ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"10" березня 2020 р. Справа№ 24/260-23/52-б

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Верховця А.А.

Отрюха Б.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 (далі - скаржник, відповідач)

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 (повний текст складено 17.09.2019)

у справі №24/260-23/52-б (суддя - Яковенко А.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНІД» в особі ліквідатора Бандоли Олександра Олексійовича

до ОСОБА_1

про витребування майна та скасування державної реєстрації та зобов`язання вчинити дії

в межах справи №24/260-23/52-б

за заявою Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНІД»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду міста Києва від 14.12.2007 визнано Товариства з обмеженою відповідальністю «АНІД» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Анід» задоволено частково. Витребувано у ОСОБА_1 транспортний засіб TOYOTA LEXUS LS430, рік випуску 2003, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 4293 куб.см., номерний знак НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Анід», видано наказ. Скасовано державну реєстрацію зазначеного транспортного засобу.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, 02.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ліквідатора.

В силу положень ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КзПБ) та ст. 255 ГПК України ухвала господарського суду, постановлена у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяви учасників справи, відноситься до переліку процесуальних документів, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Суд апеляційної інстанції зазначає про наявність колізії між п. 17 ч. 1, ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 273 ГПК в частині застосування при оскарженні в апеляційному порядку судових рішень у справах про банкрутство (неплатоспроможності) Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) та частинами 1, 2 Прикінцевих та перехідних положень КзПБ.

Відповідно до названих частин положень КзПБ Закон про банкрутство втрачає силу з моменту введення в дію КзПБ. КзПБ набрав чинності з 21.10.2019.

У зв`язку з чим апеляційний господарський суд усуває колізію шляхом застосування при оскарженні в апеляційному порядку судових рішень у справах про банкрутство (неплатоспроможності) нового акту - КзПБ.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2020 справа № 24/260-23/52-б передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Отрюх Б.В., Верховець А.А. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Дослідивши матеріали апеляційної скарги з доданими до неї документами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що розгляд справи здійснювався без його участі, скаржник не отримував копії оскаржуваної ухвали, не був повідомлений про час та місце слухання справи в суді першої інстанції, скаржник дізнався про існування ухвали суду першої інстанції, після укладення договору на правничу допомогу на представництво у лютому 2020.

Однак, з офіційного сайту укрпошти (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html?barcode=830) вбачається, що ухвала Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 була вручена ОСОБА_1 особисто 25.09.2019, адреса зазначена в рекомендованому повідомленні повністю збігається з адресою, яку відповідач зазначив в своїй апеляційній скарзі.

Відповідно до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься оскаржувана постанова апеляційного суду в цій справі, яка зареєстрована 18.09.2019 і оприлюднена 19.09.2019.

Вказане свідчить, що заявник мав можливість слідкувати за ходом розгляду справи, дізнатися про його результат та подати апеляційну скаргу у встановлені процесуальним законом строки.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Заявником не надано жодного доказу, які б свідчили про те, що про існування оскаржуваної ухвали він дізнався саме у лютому 2020, а не раніше, а з урахуванням своєчасного розміщення судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, зазначені заявником підстави для поновлення строку є неповажними.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає доводи, викладені у клопотанні заявника про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 у справі №24/260-23/52-б, неповажними, та на підставі ч. 3 ст. 260 ГПК України залишає вказану апеляційну скаргу без руху,оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому судова колегія зауважує, що скаржник може усунути недоліки апеляційної скарги, подавши до апеляційного господарського суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку.

На підставі викладеного та, керуючись статтями 174, 234, 260 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 у справі №24/260-23/52-б залишити без руху.

2. Скаржнику усунути протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали наведені недоліки шляхом подання до суду клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням поважності причин такого пропуску.

3. Повідомити ОСОБА_1 , що при невиконанні вимог даної ухвали апеляційна скарга вважатиметься неподаною та повертається апелянту згідно ст.ст. 174, 260 ГПК України.

4. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи до відома.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді А.А. Верховець

Б.В. Отрюх