У Х В А Л А

03 березня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/165/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Лавриненко Л.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» від 28.02.2020 про забезпечення позову

у судовій справі № 927/165/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл»

місцезнаходження: вул. Смольна, 9Б, м. Київ, 03022

До відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства «Олександрівське»

місцезнаходження: вул. Молодіжна, 1, с. Олександрівка, Семенівський район,

Чернігівська область, 15444

Про стягнення 345069,71 грн

В С Т А Н О В И В:

Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» подано позов до Приватного сільськогосподарського підприємства «Олександрівське» про стягнення 345069,71 грн заборгованості, у тому числі 278325,71 грн основного боргу, 19986,00 грн пені, 13737,00 грн відсотків річних, 30576,00 грн штрафу та 2445,00 грн інфляційних втрат.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу № 19 НХ 074 ПНБР від 20.05.2019 в частині оплати поставленого позивачем товару.

Одночасно з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» подано заяву про забезпечення позову від 28.02.2020, в якій заявник просить суд вжити заходи для забезпечення позову шляхом:

- накладання арешту на кошти Приватного сільськогосподарського підприємства «Олександрівське», що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 у філії - Чернігівське регіональне управління Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (код банку 353586), розташованого за адресою: 14000, Чернігівська область, м. Чернігів, проспект Миру, 19, у межах суми ціни позову, а саме 345069,71 грн;

- накладання арешту на кошти Приватного сільськогосподарського підприємства «Олександрівське», що знаходяться на рахунку НОМЕР_2 (старий НОМЕР_3 ) у філії - Чернігівське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код банку 353553), розташованого за адресою: 14006, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Серьожнікова, 6, у межах суми ціни позову, а саме 345069,71 грн.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що відповідач протягом 3 місяців не сплачує заборгованість та не здійснює будь-яких дій, направлених на погашення заборгованості, що вказує на втрату інтересу до зобов`язання по договору. Несплата боргу пов`язана з тим, що відповідач розраховає використання прогалин і недосконалості національного законодавства, регулюючого примусове стягнення, в свою користь, порушуючи тим самим права позивача. Накладення арешту на кошти і майно відповідача, може сприяти примиренню сторін ще на стадії підготовки справи до судового розгляду і стимулювати відповідача до примирення, в зв`язку з тим, що превентивні заходи по арешту майна дадуть підстави зрозуміти відповідачу, що він не зможе шляхом приховування свого майна і коштів уникнути від виконання договірних зобов`язань. Вжиття заходу забезпечення позову, як арешт коштів на рахунках, унеможливить зловживання відповідачем свого права, і відповідно він буде змушений шукати компромісного варіанта вирішення спору. Існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження майна або зняти кошти з банківських рахунків, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачем на сьогоднішній день вже були здійснені дії, направлені на уникнення погашення заборгованості.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до приписів ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Всупереч наведеним нормам, заявником (позивачем) у поданій заяві не обґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду; суттєво утруднить його виконання; порушить права позивача або може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, заявником не подано жодних належних доказів, що підтверджують можливі заходи до майбутнього ухилення відповідача від виконання рішення, а кошти, які знаходяться на його рахунках можуть зменшитись, зникнути на момент виконання рішення суду.

Як слідує із наданих позивачем до матеріалів справи документів, відповідачем 29.01.2020 згідно платіжного доручення № 35 було сплачено позивачу 27412,80 грн, що спростовує доводи позивача про те, що відповідач протягом 3 місяців не сплачує заборгованість та не здійснює будь-яких дій, направлених на погашення заборгованості, що вказує на втрату інтересу до зобов`язання по договору.

Також суд звертає увагу на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» подано позов до Приватного сільськогосподарського підприємства «Олександрівське» про стягнення 345069,71 грн заборгованості, у тому числі 278325,71 грн основного боргу. У той же час, у заяві про забезпечення позову Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» зазначено, що предметом позову є стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства «Олександрівське» 372482,51 грн заборгованості, у тому числі 305738,51 грн основного боргу. Отже, суми основного боргу та загальної заборгованості, зазначені в заяві про забезпечення позову, не відповідають сумам, зазначеним у позовній заяві.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» про забезпечення позову.

Керуючись ст.73, 74, 76, 79, 86, 136, 140 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» (вул. Смольна, 9Б, м. Київ, 03022; ) про забезпечення позову, відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.03.2020.

Ухвала набирає законною сили 03.03.2020.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://court.gov.ua/ або у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Л. М. Лавриненко