ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. ОдесаСправа № 923/606/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - Канібор С.І., Предместніков О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Павкович Катерини Іванівни

на рішення господарського суду Херсонської області від 19.11.2019, ухвалене суддею Соловйовим К.В., м. Херсон, повний текст складено 26.11.2019

у справі № 923/606/19

за позовом Новотроїцького управління водного господарства

до Фізичної особи-підприємця Павкович Катерини Іванівни

про стягнення 606 631,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Новотроїцьке управління водного господарства (далі Управління) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Павкович Катерини Іванівни (далі ФОП Павкович К.І.), в якому просило суд стягнути з останньої 606631,56 грн., з яких 457361,14 грн. основного боргу та 149270,42 грн. пені.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем умов договору №72075/96/02-11/214 від 27.04.2018 про надання послуг, пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води з використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур, а саме: неповною та несвоєчасною сплатою наданих позивачем у травні - жовтні 2018 року послуг.

У відзиві на позову заяву ФОП Павкович К.І. заперечувала проти її задоволення та зазначила, що її обов`язок сплачувати надані позивачем послуги виникає лише після отримання від нього оригіналів актів приймання-передачі послуг та рахунків на їх оплату. Проте, ФОП Павкович К.І. не отримувала ці акти та рахунки. Позивач не надав жодних доказів їх вручення відповідачу. Крім того, акти звірки використаної електроенергії складено позивачем до іншого договору, який відповідачем не підписувався.

19.11.2019 від відповідача надійшла заява про застосування до вимог позивача в частині стягнення пені наслідків спливу строку позовної давності.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 19.11.2019 у справі №923/606/19 позов Управління задоволено частково, стягнуто з ФОП Павкович К.І. 539347,51 грн., з яких: 457361,14 грн. основного боргу, 81986,37 грн. пені та 8090,34 грн. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні позову в частині стягнення 67284,05 грн. пені відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної плати наданих позивачем у травні - жовтні 2018 року послуг.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд першої інстанції зазначив про його помилковість, здійснив власний розрахунок, згідно якого розмір пені складає 81986,37 грн. пені.

Крім того, суд першої інстанції на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України залишив без розгляду заяву відповідача про застосування до вимог позивача в частині стягнення пені наслідків спливу строку позовної давності, оскільки вона була подана з порушенням встановленого ст. 165 ГПК України строку для подання заяв по суті справи.

Не погодившись з рішенням суду, ФОП Павкович К.І. подала на нього апеляційну скаргу, яка мотивована наступним.

Відповідач особисто не отримував від позивача акти приймання-передачі послуг та рахунки на їх оплату. При цьому, обов`язок сплачувати надані позивачем послуги виникає лише після отримання вказаних документів.

Спірні акти ФОП Павкович К.І. отримала лише 24.09.2019, тому зобов`язання їх оплатити виникло 04.10.2019, відповідно у позивача не виникло правових підстав для нарахування пені.

Суд не надав оцінку доводам відповідача про те, що акти звірки використаної електроенергії складено позивачем до іншого договору, який відповідачем не підписувався. При цьому, загальна вартість нарахованої електроенергії за цим договором складає 325262,54 грн.

Крім того, звернувшись з позовом 15.07.2019 позивачем пропущено річний строк позовної давності до вимог про стягнення пені за актом від 31.05.2018, термін сплати по якому сплив 16.06.2018.

Враховуючи викладене, ФОП Павкович К.І. просила скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 19.11.2019 у справі №923/606/19, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволення позову Управління.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2019 у справі №923/606/19 за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, встановлено Управлінню строк до 08.01.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 08.01.2020 подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 справу № 923/606/19 призначено до розгляду на 30.01.2020 о 10:00 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2020 розгляд справи № 923/606/19 відкладено на 13.02.2020 о 10:00 год.

05.02.2020 від ФОП Павкович К.І. надійшло клопотання про участь її представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у задоволенні якого ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2020 відмовлено.

В судовому засіданні 13.02.2020 оголошено перерву до 24.02.2020 о 09:30 год., про що постановлено протокольну ухвалу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2020 повідомлено Управління про те, що судове засідання у справі № 923/606/19 відбудеться 24.02.2020 о 09:30 год.

У зв`язку з перебуванням судді-учасника колегії Поліщук Л.В. у відпустці ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 вирішено розглянути апеляційну скаргу ФОП Павкович К.І. поза межами строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України, у розумний строк, судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 05.03.2020 о 09:30 год.

17.02.2020 від ФОП Павкович К.І. надійшло клопотання про участь її представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, забезпечення проведення вона просила доручити господарському суду Херсонської області.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-учасника колегії Поліщук Л.В., за розпорядженням керівника апарату суду № 75 від 02.03.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2020 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Будішевської Л.О., суддів Таран С.В., Богатиря К.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 справу № 923/606/19 прийнято до провадження вищевизначеним складом колегії суддів, задоволено клопотання ФОП Павкович К.І. про участь її представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, доручено забезпечити його проведення господарському суду Херсонської області.

В судове засідання 05.03.2020 в приміщення господарського суду Херсонської області з`явились представники ФОП Павкович К.І., просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Херсонської області від 19.11.2019 у справі №923/606/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволення позову Управління.

Представник Управління в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників відповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2018 між ФОП Павкович К.І. (замовник) Управлінням Головного Каховського Магістрального каналу (виконавець 1), Новотроїцьким управлінням водного господарства (виконавець 2) та Херсонським обласним управлінням водних ресурсів (виконавець 3) укладено договір № 72075/96/02-11/214 про надання послуг, пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур (далі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору ФОП Павкович К.І. замовляє, а виконавці зобов`язуються надати послуги в порядку та на умовах, визначених договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Управління зобов`язане:

- надавати послуги, пов`язані з забором води із використанням замовником водозабірних споруд Управління в межах оплачених обсягів (пункт 2.3.1.);

- передавати рахунки замовнику та забезпечувати підписання акту приймання-передачі послуг, пов`язаних з забором води для поливу сільськогосподарських культур, до 5-го (п`ятого) числа місяця наступного за звітним (пункт 2.3.3);

- забезпечити облік забраної води та облік використаної при цьому електроенергії по встановлених точках водовиділу приладів відповідно до умов Розділу 3 договору (пункт 2.3.9.);

- надавати замовнику до 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним, рахунок Управління на оплату послуг, забезпечити передачу рахунка, наданого виконавцем 1 на оплату наданих послуг з перекидання (транспортування) води та виконавцем 3 на оплату послуг згідно з підписаними актами приймання-передачі послуг, пов`язаних забором води для поливу сільськогосподарських культур за поточний місяць (пункт 2.3.11);

Замовник зобов`язаний:

- підписати до 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним, спільно з виконавцем 1 та Управлінням - акт наданих послуг з транспортування води, спільно з Управлінням та виконавцем 3 - акт приймання-передачі послуг, пов`язаних з забором води для поливу сільськогосподарських культур (пункти 2.6.5);

- сплачувати виконавцям кошти за надані послуги згідно з умовами договору (пункт 2.6.6.);

- здійснювати 100% (стовідсоткову) попередню оплату в розмірі вартості заявленого обсягу споживання електроенергії Управлінню за розрахунковий період (місяць) згідно наданого рахунку (пункт 2.6.14);

- облік електроенергії здійснюється лічильниками, які встановлено на насосній станції (пункт 3.2.1.);

Управління щомісяця, до 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним, підписує з замовником акт звірки обсягів використаної електроенергії (пункт 3.2.3).

Відповідно до п. 4.4. договору замовник щомісяця, в термін 10 (десять) днів з дати отримання акту приймання-передачі послуг, пов`язаних з забором води для поливу сільськогосподарських культур, сплачує Управлінню вартість послуг за договірною ціною відповідно до наданого рахунку та зазначеного акту приймання-передачі послуг.

У разі несплати за послуги замовник сплачує Управлінню пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення (пункт 5.8).

В матеріалах справи містяться складені між ФОП Павкович К.І., Управлінням та Херсонським обласним управлінням водних ресурсів акти приймання-передачі послуг, пов`язаних з заробом води для поливу сільськогосподарських культур на загальну суму 461361,14 грн, а саме:

- акт від 31.05.2018 на суму 80182,33 грн. (послуги за травень);

- акт від 30.06.2018 на суму 120294,04 грн. (послуги за червень);

- акт від 31.07.2018 на суму 124078,83грн. (послуги за липень);

- акт від 31.08.2018 на суму 83611,79 грн. (послуги за серпень);

- акт від 30.09.2018 на суму 31816,57 грн. (послуги за вересень);

- акт від 31.10.2018 на суму 21377,58 грн. (послуги за жовтень);

Також в матеріалах справи мітяться складені між ФОП Павкович К.І., Управлінням та Херсонським обласним управлінням водних ресурсів рахунки по кожному з вищезазначених актах, із переліком наданих послуг.

ФОП Павкович К.І. 05.05.2018 здійснено часткову оплату наданих послуг на суму 4000 грн., що підтверджується випискою по банківському рахунку Управління за 05.05.2018

Залишок вартості вказаних послуг в сумі 457361,14 грн. ФОП Павкович К.І. не сплатила.

Предметом спору у даній справі є вимога Управляння стягнути з ФОП Павкович К.І. 606631,56 грн. (457361,14 грн. основний борг та 149270,42 грн. пеня) з підстав неповної та несвоєчасної сплати наданих позивачем у травні - жовтні 2018 року послуг.

Частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної плати наданих позивачем у травні - жовтні 2018 року послуг.

При цьому, суд зазначив про помилковість наданого позивачем розрахунку пені та залишив без розгляду заяву відповідача про застосування до вимог позивача в цій частині наслідків спливу строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення основної заборгованості, проте частково не погоджується з висновком суду в частині стягнення пені з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін), якщо ж строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вже зазначалось раніше, між сторонами складені та підписані акти приймання-передачі послуг за травень - жовтень 2018 року на загальну суму 461361,14 грн. та рахунки на їх оплату.

Колегія суддів зазначає, що усі вищезазначені документи підписані та скріплені печатками ФОП Павкович К.І., Управлінням та Херсонським обласним управлінням водних ресурсів.

У них вказано, що ФОП Павкович К.І. підтверджує обсяг отриманих послуг та їх вартість, а також, що не має претензій до виконавців.

Таким чином, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що ФОП Павкович К.І. не отримувала ці акти та рахунки на їх оплату.

Доводи скаржника про те, що позивач не надав доказів їх вручення жодним чином не спростовує їх підписання ФОП Павкович К.І. без будь-яких зауважень та заперечень зі свого боку.

Доводи ФОП Павкович К.І. про те, що ці документи були підписані не самою Павкович К.І., а її сином не підтвердженні належними та допустимими доказами у розумінні статтей 76, 77 ГПК України, тому також не приймаються судовою колегією до уваги.

Щодо доводів скаржника про те, що акти звірки використаної електроенергії складено позивачем до іншого договору, який відповідачем не підписувався, колегія суддів зазначає, що ці акти також підписані без будь-яких зауважень та заперечень ФОП Павкович К.І.

Крім того, з матеріалів даної справи вбачається, що вартість використаної енергії, зазначеної у актах звірки, також зазначена і в пунктах 5 рахунків до актів приймання-передачі послуг (а.с.27-29).

Враховуючи викладене, а також те, що послуги на загальну суму 461361,14 грн. ФОП Павкович К.І. сплачені частково у розмірі 4000 грн., колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення з ФОП Павкович К.І. 457361,14 грн., як основної заборгованості.

Щодо вимог Управління стягнути з ФОП Павкович К.І. 149270,42 грн. пені, колегія суддів зазначає наступне.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через 6 (шість) місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

Колегія суддів, проаналізувавши укладений між сторонами договір поставки, зазначає, що його умови не містять іншого строку, відмінного від встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до п. 4.4. укладеного між сторонами договору замовник щомісяця, в термін 10 (десять) днів з дати отримання акту приймання-передачі послуг, пов`язаних з забором води для поливу сільськогосподарських культур, сплачує Управлінню вартість послуг за договірною ціною відповідно до наданого рахунку та зазначеного акту приймання-передачі послуг.

У разі несплати за послуги замовник сплачує Управлінню пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення (пункт 5.8 договору).

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що нарахування пені має відбуватись наступним чином:

- за актом від 31.05.2018 - з 11.06.2018 по 11.12.2018 на суму 76182,33 грн.;

- за актом від 30.06.2018 - з 11.07.2018 по 11.01.2019 на суму 120294,04 грн.;

- за актом від 31.07.2018 - з 11.08.2018 по 11.02.2019 на суму 124078,83грн.4

- за актом від 31.08.2018 - з 11.09.2018 по 11.03.2019 на суму 83611,79 грн.;

- за актом від 30.09.2018 - з 11.10.2018 по 11.04.2019 на суму 31816,57 грн.;

- за актом від 31.10.2018 - з 11.11.2018 по 11.05.2019 на суму 21377,58 грн.

Враховуючи наданий позивачем розрахунок пені, відповідно до якого період нарахування пені починається не з 11-ого числа місяця, а з 14-ого, а також принцип диспозитивності, колегія суддів дійшла висновку, що нарахування пені має відбуватись саме з 14-ого числа.

Разом з тим, колегією суддів враховується, що 19.11.2019 відповідач подав до суду заяву про застосування до вимог позивача в частині стягнення пені наслідків спливу строку позовної давності.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Суд першої інстанції на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України залишив вказану заяву без розгляду заяву, оскільки вона була подана з порушенням встановленого ст. 165 ГПК України строку для подання заяв по суті справи.

Колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим з огляду на приписи ч. 3 ст. 267 ЦК України, згідно яких позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Відповідна заява була подана позивачем до ухвалення судом оскаржуваного рішення, тому суд першої інстанції безпідставно не прийняв її до розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління звернулось до суду з даним позовом 16.07.2019, відповідно строк позовної давності до вимог в частині стягнення пені плив 16.07.2018.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що звертаючись з вимогою стягнути з ФОП Павкович К.І пеню за період до 16.07.2018 Управлінням пропущено строк позовної давності, тому нарахування пені в даному випадку має відбуватись наступним чином:

- за актом від 31.05.2018 - з 17.07.2018 по 11.12.2018 на суму 76182,33 грн., що за здійсненим колегією суддів розрахунком складає 11011,95 грн.

- за актом від 30.06.2018 - з 17.07.2018 по 11.01.2019 на суму 120294,04 грн., що за здійсненим колегією суддів розрахунком складає 21066,28 грн.

- за актом від 31.07.2018 - з 14.08.2018 по 11.02.2019 на суму 124078,83 грн., що за здійсненим колегією суддів розрахунком складає 22191,27 грн.

- за актом від 31.08.2018 - з 14.09.2018 по 11.03.2019 на суму 83611,79 грн., що за здійсненим колегією суддів розрахунком складає 14761,35 грн.

- за актом від 30.09.2018 - з 14.10.2018 по 11.04.2019 на суму 31816,57 грн., що за здійсненим колегією суддів розрахунком складає 5648,43 грн.

- за актом від 31.10.2018 - з 14.11.2018 по 11.05.2019 на суму 21377,58 грн. , що за здійсненим колегією суддів розрахунком складає 3764,69 грн.

Таким чином, загальна суму пені, яка підлягає сплаті складає - 78443,97 грн.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення ч. 3 ст. 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 2 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Відповідно до положень ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія зазначає, що Управлінням правомірно нараховано до стягнення з ФОП Павкович К.І. пеню за порушенням умов договору про надання послуг, пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води з використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур.

Разом з тим, судова колегія враховує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесених позивачем збитків чи додаткових витрат через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором.

Також враховується, що сільськогосподарська діяльність ФОП Павкович К.І. носить сезонний характер та є ризикованою.

Тому користуючись правом, наданим вищезазначеними положеннями чинного законодавства, з метою дотримання принципу розумного балансу між інтересами сторін, судова колегія вважає за можливе зменшити розмір пені на 90%, у зв`язку з чим сума, що підлягає стягненню складає 7844,39 грн. (78443,97 грн. - 90%)

Відповідно до ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене та повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Херсонської області від 19.11.2019 у справі № 923/606/19 в частині стягнення пені та розподілу судових витрат підлягає скасуванню, із прийняттям в цій частині нового рішення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до абз. 4 п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 235, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Павкович Катерини Іванівни задовольнити частково.

Рішення господарського суду Херсонської області від 19.11.2019 у справі №923/606/19 в частині стягнення пені та розподілу судових витрат скасувати, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Павкович Катерини Іванівни на користь Новотроїцького управління водного господарства 465205,53 грн., з яких: 457361,14 грн. основного боргу та 7844,39 грн. пені.

У задоволенні позову в частині стягнення 141426,03 грн. пені відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Павкович Катерини Іванівни на користь Новотроїцького управління водного господарства 8037,07 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову».

Стягнути з Новотроїцького управління водного господарства на користь Фізичної особи-підприємця Павкович Катерини Іванівни 88,71 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Херсонської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.03.2020.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир