395/19 (суддя Шевчук Н.Г.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа"

прo стягнення 65 768,02 грн за договором купівлі-продажу природного газу №2038/15-КП-17 від 24.11.2014, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до місцевого господарського суду з позовом до Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" про стягнення 65 768,02грн, з яких: сума боргу 0,01грн, пеня 36 719,65грн, 3% річних 5 402,45грн, інфляційні втрати 23 645,91грн.

Позов обґрунтований невиконанням відповідачем зобов`язань по договору №2038/15-КП-17 купівлі-продажу природного газу від 24.11.2014, в частині повної та своєчасної оплати природного газу, поставленого у березні, жовтні, листопаді, грудні 2015 року.

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.12.2019 по справі №911/2395/19 провадження у справі, в частині стягнення заборгованості у розмірі 0,01 грн закрито. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При ухваленні зазначеного рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем у розмірі 0,01 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований. При цьому, в процесі розгляду справи, відповідач платіжним дорученням №682 від 02.12.2019 сплатив позивачу заборгованість 0,01грн за природний газ згідно з Договором, в зв`язку з чим, місцевим господарським судом провадження у справі, в частині стягнення заборгованості у розмірі 0,01 грн закрито. В той же час, відмовляючи в решті позовних вимог, місцевим господарським застосовано до спірних правовідносин Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який передбачає списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (30.11.2016).

Не погоджуючись з рішенням суду, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції невірно застосовано приписи Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії".

19 лютого 2019 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2020 у справі №911/2395/19 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2019 по справі №911/2395/19 та призначено до розгляду на 04.03.2020.

В судовому засіданні 04.03.2020 представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати оскаржуване рішення. Представник відповідача заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", яке змінило найменування на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (Продавець) та КП КОР "Переяслав-Хмельницьктепломережа" (Покупець) укладено договір №2038/15-КП-17 від 24.11.2014 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору Продавець зобов`язався передати у власність Покупця у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Пунктом 1.2 Договору встановлено, що газ, що продається за цим договором, використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

Згідно з пунктом 3.3 Договору приймання-передача природного газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Відповідно до пунктів 5.2, 5.5 Договору до сплати за 1000 куб. метрів природного газу з ПДВ - 6 682,44 грн. Загальна сума вартості природного газу за договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Згідно з пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2. Договору сторони визначили, що, у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 Договору, він зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу на кожний день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 9.3 Договору строк позовної давності по вимогах про захист сторонами своїх прав за цим Договором, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлений тривалістю у 5 (п`ять) років.

Згідно з пунктом 11.1 Договору договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє, в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Місцевим господарським судом встановлено, що Позивачем та відповідачем 30.01.2015, 10.02.2015, 10.03.2015, 15.04.2015, 15.05.2015, 05.06.2015, 20.07.2015, 15.10.2015, 22.10.2015, 25.11.2015 укладено додаткові угоди №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №9, №10, №12 до Договору, згідно яких сторони домовились, що загальна сума до сплати Покупцем Продавцю за 1000 куб.м природного газу відповідно з 01.01.2015 становить 7661,64грн, з 01.02.2015 - 7416,84грн, з 01.03.2015 - 11333,64грн, з 01.04.2015 - 9600,24грн, з 01.05.2015 - 9122,88грн, з 01.06.2015 - 8865,84грн, з 01.07.2015 - 8874,60грн, з 01.10.2015 - 8905,32грн, з 01.11.2015 - 8745,74грн, з 01.12.2015 - 8751,10грн.

Додатковою угодою №8 від 30.07.2015 сторони внесли доповнення до пункту 6.3 статті 6 "Порядок та умови розрахунків" про те, що за наявності заборгованості у Покупця за цим договором, Продавець зараховує кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості; що кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата, за умови відсутності заборгованості за цим договором. Також встановили, що ця додаткова угода поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з 01.01.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ на суму 441 459,44грн згідно з актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015, від 28.02.2015, від 31.03.2015, від 31.10.2015, від 30.11.2015, від 31.12.2015 у січні 2015 року на суму 41265,60грн, у лютому 2015 року на суму 22220,85грн, у березні 2015 року на суму 24843,35грн, у жовтні 2015 року на суму 46583,73грн, у листопаді 2015 року на суму 108237,32грн, у грудні 2015 року на суму 198308,59грн.

Відповідач свої зобов`язання за договором виконав неналежним чином, сплативши позивачу 441 459,43 грн, що підтверджується довідкою по операціях підприємств, наданою НАК "Нафтогаз України". Відтак, борг відповідача перед позивачем за переданий, згідно з Договором газ склав 0,01 грн.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Місцевим господарським судом встановлено, що в процесі розгляду справи платіжним дорученням №682 від 02.12.2019 відповідач сплатив позивачу заборгованість 0,01грн за природний газ, згідно з Договором.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Частинами третьою, четвертою цієї статті передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що провадження, в частині вимоги про стягнення заборгованості 0,01грн, підлягає закриттю.

В зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Статтями 546, 549 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) це грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору, в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 4 та 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі. Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Водночас, 03.11.2016 Верховною Радою України прийнято Закон України №1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії", який набрав чинності 30.11.2016.

Згідно з положеннями статті 2 цього Закону, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню, з дня набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за поставлений природний газ, на яку позивачем нарахована пеня, інфляційні втрати та 3% річних, стягнення яких є предметом позову у цій справи, погашена відповідачем до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії".

Таким чином, на зазначену заборгованість не підлягають нарахуванню. неустойка, інфляційні та проценти річних, в силу положень частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії".

При цьому, частиною 1 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до пункту 14 Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93, у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої, станом на 1 січня 2016 р., заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Разом з цим, відповідно до частини 3 статті 7 Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню, з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є нормою прямої дії, її застосування не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності цим Законом. Зокрема, реалізація цієї норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2019 по справі №911/2395/19 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2019 по справі №911/2395/19 без змін.

2.Справу №911/2395/19 передати до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.03.2020.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна