ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" березня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/615/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМЕС КРЮІНГ» від 05.03.2020р. за вх.суду№4-13/20 від 05.03.2020р. про вжиття заходів забезпечення позову до Компанії DANUBO SPECIAL SHIPPING S.A. шляхом накладення арешту на судно для забезпечення морської вимоги,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕМЕС КРЮІНГ» звернулося до Господарського суду Одеської області з заявою про вжиття заходів забезпечення позову до щодо КомпаніїSPECIAL SHIPPING S.A. шляхом накладення арешту на судно UDP-1921-УДП (SRU601974, прапор України), власником якого є іноземна компанія DANUBO SPECIAL SHIPPING S.A. (місцезнаходження: Abopan Building, 32 East Street 3 - 32, Panama City, Republic of Panama), яке зареєстровано в морському порту Ізмаїл Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Ізмаїл Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». При цьому, товариством з обмеженою відповідальністю „Емес Крюінг було заявлено клопотання про виклик представника останнього у судове засідання для надання пояснень та додаткових доказів, що підтверджують існування підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування своєї заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕМЕС КРЮІНГ» посилається на порушення Компанією DANUBO SPECIAL SHIPPING S.A. зобов`язань зі сплати агентської винагороди за угодою по комплектуванню особовим складом №15DSS укладеною 10.08.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМЕС КРЮІНГ» та КомпанієюSPECIAL SHIPPING S.A.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕМЕС КРЮІНГ» зазначає, що актом наданих послуг №10/2019 підписаним Заявником та Судновласником підтверджено надання Заявником Судновласнику за серпень, листопад та грудень 2018р. та за період з січня по жовтень 2019р. послуг по комплектуванню особовим складом суден на загальну суму 16000,00євро. До оплати агентської винагороди Заявник виставив Судновласнику інвойс №10/2019 на суму 16000,00євро., однак станом на день звернення з даною заявою зобов`язання Судновласника по сплаті агентської винагороди згідно інвойсу №10/2019 на суму 16000,00євро. не виконані, у зв`язку з чим сума заборгованості Судновласника станом на день подання даної заяви складає 16000,00євро.

Заявник зазначає, що власником судна UDP-1921-УДП (SRU601974, прапор України), яке знаходиться в акваторії морського порту Ізмаїл Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» є Компанія DANUBO SPECIAL SHIPPING S.A.

Заявник вважає, що яка виникла у осіннього на підставі угоди №15 DSS від 10.08.2018р. за своєю правовою природою є морською вимогою, лише у випадку наявності якої судом може бути вирішено питання про накладення арешту на морське судно.

Враховуючи викладене, Заявник з метою задоволення своїх вимог на суму 16000,00євро просить накласти арешт на судно UDP-1921-УДП (SRU601974, прапор України), власником якого є іноземна компанія DANUBO SPECIAL SHIPPING S.A. (місцезнаходження: Abopan Building, 32 East Street 3 - 32, Panama City, Republic of Panama), яке зареєстровано в морському порту Ізмаїл Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Ізмаїл Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». При цьому, товариством з обмеженою відповідальністю „Емес Крюінг було заявлено клопотання про виклик представника останнього у судове засідання для надання пояснень та додаткових доказів, що підтверджують існування підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

За результатами надання оцінки заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМЕС КРЮІНГ» про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає за доцільне провести їх розгляд без повідомлення та виклику заявника.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМЕС КРЮІНГ» про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. В пункті 3 було зазначено, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову).

При цьому особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести суду необхідність вжиття у справі заходів забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, а також необхідним, в даному випадку, є обґрунтування заявником обставин, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. В пункті 3 було зазначено, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову).

При цьому особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести суду необхідність вжиття у справі заходів забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, а також необхідним, в даному випадку, є обґрунтування заявником обставин, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 138 ГПК України встановлено, що заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Якщо на момент постановлення ухвали про арешт судна позов по суті морської вимоги до особи, яка є відповідальною за морською вимогою, не поданий, в ухвалі про арешт судна суд зазначає строк, протягом якого особа, що подала заяву про арешт морського судна, зобов`язана подати такий позов та надати відповідне підтвердження суду.

Судом встановлено, що 10.08.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМЕС КРЮІНГ» (Агент) та КомпанієюSPECIAL SHIPPING S.A. (Фрахтувальник) було укладено угоду по комплектуванню особовим складом №15DSS. Додатковою угодою №1 від 31.07.2019р. затверджено перелік суден Судновласника щодо яких надані послуги по комплектуванню суден особовим складом.

З підписаного між Компанією DANUBO SPECIAL SHIPPING S.A. та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМЕС КРЮІНГ» акту наданих послуг №10/2019 до угоди про комплектування особовим складом №15 DSS від 10.08.2018р. вбачається, що Товариством було надано КомпаніїSPECIAL SHIPPING S.A. послуги на загальну суму 16000,00євро та виставлено інвойс №10/2019 на суму 16000,00євро.

На підтвердження факту належності судна UDP-1619-УДП (SRU601980, прапор України), на праві власності Компанії DANUBO SPECIAL SHIPPING S.A. Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМЕС КРЮІНГ» було надано суду інформацію з Регістру судноплавства України, довідку Компанії DANUBO SPECIAL SHIPPING S.A. від 10.02.2020р., лист Регістру судноплавства України від 14.02.2020р.

Заявник наполягає про існування у останнього чинної морської вимоги до Компанії DANUBO SPECIAL SHIPPING S.A., що, з урахуванням невиконання з боку останньої зобов`язань за угодою №15 DSS від 10.08.2018р., є підставою для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на морське судно.

Статтею 1 Кодексу торговельного мореплавства України встановлено, що кодекс торговельного мореплавства України регулює відносини, що виникають з торговельного мореплавства. Під торговельним мореплавством у цьому Кодексі розуміється діяльність, пов`язана з використанням суден для перевезення вантажів, пасажирів, багажу та пошти, рибних та інших морських промислів, розвідки та видобування корисних копалин, виконання буксирних, криголамних і рятувальних операцій, прокладання кабелю, також для інших господарських, наукових і культурних цілей.

Відповідно до ст. 41 Кодексу торговельного мореплавства України судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії. Арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження в його пересуванні, що здійснюються для забезпечення морських вимог, зазначених у статті 42 цього Кодексу, під час перебування судна в морському порту України. Арешт не включає заходів, що здійснюються для виконання рішень суду чи господарського суду, що набрали чинності. Право суду, господарського суду або Морської арбітражної комісії здійснювати арешт суден згідно з частиною першою цієї статті не обмежує прав капітана морського порту щодо затримання суден в порядку, передбаченому ст.ст. 80-82, 91 цього Кодексу.

Пунктом 19 частини 1 статті 42 Кодексу торговельного мореплавства України врегульовано, що судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, а саме: вимога у зв`язку з: будь-якою комісійною, брокерською або агентською винагородою, що сплачується стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу торговельного мореплавства України у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов`язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства.

Згідно з ч. 1 ст. 117 Кодексу торговельного мореплавства України морський агент виконує формальності та дії, пов`язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з адміністрацією морського порту і службою капітана морського порту, власником морського терміналу, підприємствами, установами, організаціями, що надають спеціалізовані послуги, портовими операторами, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов`язані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні.

З наданої угоди №15 DSS від 10.08.2018р. вбачається, що Агент по комплектуванню екіпажу надає Фрахтувальнику послуги щодо пошуку та підбору українських моряків у відповідності до наданої Фрахтувальником заявки, у зв`язку з чим вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМЕС КРЮІНГ», які виникли на підставі угоди №15 DSS від 10.08.2018р., у розумінні положень Кодексу торговельного мореплавства України не є морськими вимогами, що, в свою чергу, виключає можливість накладення арешту на UDP-1921-УДП (SRU601974, прапор України), власником якого є іноземна компанія DANUBO SPECIAL SHIPPING S.A.

Крім того, суд звертає увагу на те, що до заяви не надано належних доказів перебування судна1921-УДП (SRU601974, прапор України), власником якого є іноземна компанія DANUBO SPECIAL SHIPPING S.A. в акваторії морського порту Ізмаїл Одеської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на морське судно UDP-1921-УДП (SRU601974, прапор України), власником якого є іноземна компанія DANUBO SPECIAL SHIPPING S.A.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд дійшов висновку про відсутність обставин, з якими закон пов`язує можливість вжиття запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на морське судно, що має наслідком відмову у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю „Емес Крюінг.

Керуючись ст.ст.136,137,140 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМЕС КРЮІНГ» від 05.03.2020р. за вх.суду№4-13/20 від 05.03.2020р. про вжиття заходів забезпечення позову до Компанії DANUBO SPECIAL SHIPPING S.A. шляхом накладення арешту на морське судно UDP-1921-УДП (SRU601974, прапор України), власником якого є іноземна компанія DANUBO SPECIAL SHIPPING S.A. для забезпечення морської вимоги відмовити.

Повний текст ухвали складено 06 березня 2020 р.

Ухвала набирає законної сили 06.03.2020р. та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Л.В. Степанова