ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2020м. ДніпроСправа № 904/5143/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е., за участю секретаря судового засідання Найдьонової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК", м.Маріуполь

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП КР", м. Кривий Ріг

про стягнення грошових коштів у розмірі 2 623 679, 77 грн., з яких: 2 482 739,64грн. сума основного боргу, 3% річних у сумі 56 103,85грн., інфляційних втрат у сумі 84 836,28грн.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК" (далі - Позивач) 07.11.2019 звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП КР" (далі - Відповідач) про стягнення 2 626 679,77 грн., з яких: 2 482 739,64грн. сума основного боргу, 3% річних у сумі 56 103,85грн., інфляційних втрат у сумі 84 836,28грн.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнення доводів позову.

12.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕМП КР" укладено договір оренди техніки з екіпажем №12/07/2018/160.

На умовах, передбачених даним Договором, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове оплатне користування (оренду) транспорті засоби з екіпажем (далі - технічні засоби з екіпажем), зазначені в акті приймання-передачі в оренду, який є невід`ємною частиною даного Договору. (пункт 1.1. Договору).

Позивач протягом 2018 - 2019 здійснював перевезення вантажів за маршрутами, які замовляв відповідач, та вчасно надавав відповідачу транспортні послуги з перевезення шлаку, що підтверджується актами надання послуг, а саме:

- № 936 від 31.07.2018 на суму 24 507,36 грн.;

- № 969 від 10.08.2018 на суму 467 373,24 грн.;

- № 1000 від 20.08.2018 на суму 644 070,96 грн.;

- № 1055 від 31.08.2018 на суму 644 069,88 грн.;

- № 1096 від 10.09.2018 на суму 649 721,52 грн.;

- № 1135 від 21.09.2018 на суму 814 053,78 грн.;

- № 1162 від 30.09.2018 на суму 527 572,44 грн.;

- № 1198 від 07.10.2018 на суму 544 994,03 грн.;

- № 1222 від 15.10.2018 на суму 703 801,98 грн.;

- № 1248 від 24.10.2018 на суму 635 692,32 грн.;

- № 1279 від 31.10.2018 на суму 633 995,71 грн.;

- № 1309 від 08.11.2018 на суму 806 062,60 грн.;

- № 1356 від 20.11.2018 на суму 1 218 442,78 грн.;

- № 1380 від 30.11.2018 на суму 842 625,40 грн.;

- № 1437 від 10.12.2018 на суму 878 044,13 грн.;

- № 1460 від 20.12.2018 на суму 895894,22 грн.;

- № 1493 від 31.12.2018 на суму 923 732,84 грн.;

- № 17 від 10.01.2019 на суму 529 150,76 грн.;

- № 74 від 20.01.2019 на суму 115 575,82 грн.;

- № 78 від 31.01.2019 на суму 936 359,22 грн.;

- № 115 від 10.02.2019 на суму 972 597,65 грн.;

- № 145 від 20.02.2019 на суму 826 148,83 грн.;

- № 160 від 28.02.2019 на суму 548 956,68 грн.;

- № 180 від 10.03.2019 на суму 365 357,58 грн.;

- № 238 від 20.03.2019 на суму 260 600,39 грн.;

- № 245 від 31.03.2019 на суму 350 039,39 грн.;

- № 284 від 11.04.2019 на суму 594 091,06 грн.;

- № 330 від 20.04.2019 на суму 541 176,50 грн.;

- № 331 від 30.04.2019 на суму 536 635,97 грн.;

- № 358 від 11.05.2019 на суму 430 663,85 грн.;

- № 397 від 21.05.2019 на суму 374 075,27 грн.;

- № 428 від 31.05.2019 на суму 447 634,44 грн.;

- № 454 від 11.06.2019 на суму 399 495,73 грн.;

- № 501 від 21.06.2019 на суму 277 128,95 грн.;

- № 529 від 30.06.2019 на суму 131 343,18 грн.;

- № 564 від 11.07.2019 на суму 155 217,20 грн.;

- № 608 від 22.07.2019 на суму 159 125,89 грн.;

- № 656 від 31.07.2019 на суму 149 582,00 грн.;

- № 691 від 10.08.2019 на суму 151 487,27 грн.;

- № 705 від 21.08.2019 на суму 54 488,95 грн.

Вказані акти підписані сторонами, підписи яких скріплені печаткою підприємства, без зауважень, тобто претензій по обсягу, якості та строкам надання послуг з його боку відсутні, про що прямо зазначено в актах.

Відповідачем здійснено часткову оплату наданих позивачем транспортних послуг у розмірі 18 678 828,13грн.

Між сторонами підписано Акт звірки взаєморозрахунків за договором №12/07/2018/160 від 12.07.2018, відповідно до якого станом на 31.07.2019 заборгованість відповідача перед позивачем становить 2 276 763,42грн. Крім того, згідно зазначеного Акту вбачається, що відповідач частково розрахувався за надані послуги за договором №12/07/2018/160 від 12.07.2018. Вказаний Акт підписано позивачем та відповідачем, підписи, яких скріплені печаткою.

Крім того, позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України нараховано інфляційні втрати у розмірі 84 836,28грн. та 3% річних у розмірі 56 103,85грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.12.2019.

04.12.2019 до господарського суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копію статуту та копію довідки Держстату.

10.12.2019 в підготовчому судовому засіданні повноважний представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

В свою чергу, повноважний представник відповідача у судове засідання не з`явився, але 06.12.2019 до суду від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із тим, що відповідач не отримував позовної заяви та відповідно не має можливості у встановлений судом строк підготуватись до судового засідання та подати відзив на позов.

02.01.2020 до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Короткий зміст відзиву та узагальнення його доводів.

На думку відповідача, 12.07.2018 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір оренди транспортних засобів з екіпажем, а не Договір з метою надання транспортних послуг, у зв`язку з чим, вимога позивача про стягнення заборгованості за надані за договором послуги є необґрунтованими, оскільки слід стягувати або оренду плату згідно Договору, або плату за послуги.

У зв`язку з чим, відповідач вказує, що пунктом 3.1. Договору визначено, що оплата здійснюється на підставі наданих рахунків, але факту надання рахунків Позивачем не доведено. Строк оплати за Договором починає відлік з моменту підписання актів, однак Відповідач наполягає, що Позивач рахунків не надавав - тому правові підстави для стягнення заборгованості, для сплати якої не надано добровільної можливості, відсутні.

Таким чином, відповідач вважає, що заборгованість перед позивачем щодо якої у відповідача відсутні заперечення, має місце також і з вини позивача (орендодавця) - так як ним не направлено на адресу Відповідача належним чином оформлені рахунки.

На думку відповідача, нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат являється безпідставним, оскільки оплата має здійснюватися Відповідачем на підставі наданих Орендодавцем (Позивачем) рахунків, тому ненадання рахунків для сплати (не доведення Позивачем факту їх надання) автоматично виключає факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором, а факт підписання актів звірки лише доводить стан розрахунків і факт визнання Відповідачем наявності кредиторської заборгованості, а не факт порушення ним зобов`язань за Договором.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2019 відкладено підготовче судове засідання на 09.01.2020.

09.01.2020 в підготовчому судовому засіданні повноважний представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача усно заявив клопотання про відкладення підготовчого судового засідання, для надання йому часу ознайомитись з відзивом та підготувати свої обґрунтовані заперечення.

Повноважний представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2020 відкладено підготовче судове засідання на 21.01.2020.

16.01.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача.

Короткий зміст відповіді на відзив та узагальнення її доводів.

Позивач вказує, що згідно абзацу 2 пункту 3.2. Договору за перевезення 1 тони вантажу сплачується орендна плата з розрахунку 45 (сорок п`ять) гривень 00 копійок (без ПДВ). На думку позивача, з цього пункту чітко вбачається врегулювання сторонами ціни послуг з перевезення вантажу та порядок оплати цих послуг. Орендна плата сплачується за певний період користування майном незалежно від результатів його використання, що підтверджується статтею 762 Цивільного кодексу України, якою передбачено, зокрема, що: за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором; наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Отже, в абзаці 2 пункту 3.2. Договору сторони встановили саме ціну послуг з перевезення вантажу та порядок їх оплати, а не орендну плату за користування наданими відповідачу в користування транспортними засобами. Тим самим, сторони розширили предмет Договору і визначили усі необхідні істотні умови для договору перевезення (предмет, ціна та строк).

Поряд із цим Договір містить й інші умови, що є притаманними для договорів перевезення та не є притаманними для договорів оренди.

Так, згідно пункту 4.2.8. Договору позивач зобов`язаний за свій рахунок забезпечувати проведення технічного обслуговування капітального і поточного ремонту орендованого майна, його заправляння пальним, мастилами та іншими технічними рідинами, постійно підтримувати орендоване майно в належному технічному стані.

В той же час згідно статті 801 ЦК України наймач (орендар) зобов`язаний підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані. Витрати, пов`язані з використанням транспортного засобу, в тому числі зі сплатою податків та інших платежів, несе наймач (орендар).

Ця норма закону є безальтернативною, обмежуючи на законодавчому рівні свободу договору в частині визначення сторонами умов договору оренди транспортного засобу щодо обов`язку орендаря, а не орендодавця підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані та нести витрати, пов`язані з його використанням. Таким чином, в пункті 4.2.8. Договору сторони так само врегулювали не відносини з оренди транспортних засобів, а відносини з перевезення вантажів, щодо яких законом не встановлено відповідних обмежень. Загалом є притаманним надання послуг виконавцем власними засобами, які утримуються виконавцем за власний рахунок.

Щодо відсутності рахунків, Позивач зазначає наступне.

Нормами Договору, а саме пунктом 3.1. та в абзаці 1 пункту 3.2., врегульовано відносини з оплати за оренду транспортних засобів, а не за перевезення вантажу. Предмет позову не стосується відносин з оренди транспортних засобів за Договором.

В той же час в абзаці 2 пункту 3.2. Договору, в якому передбачено порядок і строки оплати послуг з перевезення вантажу, про рахунки не йдеться, а отже відсутність рахунків не може бути перешкодою для виконання відповідачем обов`язку з оплати послуг в встановлений 30-денний строк з дня здійснення перевезень, тобто з дня складання відповідних актів надання послуг. Всі необхідні для оплати платіжні реквізити позивача містилися безпосередньо в Договорі та в кожному підписаному сторонами акті наданих послуг.

Крім того, позивач зазначає, що навіть за умови наявності в договорі посилання на необхідність виставлення рахунку, ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку з оплати поставленого товару. Означена усталена правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, в постановах у справах № 925/2028/15 та № 923/712/17.

Щодо зменшення розміру відповідальності позивач вказує наступне.

Клопотання відповідача про зменшення розміру відповідальності є безпідставним, оскільки позивач не заявляв позовних вимог про стягнення неустойки чи застосування до відповідача інших заходів відповідальності. Стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення та 3 % річних від простроченої суми не є неустойкою та заходом відповідальності, а стаття 625 Цивільного кодексу України не передбачає можливості зменшення судом розміру нарахованих 3 % річних та інфляційних нарахувань.

21.01.2020 від позивача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи наступних документів, а саме:

- засвідчену копію квитанції кур`єрської служби доставки про отримання відповідачем поштової кореспонденції (документи) №2142859 цінного листа з описом та відміткою про вручення відповіді на відзив від 10.01.2020 №10 на 2 арк.;

- засвідчену копію квитанції та трекінг відстеження про направлення і вручення цінного листа №545 з описом відповідачу на 2 арк.

21.01.2020 повноважений представник позивача підтримав позовні вимоги та не заперечував проти закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2020 закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 19.02.2020.

В судовому засіданні, яке відбулося 19.02.2020, здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 19.02.2020, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК" (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕМП КР" (далі - відповідач, орендар) укладено договір оренди техніки з екіпажем №12/07/2018/160.

На умовах, передбачених даним Договором, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове оплатне користування (оренду) транспорті засоби з екіпажем (далі - технічні засоби з екіпажем), зазначені в акті приймання-передачі в оренду, який є невід`ємною частиною даного Договору. (пункт 1.1. Договору).

Пунктом 1.2. Договору експлуатація, утримання і обслуговування технічних засобів, зазначених у п.1.1. Договору відповідно до їх цільового призначення, стандартів та технічних нормативів, здійснюється персоналом (працівниками) орендодавця на його ризик і за його рахунок.

Орендоване майно, зазначене у п. 1.1. Договору, передається в оренду для його використання орендарем за цільовим призначенням у його господарській діяльності на об`єктах, які визначаються орендарем на його розсуд протягом дії Договору. (пункт 1.3. Договору).

Пунктом 3.1. Договору визначено, що орендар здійснює орендну плату за даним Договором у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок орендодавця на підставі наданих орендодавцем рахунків (але в будь-якому випадку - не раніше розрахунку Генерального замовника (третьої особи га користь якої орендар замовляє вказані послуги) з Орендарем).

Сторони домовились, що підставою для надання орендодавцем орендареві рахунку на внесення орендної плати є підписанні обома сторонами Акти. Орендна плата сплачується з розрахунку за перевезення 1 тони вантажу 45 (сорок п`ять) гривень 00 копійок (без ПДВ) на протязі 30 календарних днів з дня здіснення перевезень. (пункт 3.2. Договору).

Цей договір діє з моменту його підписання Сторонами по 31.12.2018, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання. Зазначений строк може бути продовжений виключно за угодою сторін, викладеною в письмовій формі. (пункт 6.1. Договору).

Позивач виконував свої зобов`язання за Договором протягом 2018 -2019, а саме здійснював перевезення вантажів за маршрутами, які замовляв відповідач, та вчасно надавав відповідачу транспортні послуги з перевезення шлаку, що підтверджується актами надання послуг, а саме:

- № 936 від 31.07.2018 на суму 24 507,36 грн.;

- № 969 від 10.08.2018 на суму 467 373,24 грн.;

- № 1000 від 20.08.2018 на суму 644 070,96 грн.;

- № 1055 від 31.08.2018 на суму 644 069,88 грн.;

- № 1096 від 10.09.2018 на суму 649 721,52 грн.;

- № 1135 від 21.09.2018 на суму 814 053,78 грн.;

- № 1162 від 30.09.2018 на суму 527 572,44 грн.;

- № 1198 від 07.10.2018 на суму 544 994,03 грн.;

- № 1222 від 15.10.2018 на суму 703 801,98 грн.;

- № 1248 від 24.10.2018 на суму 635 692,32 грн.;

- № 1279 від 31.10.2018 на суму 633 995,71 грн.;

- № 1309 від 08.11.2018 на суму 806 062,60 грн.;

- № 1356 від 20.11.2018 на суму 1 218 442,78 грн.;

- № 1380 від 30.11.2018 на суму 842 625,40 грн.;

- № 1437 від 10.12.2018 на суму 878 044,13 грн.;

- № 1460 від 20.12.2018 на суму 895894,22 грн.;

- № 1493 від 31.12.2018 на суму 923 732,84 грн.;

- № 17 від 10.01.2019 на суму 529 150,76 грн.;

- № 74 від 20.01.2019 на суму 115 575,82 грн.;

- № 78 від 31.01.2019 на суму 936 359,22 грн.;

- № 115 від 10.02.2019 на суму 972 597,65 грн.;

- № 145 від 20.02.2019 на суму 826 148,83 грн.;

- № 160 від 28.02.2019 на суму 548 956,68 грн.;

- № 180 від 10.03.2019 на суму 365 357,58 грн.;

- № 238 від 20.03.2019 на суму 260 600,39 грн.;

- № 245 від 31.03.2019 на суму 350 039,39 грн.;

- № 284 від 11.04.2019 на суму 594 091,06 грн.;

- № 330 від 20.04.2019 на суму 541 176,50 грн.;

- № 331 від 30.04.2019 на суму 536 635,97 грн.;

- № 358 від 11.05.2019 на суму 430 663,85 грн.;

- № 397 від 21.05.2019 на суму 374 075,27 грн.;

- № 428 від 31.05.2019 на суму 447 634,44 грн.;

- № 454 від 11.06.2019 на суму 399 495,73 грн.;

- № 501 від 21.06.2019 на суму 277 128,95 грн.;

- № 529 від 30.06.2019 на суму 131 343,18 грн.;

- № 564 від 11.07.2019 на суму 155 217,20 грн.;

- № 608 від 22.07.2019 на суму 159 125,89 грн.;

- № 656 від 31.07.2019 на суму 149 582,00 грн.;

- № 691 від 10.08.2019 на суму 151 487,27 грн.;

- № 705 від 21.08.2019 на суму 54 488,95 грн.

Вказані акти підписані сторонами, підписи яких скріплені печаткою підприємства, без зауважень, тобто претензій по обсягу, якості та строкам надання послу з його боку відстутні, про що прямо зазначено в актах.

Відповідачем здійснено часткову оплату наданих позивачем транспортних послуг у розмірі 18 678 828,13грн.

Між сторонами підписано Акт звірки взаєморозрахунків за договором №12/07/2018/160 від 12.07.2018, відповідно до якого станом на 31.07.2019 заборгованість відповідача перед позивачем становить 2 276 763,42грн. Крім того, згідно зазначеного Акту вбачається, що відповідач частково розрахувався за надані відповідачем послуг за договором №12/07/2018/160 від 12.07.2018. Вказаний Акт підписано позивачем та відповідачем, підписи, яких скріплені печаткою.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із положенням статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що відповідачем допущено порушення строків оплати за наданні послуги за Договором №12/07/2018/160 від 12.07.2018, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в сумі 2 482 739,64грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Господарський суд відхиляє заперечення відповідач викладені у відзиві, з огляду на наступне.

Відповідач конклюдентними діями визнав себе зобов`язаною особою по відношенню до позивача, оскільки до дій які свідчать про визнання боргу можуть відноситься дії з часткової оплати спірної заборгованості.

Крім того, укладений між позивачем та відповідачем договір містить умови щодо строку та порядку оплати, а саме пунктом 3.2. договору визначено строк оплати - 30 календарних днів з дня здіснення перевезень. А в актах надання-послуг містяться необхідні реквізити сторін для оплати.

Вище зазначене, свідчить про можливість виконання своїх зобов`язань відповідачем. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку оплати надання послуг.

Одночасно, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано за неналежне виконання відповідачем зобов`язань по Договору до сплати 3 % річних у розмірі 56 103,85грн. та інфляційні втрати у розмірі 84 836,28грн.

Відповідач контррозрахунку не надав.

Господарський суд перевірив розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, Господарський суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати. З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 124, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252, 254-259, п. 17.5 розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП КР" про стягнення 2 626 679,77 грн., з яких: 2 482 739,64грн. сума основного боргу, 3% річних у сумі 56 103,85грн., інфляційних втрат у сумі 84 836,28грн. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП КР" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, буд. 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК" (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 35, ) основний боргу розмірі 2 482 739,64грн. (два мільйони чотириста вісімдесят дві тисячі сімсот тридцять дев`ять грн. 64 коп.), інфляційні втрати у розмірі 84 836,28 грн. (вісімдесят чотири тисячі вісімсот тридцять шість грн. 28 коп.), 3 % річних у розмірі 56 103,85грн. (п`ятдесят шість тисяч сто три грн. 85 коп.), судові витрати у розмірі 39 355,19грн. (тридцять дев`ять тисяч триста п`ятдесят п`ять грн. 19 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТИК" (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 35, ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕМП КР" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, буд. 26, ).

Повне рішення складено та підписано 02.03.2020.

Суддя Н.Е. Петренко