ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.03.2020 р. Справа № 917/1802/16

За заявою Фізичної особи - підприємця Сахно Кирила Тарасовича (вх. №1232 від 31.01.2020р.) про видачу дублікату наказу господарського суду та поновлення строку для пред"явлення його до виконання по справі №917/1802/16

за позовом Фізичної особи-підприємця Сахно Кирила Тарасовича, АДРЕСА_1

до Фізичної особи - підприємця Гусаренко Олени Миколаївни, АДРЕСА_2

про стягнення 284 208,00 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О..

Представники сторін у судове засідання не з"явилися.

Фізична особа - підприємець Сахно Кирило Тарасович звернувся до Господарського суду Полтавської області з заявою (вх. №1232 від 31.01.2020р.) про видачу дублікату наказу господарського суду по справі 917/1802/16 про стягнення з фізичної особи-підприємця Гусаренко Олени Миколаївни на користь фізичної особи-підприємця - Сахно Кирила Тарасовича основного богу у розмірі 284208,00грн. та судовий збір у розмірі 4263,12 грн. Крім того, заявник просить суд поновити строк для пред"явлення наказу до виконання.

Ухвалою від 05.02.20 суд постановив залишити заяву без руху.

17.02.20 від заявника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 18.02.2020 заяву було прийнято до розгляду та призначено на 03.03.2020 р..

Представники сторін у судове засідання не з"явилися.

Враховуючи те, що неявка представників сторін не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку, суд розглядає таку заяву в десятиденний строк (ч. 2 ст. 329 ГПК України, п. 19.4. розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України), судом 03.03.2020 р. було розглянуто заяву за відсутності сторін.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

10.01.2017 р. Господарським судом Полтавської області ухвалено рішення у справі №917/1802/16 відповідно до якого, вирішено стягнути з фізичної особи- підприємця Гусаренко Олени Миколаївни на користь фізичної особи-підприємця - Сахно Кирила Тарасовича суму основного богу у розмірі 284 208,00грн. та судовий збір у розмірі 4 263,12грн.

23.01.2017 р. на виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 10.01.2017 р., яке набрало законної сили 23.01.2017 р., був виданий відповідний наказ.

31.01.2020 р. Фізична особа - підприємець Сахно Кирило Тарасович звернувся до Господарського суду Полтавської області з заявою (вх. №1232 від 31.01.2020 р.) про видачу дублікату наказу господарського суду по справі № 917/1802/16 про стягнення з фізичної особи-підприємця Гусаренко Олени Миколаївни на користь фізичної особи-підприємця - Сахно Кирила Тарасовича основного богу у розмірі 284 208,00 грн. та судовий збір у розмірі 4 263,12 грн. Крім того, заявник просить суд поновити строк для пред"явлення наказу до виконання.

Заява мотивована тим, що стягувачем (ФОП Сахно К.Т.) на адресу Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було надіслано наказ про примусове виконання рішення у справі №917/1802/16 разом з заявою про відкриття виконавчого провадження. На підтвердження вказаного до заяви про видачу дублікату наказу заявником було додано опис вкладення у цінний лист.

Заявник вказує, що виконавче провадження не було відкрито у зв"язку з втратою заяви та наказу. Дана обставина підтверджується скірншотом пошуку із офіційного сайту автоматизованої системи виконавчого провадження.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 326 ГПК України).

Відповідно до Законів України "Про державну виконавчу службу" та "Про виконавче провадження" державна виконавча служба є органом, на який покладено примусове виконання рішень в Україні.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, підставою для відкриття виконавчого провадження по виконанню судового рішення є пред`явлений до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Згідно із пунктом 2 частини 1 та пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV (далі - Закон 606-XIV), що діяв на момент видачі Наказу, інші виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Наказ Господарського суду Полтавської області від 23.01.2017 р. на примусове виконання рішення по справі 917/1802/16 був дійсний для пред`явлення до виконання до 23.01.2020 року.

В обґрунтування поданої заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу заявник зазначає наступне.

04.11.2019 р. заявником (стягувачем, ФОП Сахно К.Т.) на адресу Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було надіслано наказ про примусове виконання рішення у справі №917/1802/16 разом з заявою про відкриття виконавчого провадження. Дана обставина підтверджується наявною у матеріалах справи копією заяви та описом вкладення у цінний лист.

При цьому, заявник зазначає, що виконавче провадження не було відкрито у зв"язку з втратою заяви та наказу. Дана обставина підтверджується скірншотом пошуку із офіційного сайту автоматизованої системи виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, ФОП Сахно К.Т. звернувся до суду з даною заявою.

Підпунктом 19.4. Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Суд зазначає, що ГПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Виходячи з положень статті 329 ГПК України підставою для поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання можуть бути лише причини, які визнані судом поважними.

Суд зазначає, що ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку. Тобто, причини поважності пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами статті 86 ГПК України.

Матеріалами справи підтверджується, що 04.11.2019 року (в межах терміну, визначеного для пред`явлення наказу до виконання) на адресу Хорольського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області стягувачем було надіслано наказ про примусове виконання рішення у справі №917/1802/16 разом з заявою про відкриття виконавчого провадження. (копія заяви та опису вкладення у цінний лист наявні у матеріалах справи).

Проте, заява з наказом були втрачені поштою при поштовій пересилці, з огляду на що, виконавче провадження не було відкрито.

Беручи до уваги вищевикладене, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений з об`єктивних причин, не залежних від стягувача, що є поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи ту обставину, що боржником рішення суду у справі № 917/1802/16 не виконано, для належної реалізації примусового виконання, є необхідним поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною першою статті 118 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Можливість відновлення судом пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання безпосередньо пов`язана з наявністю поважних причин його пропуску, і такою підставою не може бути лише подання заяви стягувачем із зазначенням, що ним пропущено строк з поважних причин.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Отже, у кожному випадку, суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 05 травня 2018 р. у справі № 917/1431/14 зазначив, що питання щодо поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання, тобто, наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від стягувача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне пред`явлення наказу до виконання, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. При цьому, визначальним при оцінці поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання є встановлення моменту, з якого стягувач мав реальну можливість пред`явити відповідний наказ до виконання.

За приписами статті 124 Конституції України, частини першої статті 18, частини першої статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012р. №18-рп/2012 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 р. №11-рп/2012).

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У рішенні, ухваленому 20 липня 2004 р. у справі Шмалько проти України, Європейський суд з прав людини відзначив, що право на судовий розгляд, закріплене у ч.1 ст.6 Конвенції, було б лише ілюзією, якби держави допускали невиконання остаточних рішень національних судів. Незабезпечення особі можливості отримати повне виконання судового рішення на її користь є втручанням у право цієї особи на мирне володіння майном, яке передбачене ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року у справі "Чіжов проти України", зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

У справі "Войтенко проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 року) зазначено, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу N 1 (див. серед інших джерел, "Бурдов проти Росії", заява N 59498/00, параграф 40, ЄСПЛ 2002-III; "Ясіуньєне проти Латвії", заява N 41510/98, параграф 45, 6 березня 2003 року).

Враховуючи те, що вищевказаний наказ був надісланий стягувачем до виконавчої служби в межах строку для пред`явлення його до виконання, виконавче провадження не було відкрито в зв`язку з відсутністю наказу, а стягувачу стало відомо про його втрату лише після спливу вказаного строку, суд вважає, що пропуск строку пред`явлення наказу до виконання стався не з вини стягувача, тому у даному випадку причини пропуску процесуального строку є поважними.

Отже, суд приходить до висновку про те, що умовою поновлення пропущеного стягувачем процесуального строку є доведення ним поважності причин пропуску. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04.04.2018р. у справі № 60/258-10.

З урахуванням наведеного, у відповідності до приписів ст.ст. 13, 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) суд приходить до висновку про те, що умовою поновлення пропущеного стягувачем процесуального строку є доведення ним поважності причин пропуску. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 60/258-10.

Отже, докази поважності причин пропуску строку, а саме доказів того, що пропуск стався внаслідок об`єктивних непереборних обставин, а не з власної недбалості стягувача, останнім надано та доведено.

Обставини, наведені стягувачем у заяві, свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість поновлення процесуального строку на пред`явлення наказу до виконання (поважних причин пропуску строку), і, відповідно, дають можливість поновити відповідний строк.

Враховуючи те, що наказ суду втрачениий, а також те, що судом поновлено строк на пред`явлення наказу до виконання, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви стягувача та видачі дублікату наказу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 74, 118, 119, 232-235, 329 Господарського процесуального кодексу України, підпунктом 19.4. Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи - підприємця Сахно Кирила Тарасовича (вх. №1232 від 31.01.2020 р.) про поновлення строку для пред"явлення його до виконання по справі №917/1802/16 та видачу дублікату наказу господарського суду по справі №917/1802/16 задовольнити.

2. Поновити пропущений строк пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 23.01.2017 р. по справі №917/1802/16 про стягнення з фізичної особи-підприємця Гусаренко Олени Миколаївни (реєстраційний номер ФОП ЄДР: НОМЕР_1 ), місце реєстрації: АДРЕСА_3 , банківські реквізити: п/р № НОМЕР_2 в ПАТ КБ ПриватБанк, МФО 331401) на користь фізичної особи-підприємця - Сахно Кирила Тарасовича (реєстраційний номер НОМЕР_3 ЄДР: НОМЕР_4 ), АДРЕСА_4 , банківські реквізити: п/р № НОМЕР_5 в ПАТ КБ ПриватБанк МФО 320649) суму основного богу у розмірі 284208,00грн. та судовий збір у розмірі 4263,12грн.

2. Видати дублікат наказу від 23.01.2017 у справі № 917/1802/16 про про стягнення з фізичної особи-підприємця Гусаренко Олени Миколаївни (реєстраційний номер ФОП ЄДР: НОМЕР_1 ), місце реєстрації: АДРЕСА_3 , банківські реквізити: п/р № НОМЕР_2 в ПАТ КБ ПриватБанк, МФО 331401) на користь фізичної особи-підприємця - Сахно Кирила Тарасовича (реєстраційний номер НОМЕР_3 ЄДР: НОМЕР_4 ), АДРЕСА_4 , банківські реквізити: п/р № НОМЕР_5 в ПАТ КБ ПриватБанк МФО 320649) суму основного богу у розмірі 284208,00грн. та судовий збір у розмірі 4263,12грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги через відповідний суд (через Господарський суд Полтавської області) згідно з підп.17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено і підписано 06.03.20 р.

Суддя О.А.Киричук