ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2020 р. Справа№ 910/12422/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Морозик Д.В. - адвокат

від відповідача: Петриченко А.П. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Акварелі Девелопмент Холдінг»

на рішення Господарського суду міста Києва, ухвалене 20.01.2020, повний текст якого складений 30.01.2020

у справі № 910/12422/19 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акварелі Девелопмент Холдінг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Енд Девелопмент Едвайзер»

про стягнення 225 855,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів в сумі 225 078,79 грн., які позивачем відповідачу помилково були перераховані платіжним дорученням № 3182 від 11.06.2019 та які на вимогу позивача відповідачем повернуті не були, та 3 % річних в сумі 776,98 грн., нарахованих за несвоєчасне повернення вказаної суми. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 22 500,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2020, повний текст якого складений 30.01.2020, у справі № 910/12422/19 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що:

- наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності свідчать про те, що між сторони був укладений договір № 07/06 від 07.06.2019, предметом якого є надання відповідачем позивачу інформаційно-консалтингових послуг, що полягають у розробці і наданні письмово систематизованої інформації (звіту), що містить дослідження, формулювання типу об`єкта комерційної нерухомості, розташованої за адресою: Київська обл., м. Вишневе, вул. Ватутіна і саме на виконання якого спірні кошти були перераховані відповідачу;

- за таких обставин, між сторонами виникли зобов`язальні відносини, що регулюються нормами зобов`язального права, зокрема, положеннями глави 63 «Послуги» ЦК України, і відповідач набув спірні грошові кошти за наявності достатніх правових підстав (договору), що виключає можливість застосування до них положень ст. 1212 ЦК України, яка передбачає позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права.

Висновку про укладення між сторонами договору суд першої інстанції дійшов виходячи з того, що у матеріалах справи наявний договір № 07/06 від 07.06.2019, який містить усі істотні умови, що характерні договору надання послуг, але підписаний лише з боку однієї сторони - відповідача (виконавця), проте відсутність підпису позивача на договорі не свідчить про те, що між сторонами були відсутні договірні відносини виходячи з наступного:

- матеріалами справи підтверджено, що, окрім оформлення договору у письмовій формі, сторонами велось електронне листування, в якій сторонми були погоджені всі істотні умови такого договору, що свідчить про укладення договору у електронній формі;

- наявні у матеріалах справи докази свідчать не тільки про укладеність (на час спірних правовідносин) договору № 07/06 від 07.06.2019, а також про часткове виконання його сторонами, підтвердженням чого є виставлення відповідачем позивачу рахунку з посиланням на спірний договір, направлення його позивачу на оплату, оплата позивачем такого рахунку, складення відповідачем податкової накладної № 3 від 11.06.2019 та реєстрації її у Єдиному реєстрі податкових накладних тощо.

Не погоджуючись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Акварелі Девелопмент Холдінг» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 у справі № 910/12422/19 та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позов.

У апеляційній скарзі позивач зазначив про те, що оспорюване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, недоведенням обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а висновки, викладені у рішення суду, не відповідають встановленим обставинам справи.

У обґрунтування вказаної позиції позивач послався на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме на те, що між позивачем та відповідачем не було укладено договору ні в електронній формі ні у паперовій, що підтверджується тим, що:

- надане суду електронне листування не лише не свідчить про укладення між сторонами договору в електронній формі, а й взагалі не може вважатися належним доказом;

- при обміні повідомленнями судом фактично не було досліджено текст договору, що був надісланий позивачу в електронній формі, оскільки виходячи із скрін-шотів електронного листування, що надані відповідачем, неможливо ідентифікувати зміст документу, прикріпленого до електронного листа, яким відповідач надіслав працівникам позивача проект договору про надання послуг № 07/06 від 07.06.2019, а фактично судом було проаналізовано текст договору № 07/06, датованого 07.06.2019, та доданих до нього документів, які були надіслані позивачу лише після пред`явлення останнім відповідачу вимоги щодо повернення помилково перерахованих коштів;

- проаналізувавши зміст наданих відповідачем роздруківок електронного листування, можна стверджувати, що вони взагалі не містять відомостей про предмет, ціну та строк договору, а більшість із наданих листів взагалі залишена без відповіді зі сторони працівників позивача;

- судом першої інстанції стверджується наявність договірних відносин між ним та позивачем виходячи лише з існування певної комунікації (перемовин та зустрічей) між працівниками позивача і відповідача, на доказ чого надаються роздруківки електронного листування, проте надані відповідачем роздруківки з сайту позивача, а також інформація про реєстрацію за Кафтею С.А. знаку для товарів і послуг не є належним доказом наявності у нього повноважень на вчинення правочинів від імені позивача;

- на момент пред`явлення вимоги щодо повернення спірних коштів послуги, про виконання яких вказує відповідач, не були надані позивачу (в повному обсязі чи частково). При цьому за умовами договору, на укладенні якого наполягає відповідач, останній повинен був отримати від позивача, серед іншого, технічне завдання (ст. 39-41 відзиву), де вказуються основні парламенти та вимоги до надання послуг, проте такого завдання надано відповідачу не було (технічне завдання складено та підписано самим відповідачем, а не замовником послуг - позивачем) і надано позивачу разом з альбомом формату А-3 із назвою «Торгово-развлекательный центр…», договором та актами наданих послуг, тобто ніяким чином не погоджені з позивачем. Отже, за відсутності наданого зі сторони позивача технічного завдання послуги за договором не можуть бути частково чи у повному обсязі надані.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2020 справа № 910/12422/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 21.02.2020 колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.:

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Акварелі Девелопмент Холдінг» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 у справі № 910/12422/19;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 06.03.2020;

- учасникам процесу роз`яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- розгляд справи № 910/12422/19 призначено на 11.03.2020 о 14:00;

- сторони попереджено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

06.03.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (аналогічний за змістом відзив надійшов до суду 10.03.2020 - примітка суду), в якому відповідач, з посиланням на те, що:

- між сторонами укладено правочин, який було схвалено позивачем шляхом перерахування відповідачу коштів в рахунок виконання такого правочину;

- позивач, в разі невизнання факту укладення правочину, не був позбавлений права оспорити його дійсність в межах окремого позову;

- доводи, викладені в апеляційній скарзі, суперечать правовим позиціям Верхового Суду, висловленим в постановах від 08.01.2019 у справі № 916/2927/17, від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17;

- зміст правовідносин у цій справі не є тотожним та подібним правовідносинам сторін по справі № 922/788/19, оскільки спір у справі № 922/788/18 виник у зв`язку з обставинами внесення змін до раніше укладеного договору, а відтак, посилання позивача на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 28.12.2019 у справі № 922/788/19, не є вірними,

просить відмовити повністю в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 по справі № 910/12422/19 без змін.

Станом на 11.03.2020 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

З матеріалів справи слідує, що платіжним доручення № 3182 від 11.06.2019 (а.с. 9) позивач перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 225 078,79 грн. з призначенням платежу: «За інформаційно-консалтингові послуги згідно р/ф № 35 від 07.06.2019 до договору № 07/06 від 07.06.2019 р., в т.ч. ПДВ 37 513,13 грн.».

17.07.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо повернення помилково перерахованих коштів вих. № 4-17/07/19 від 17.07.2019 (а.с. 10), в якій, з посиланням на перерахування грошових коштів в сумі 225 078,79 грн. за відсутності будь-яких договірних відносин, в тому числі неукладення договору № 07/06 від 07.06.2019, незамовлення та неотримання інформаційно-консалтингових послуг, що свідчить про помилковість спірного платежу, просив протягом семи днів з дня отримання вимоги повернути на вказаний у заяві рахунок помилково сплачені грошові кошти в сумі 225 078,79 грн.

На доказ направлення вказаної вимоги до матеріалів справи залучені належним чином засвідчені копії фіскального чеку, опису вкладення та накладної № 949 (а.с. 11-12).

На вказану вимогу відповідач відповів листом вих.№ 26/07/19К від 26.07.2019 (а.с. 14), у якому зазначив про те, що на виконання укладеного між сторонами договору № 07/06 від 07.06.2019 відповідач надсилає підготовлену Концепцію дослідження, формулювання об`єкту комерційної нерухомості, розташованого за адресою: Будівництво мікрорайону житлових будинків з громадськими приміщеннями по вул. Ватутіна, м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області на 17 аркушах. Крім того, вказаним листом відповідач повторно надіслав позивачу два примірники договору про надання послуг № 07/06 від 07.06.2019, підписані з боку відповідача, а також акти передачі концепції та акти прийому-передачі наданих послуг від 26.07.2019, які просив позивача підписати та один з підписаних примірників повернути відповідачу.

Позивач 06.08.2019 з листом вих. № 08-06/08/19 від 06.08.2019 (а.с. 16-17) повернув відповідачу без підпису отримані документи, зазначивши про те, що направлення відповідачем позивачу документів є свідченням того, що відповідач не має наміру добровільно повернути отримані від позивача грошові кошти, намагаючись підігнати документи під суму отриманих коштів, та просив одночасно з поверненнями на поточний рахунок позивача помилково сплачених грошових коштів в сумі 225 078,79 грн. також сплатити за вказаними реквізитами 3% річних та інфляційні втрати, розраховані станом на дату повернення грошових коштів.

На доказ направлення вказаного листа до матеріалів справи залучені належним чином засвідчені копії фіскального чеку, опису вкладення та накладної № 824 (а.с. 18).

Листом вих. № 19/08/19К від 19.08.2019 (а.с. 19-20) відповідач, з посиланням на те, що позивачем отримані направлені відповідачем з листом вих.№ 26/07/19К від 26.07.2019 документи, і позивач має всю необхідну інформацію для оцінки об`єму та якості наданих відповідачем послуг, проте на даний час позивачем не надано будь-яких обґрунтованих зауважень щодо змісту Концепції,зазначив про те, що, враховуючи приписи п. 4.4 договору про надання послуг № 07/06 від 07.06.2019, вказані послуги вважаються наданими відповідачем належним чином відповідно до умов спірного договору та прийнятими позивачем без зауважень, та зазначив про необхідність повідомлення відповідача про власну позицію стосовно другої частини послуг за цим договором, а саме щодо здійснення предброкериджу.

Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просив стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в сумі 225 078,79 грн., які позивачем відповідачу помилково були перераховані платіжним дорученням № 3182 від 11.06.2019 та які на вимогу позивача відповідачем повернуті не були, та 3 % річних в сумі 776,98 грн., нараховані за несвоєчасне повернення вказаної суми.

Позивач, звертаючись до суду, ґрунтує свої позовні вимоги до відповідача на нормах ст. 1212 ЦК України.

Суд першої інстанції у позові відмовив у повному обсязі, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 2 ст. 1212 ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зі змісту ст. 1212 ЦК України слідує, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

- по-перше, є факт набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння. Наприклад, продавець надав покупцеві здачу в більшому розмірі, ніж потрібно, або передав неоплачений товар;

- по-друге, мале місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою;

- по-третє, обов`язково має бути наявною відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК).

Отже, вимоги про повернення коштів на підставі статті 1212 ЦК України можуть висуватися лише у випадку відсутності між сторонами правочину або будь-якої іншої підстави виникнення цивільних прав та обов`язків.

Водночас майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Стаття 181 ГК України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у частині 1 цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частиною 2 даної статті передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 3 ст. 180 ГК України).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо його сторони у відповідній формі дійшли згоди у відношенні всіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно з ч. 1 ст. 641, ч.ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Отже, враховуючи зазначені норми закону, господарський договір вважається укладеним, якщо: було досягнуто згоди по всіх істотних умовах; сторонами дотриманий порядок укладання господарського договору, передбачений законом; дотримана форма господарського договору, передбачена законом.

У той же час, договір не можна вважати неукладеним після його повного чи часткового виконання сторонами (аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у справі № 338/180/17 від 05.06.2018).

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія оформленого у письмовій формі договору № 07/06 від 07.06.2019 (а.с. 101-104), предметом якого є надання виконавцем (відповідачем) замовнику (позивачу) інформаційно-консалтингових послуг, що полягають у розробці і наданні письмово систематизованої інформації (звіту), що містить дослідження, формулювання типу об`єкта комерційної нерухомості, розташованої за адресою: Київська обл., м. Вишневе, вул. Ватутіна.

Кінцевим строком виконання робіт є 60 робочих днів з моменту отримання від замовника передоплати (п. 2.3 Договору).

За змістом п. 5.1 договору № 07/06 від 07.06.2019, винагорода виконавця за надані послуги складає у валютному еквіваленті суму рівну 12 000,00 доларів США, яка підлягає сплаті у гривнях за курсом НБУ в день виставлення рахунку, у такому порядку: 8 400,00 доларів США - в день виставлення рахунку виконавцем; 3 600,00 доларів США - не пізніше 5 банківських днів з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі наданих послуг (п. 5.1 договору).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що договір № 07/06 від 07.06.2019 містить усі істотні умови, що характерні договору надання послуг.

Водночас договір № 07/06 від 07.06.2019, оформлений у письмовій формі, містить підпис лише з боку однієї сторони відповідача (виконавця), а від імені позивача (замовника) вказаний договір не був підписаний.

Щодо вказаних обставин, слід зазначити таке.

Матеріалами справи підтверджено, що, окрім оформлення договору у письмовій формі, сторонами велось електронне листування, яке свідчить про укладення договору у електронній формі.

Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Можливість укладення договорів в електронній формі передбачена, зокрема, ч. 1 ст. 205 ЦК України, де електронна форма є підвидом письмової.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Так, 17.05.2019 відповідач з електронної адреси «» направив на електронну адресу представника позивача Кафті С. «» лист із комерційною пропозицією, предметом якої було розроблення концепції торгово-розважального центру, розташованого за адресою: Київська обл., м. Вишневе; визначений строк виконання робіт - 60 робочих днів та загальна вартість робіт - 12 000 у.о. (оплата частинами: 8 400,00 у.о. (за розроблення оптимальної концепції торгово-розважального центру); 3 600,00 у.о (за проведення предброкериджу).

При цьому, зі змісту вказаного листування слідує, що перемовини щодо виконання таких робіт між сторонами відбувались ще в грудні 2018 року.

Як пояснив представник відповідача та підтверджується наявними у справі доказами, поштова скринька «», на яку надійшла концепція, належить до доменного імені поштового сервера akvareli.ua, та в разі переходу за посиланням http://akvareli.ua/contacs, всі електронні адреси на цьому ресурсі відносяться до Akvareli Developmrnt Holdings та розміщені на одному поштовому сервері - akvareli.ua. До того ж особа, якій позивач направив указану пропозицію, - Кафтя С., є керуючим партнером Akvareli Developmrnt Holdings, що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному сайті за посиланням http://akvareli.ua/developer.

Зі змісту вищевказаного електронного листа відповідача, направленого 17.05.2019 позивачу, вбачається, що предмет домовленості сторін, його вартість, строки виконання та порядок розрахунків, є тими ж самими, що зазначені у договорі № 07/06 від 07.06.2019.

Крім того, з наявного у матеріалах справи електронного листування вбачається, що 23.05.2019 та 07.06.2019 відповідач направив на адреси позивача («» та «») проект договору про надання послуг зі створення концепції торгово-розважального центру, розташованого за адресою: Київська обл., м. Вишневе, який він просив позивача підписати та скановану копію даного договору повернути з метою виставлення рахунку-фактури для оплати.

У свою чергу, 12.06.2019 представник позивача Кафтя С. електронним листом з адреси «» підтвердив можливість повернення відповідачу підписаного з боку позивача договору наданих послуг, на спільній зустрічі з представником позивача, яка мала відбутись 14.06.2019.

Вказані вище обставини, а саме, обмін електронними листами сторін, свідчить про те, що позивач погодив істотні умови договору про надання послуг, у тому числі предмет договору, строки надання послуг, їх вартість та порядок розрахунків.

Факт відсутності підписаного обома сторонами паперового варіанту цього договору вищевикладених обставин не спростовує.

При цьому, саме під час проведення вказаного листування позивачем відповідачу на підстави виставленого останнім та переданого за допомогою засобів електронного зв`язку рахунку-фактури № 35 від 07.06.2019 і було переховано спірні кошти в сумі у сумі 225 078,79 грн. з призначенням платежу у платіжному дорученні № 3182 від 11.06.2019: «За інформаційно-консалтингові послуги згідно р/ф № 35 від 07.06.2019 до договору № 07/06 від 07.06.2019 р., в т.ч. ПДВ 37 513,13 грн.».

Також встановлено, що на виконання податкового законодавства відповідачем була сформована податкова накладна № 3 від 11.06.2019, яка 26.06.2019 зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму податку 37 513,13 грн., розрахованого від суми отриманих коштів 225 078,79 грн., яку відповідач за допомогою програми M.E.DOC направив позивачу.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що відповідач 27.06.2019 направив на електронну адресу представника позивача Кафті С. «» попередній перелік потенційних орендарів торгівельного центру за адресою: Київська обл., м. Вишневе, вул. Ватутіна.

З огляду на вказані вище обставини, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що Договір між сторонами був укладений.

Посилання позивача на те, що надане суду електронне листування не лише не свідчить про укладення між сторонами договору в електронній формі, а й взагалі не може вважатися належним доказом колегією суддів до уваги не приймається з огляду на обставини, які викладені вище.

Щодо тверджень позивача про те, що при обміні повідомленнями судом фактично не було досліджено текст договору, що був надісланий позивачу в електронній формі, оскільки виходячи із скрін-шотів електронного листування, що надані відповідачем, неможливо ідентифікувати зміст документу, прикріпленого до електронного листа, яким відповідач надіслав працівникам позивача проект договору про надання послуг № 07/06 від 07.06.2019, а фактично судом було проаналізовано текст договору № 07/06, датованого 07.06.2019, та доданих до нього документів, які були надіслані позивачу лише після пред`явлення останнім відповідачу вимоги щодо повернення помилково перерахованих коштів, колегія суддів зазначає, що позивач не надав суду доказів того, що текст договору про надання послуг № 07/06 від 07.06.2019 є відмінним від того, який він отримав від відповідача при обміні електронними листами.

З огляду на обставини справи та враховуючи приписи ЦК України та ГК України, фактично, між позивачем та відповідачем шляхом обміну електронними листами, виставлення рахунку-фактури та його оплати у спрощений спосіб укладено договір надання послуг, за якими позивач доручив відповідач надання певних послуг.

Отже, між сторонами виникли зобов`язальні відносини, що регулюються нормами зобов`язального права, зокрема, положеннями глави 63 «Послуги» ЦК України, і відповідач набув спірні грошові кошти за наявності достатніх правових підстав (договору).

Враховуючи, що спірні кошти позивачем відповідачу були перераховані на виконання укладеного у спрощений спосіб договору надання послуг і матеріалами справи фактично доведено наявність між позивачем та відповідачем відповідної правової підстави для отримання останнім вказаних коштів, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача коштів в сумі 225 078,79 грн. як безпідставно набутих. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

При цьому, колегія суддів зауважує учасникам судового процесу, що з огляду на предмет та підстави позову у цій справі, при вирішенні спору сторін по суті не розглядаються та не встановлюються обставини належного виконання відповідачем умов укладеного з позивачем договору, оскільки це не впливає на вирішення спору сторін по суті, проте сторони не позбавлені права, у випадку виникнення спору щодо якості наданих послуг, вирішити такий спір, в тому числі в судовому порядку.

Щодо посилань позивача на те, що матеріалами справи не підтверджується наявність у ОСОБА_1 повноважень на вчинення правочинів від імені позивача, колегія суддів зазначає про те, що стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину, а саме те, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а відтак, відсутність у матеріалах справи доказів визнання договору про надання послуг недійсним в судовому порядку, в тому числі з підстав підписання його не уповноваженою особою, колегія суддів виходить з того, що такий правочин є правомірним.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів в сумі 225 078,79 грн. як безпідставно отриманих, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 776,98 грн., які є наслідком задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно отриманих коштів, за відсутності підстав для такого, також не можуть бути задоволенні, з огляду на що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні і цих позовних вимог. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Акварелі Девелопмент Холдінг» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 у справі № 910/12303/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються позивача.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Акварелі Девелопмент Холдінг» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 у справі № 910/12422/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 у справі № 910/12422/19 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/12422/19.

Повний текст постанови складено: 11.03.2020

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк