ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. ОдесаСправа № 915/795/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Аленіна О.Ю.,

при секретарі судового засідання Станковій І.М.,

за участю представників:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" Хоменко І.О.,

від Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради Набатов І.І., Юзвак Є.М.,

від Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Войтенкова І.О.,

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" та Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.07.2019, прийняте суддею Ржепецьким В.О., м. Миколаїв, повний текст складено 11.07.2019,

у справі №915/795/19

за позовом:

-Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв";

-Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради

до відповідача: Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 р. Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради звернувся з позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якому просив визнати недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" у справі №2-26.215/16-2018.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю оскаржуваного рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, яка зумовлена наступним: визначення об`єктів конкурсу є дискреційними повноваженнями організатора конкурсу, а втручання відповідача в діяльність позивача та конкурсної комісії по визначенню об`єкта конкурсу порушують права останніх щодо вирішення питань, віднесених до їх компетенції; нормами законодавства, чинного на момент затвердження конкурсної документації та проведення конкурсу, організатору конкурсу не надавалось повноважень щодо визначення методики (алгоритму) розрахунку кількості балів; включення до змісту конкурсної документації умов про можливість оцінки учасників конкурсу з урахуванням відомостей щодо суб`єктів господарювання, пов`язаних відносинами контролю господарської діяльності з учасником, не обмежувало конкуренцію, а, навпаки, сприяло останній, оскільки надало можливість взяти участь у конкурсі всім бажаючим підприємцям, а не лише місцевим комунальним підприємствам; під час розгляду справи №2-26.215/16-2018 відповідачем не було проведено обов`язкових процесуальних дій, передбачених частиною другою статті 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції"; висновки відповідача про відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" власного потенціалу спростовуються матеріалами справи; відповідачем безпідставно не було залучено до участі у справі №2-26.215/16-2018 в якості відповідача конкурсну комісію, яка є самостійним спеціальним суб`єктом, а в якості третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв", що є переможцем проведеного конкурсу.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 08.04.2019 відкрито провадження у справі №915/795/19.

Крім того, у квітні 2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" також звернулося з позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якому просило визнати недійсним та скасувати рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" у справі №2-26.215/16-2018.

Даний позов обґрунтований тим, що дії та рішення Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради щодо затвердження своїм наказом конкурсної документації, а також щодо проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва та визначення його переможця відповідають вимогам законодавства, у той час як відповідачем не доведено наявності правових підстав для кваліфікації вищезазначеної поведінки органу місцевого самоврядування відповідно до частини першої статті 15 та пункту 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.04.2019 за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі №915/861/19.

В подальшому ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.05.2019 об`єднано справу №915/795/19 за позовом Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 у справі №2-26.215/16-2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" зі справою №915/861/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 у справі №2-26.215/16-2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" в одне провадження та присвоєно вищевказаним об`єднаним справам №915/795/19.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 01.07.2019 у справі №915/795/19 (суддя Ржепецький В.О.) у задоволенні позову Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради відмовлено; у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" відмовлено; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 25.04.2019, шляхом зупинення дії рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 у справі №2-26.215/16-2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

Судове рішення мотивоване тим, що викладені в рішенні адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" висновки про наявність правових підстав для кваліфікації поведінки Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради як антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які можуть призвести до спотворення конкуренції, відповідають фактичним обставинам справи №2-26.215/16-2018 та нормам матеріального права, тобто є законними та обґрунтованими, при цьому позивачами під час судового розгляду не спростовано вказаних висновків, як і не доведено останніми факту порушення відповідачем норм процесуального права.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.07.2019 у справі №915/795/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на необґрунтованості висновку місцевого господарського суду про те, що Порядок проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №150 від 13.06.2016, встановлює загальні засади проведення конкурсу, а визначення детального механізму реалізації цих положень покладено на організатора конкурсу. Апелянт також зауважує на тому, що відповідачем не встановлено порушення законодавства про економічну конкуренцію при визначенні Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради об`єктів конкурсу шляхом прийняття останнім чинного наказу №77 від 01.06.2018. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" звертає увагу суду апеляційної інстанції на невідповідність рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 у справі №2-26.215/16-2018 нормам матеріального права, а саме: статті 19 Конституції України, статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що є підставою для визнання вказаного рішення недійсним. Скаржник також зазначає про порушення відповідачем встановленої законодавством процедури проведення перевірки та розгляду справи №2-26.215/16-2018.

Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.07.2019 у справі №915/795/19 за позовом Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 у справі №2-26.215/16-2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Дана апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 у справі №2-26.215/16-2018 прийнято відповідачем всупереч приписам статті 19 Конституції України, статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Апелянт також наголошує на безпідставності висновку суду першої інстанції про наявність у організатора конкурсу повноважень визначити детальний механізм проведення конкурсу, зокрема, порядку оцінювання конкурсних пропозицій. Крім того, за твердженням скаржника, місцевий господарський суд не надав належної правової оцінки факту наявності у Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради як організатора конкурсу права самостійно формувати об`єкти відповідного конкурсу, а вимоги зазначені у прийнятому відповідачем рішенні не направлені на відновлення та забезпечення конкурентного середовища. Скаржник також зауважує на тому, що нормами законодавства, чинного на момент затвердження конкурсної документації та проведення конкурсу, організатору конкурсу не надавалось повноважень щодо визначення методики (алгоритму) розрахунку кількості балів.

У відзивах на апеляційні скарги №64-02/1622 від 03.09.2019 (вх.№2957/19/Д4 від 06.09.2019) та №64-02/1623 від 03.09.2019 (вх.№2957/19/Д5 від 06.09.2019) Миколаївське обласне територіального відділення Антимонопольного комітету України просить апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" та Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.07.2019 у справі №915/795/19 без змін. Зокрема, відповідач зазначає про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" в силу приписів Закону України "Про захист економічної конкуренції" не має права на оскарження рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 у справі №2-26.215/16-2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції". Водночас відповідач зауважує на тому, що проведення розслідування у справі №2-26.215/16-2018 та прийняття за його результатами оспорюваного рішення було здійснено позивачем з дотриманням повноважень та процесуальних засад, визначених Законом України "Про захист економічної конкуренції" та Правилами розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України №169 від 29.06.1998 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 22.07.1998 за №471/2911, а тому територіальне відділення Антимонопольного комітету України не втрутилось в повноваження органу місцевого самоврядування. Крім того, відповідач наголошує на тому, що доводи позивачів не спростовують правильності викладених в оскаржуваному рішенні висновків щодо наявності правових підстав для кваліфікації дій Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради під час проведення ним конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва як антиконкурентних дій, які можуть призвести до спотворення конкуренції, оскільки відсутність в конкурсній документації методики (алгоритму) визначення кількості балів за певну пропозицію учасника конкурсу за відповідними критеріями створює непрозорий та суб`єктивний механізм оцінювання пропозицій учасників, що спричиняє перемогу у конкурсі не завдяки власним досягненням, а внаслідок дії зовнішніх факторів.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 у справі №915/795/19 (головуючий суддя Бєляновський В.В., судді: Богатир К.В., Мишкіна М.А.) апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" та Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради задоволено; рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.07.2019 у справі №915/795/19 скасовано; прийнято нове рішення, яким позови задоволено; визнано недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.02.2019 №1-ріш у справі №2-26.215/16-2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції"; стягнуто з Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" судові витрати в сумі 4802,50 грн; стягнуто з Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради судові витрати в сумі 4802,50 грн.

Постановою Верховного Суду від 19.12.2019 у справі №915/795/19, зокрема, касаційну скаргу Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 у справі №915/795/19 задоволено частково; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 у справі №915/795/19 скасовано повністю; справу №915/795/19 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вказана постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що, з огляду на приписи Закону України "Про захист економічної конкуренції", Товариство з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" не належить до кола осіб, які мають право на оскарження рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", прийняте у справі №2-26.215/16-2018. Крім того, апеляційний господарський суд не перевірив законність та обґрунтованість висновків відповідача щодо кваліфікації дій Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, які полягали у затвердженні наказом №79 від 06.06.2018 конкурсної документації для проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва, відповідно до частини першої статті 15 та пункту 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

13.01.2020 до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/795/19.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південного-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 для розгляду апеляційних скарг у справі №915/795/19 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Таран С.В., суддів Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 у визначеному складі суддів справу №915/795/19 прийнято до свого провадження.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2020 справу №915/795/19 призначено до розгляду на 04.03.2020 о 12:00.

25.02.2020 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" надійшли додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги б/н від 18.02.2020 (вх.№185/20/Д3 від 25.02.2020), в яких останнє наголошує на наявності у нього права на оскарження рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" у справі №2-26.215/16-2018, оскільки вказане рішення стосується його прав та охоронюваних законом інтересів, які підлягають захисту в судовому порядку.

У зв`язку з непрацездатністю судді Поліщук Л.В. за розпорядженням керівника апарату суду №73 від 02.03.2020 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №915/795/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 для розгляду апеляційних скарг у справі №915/795/19 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Аленіна О.Ю.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 у визначеному складі суддів справу №915/795/19 прийнято до свого провадження.

У судовому засіданні 02.03.2020 представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" та Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради власні апеляційні скарги підтримали, проти задоволення апеляційних скарг один одного заперечень не висловили; представник Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України висловив заперечення проти задоволення апеляційних скарг.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Миколаївської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2016 Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради прийнято рішення №845 "Про житлово-комунальні послуги, що виборюються на конкурсних засадах", відповідно до пункту 1 якого послуга з управління багатоквартирним будинком визначена такою, що виборюється на конкурсних засадах.

Згідно з пунктом 2 вказаного рішення організатором конкурсу з визначення виконавця послуги з управління багатоквартирним будинком визначено Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради.

Наказом Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради №77 від 01.06.2018, зокрема, оголошено конкурс з призначення управителя багатоквартирних будинків м. Миколаєва, в яких не створено об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, співвласники яких не прийняли рішень про форму управління багатоквартирним будинком (додаток 1 до цього наказу); визначено об`єкти конкурсу у вигляді чотирьох груп багатоквартирних будинків м. Миколаєва; створено конкурсну комісію з призначення управителя багатоквартирних будинків м. Миколаєва та затверджено її склад (додаток 2 до даного наказу); затверджено Положення про конкурсну комісію з проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків м. Миколаєва (додаток 3 до вказаного наказу).

В подальшому наказами Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради №91 від 04.07.2018, №92 від 09.07.2018, №94 від 10.07.2018 вносились зміни до вищезазначеного наказу№77 від 01.06.2018, зокрема в частині визначення складу конкурсної комісії та переліку об`єктів конкурсу.

06.06.2018 Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради видано наказ №79, яким затверджено конкурсну документацію для проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків м. Миколаєва.

Заяви на участь у конкурсі у складі конкурсних пропозицій надали: Товариство з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" щодо об`єктів конкурсу №1, №2 та №3; Комунальне підприємство "Дирекція єдиного замовника "Океан" щодо об`єкта конкурсу №2; Житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради "Бриз" щодо об`єкта конкурсу №3; Комунальне підприємство "Дирекція єдиного замовника "Корабел" щодо об`єкта конкурсу №2; Житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради "Південь" щодо об`єкта конкурсу №1.

Відповідно до протоколу засідання конкурсної комісії з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва №4 від 12.07.2018 за результатами розгляду та оцінювання конкурсних пропозицій пропозиції всіх учасників, крім Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв", відхилені.

Відхиляючи конкурсні пропозиції Комунального підприємства "Дирекція єдиного замовника "Океан", Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради "Бриз", Комунального підприємства "Дирекція єдиного замовника "Корабел" та Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради "Південь", конкурсна комісія зазначила такі недоліки: відсутність нумерації, підпису та печатки на деяких сторінках конкурсної пропозиції учасника, ненадання копій окремих документів - стосовно наявності трудових відносин із працівниками, зазначеними в довідці про персонал; доказів фінансової спроможності учасника або наявності коштів, необхідних для надання послуги управління не менше одного місяця. Разом з тим конкурсна комісія не виявила невідповідності конкурсної документації Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" встановленим вимогам та зазначила про те, що підстави для відхилення конкурсної пропозиції останнього відсутні.

Згідно з протоколом засідання конкурсної комісії з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва №5 від 13.07.2018 переможцем конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва по об`єктам конкурсу №1, 2, 3 визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв".

Наказом Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради №96 від 13.07.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" призначено управителем багатоквартирних будинків міста Миколаєва по об`єктам конкурсу №1, 2, 3.

06.02.2019 адміністративною колегією Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення №1-ріш "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" у справі №2-26.215/16-2018, яким:

-визнано дії Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, які полягали у затвердженні наказом від 06.06.2018 №79 конкурсної документації для проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва, положення якої не забезпечують об`єктивного та конкурентного оцінювання конкурсних пропозицій учасників Конкурсу (зокрема, відсутність алгоритму (методики) оцінювання пропозицій учасників конкурсу по критеріях: "забезпеченість матеріально-технічною базою", "наявність персоналу", "фінансова спроможність", "досвід роботи"; оцінювання з урахуванням відомостей щодо суб`єктів господарювання, пов`язаних відносинами контролю господарської діяльності з учасником), порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50, частиною першою статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" - антиконкурентні дії органу місцевого самоврядування, які можуть призвести до спотворення конкуренції (пункт 1 резолютивної частини вказаного рішення);

-зобов`язано Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 1 рішення, шляхом вжиття заходів щодо скасування прийнятих ним рішень наказу від 06.06.2018 №79, наказу від 13.07.2018 №96; затвердження нової конкурсної документації для проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва, положення якої мають відповідати вимогам законодавства про захист економічної конкуренції, та проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва згідно з цією конкурсною документацією (пункт 2 резолютивної частини вказаного рішення);

-встановлено термін виконання зобов`язань 2 місяці від дня отримання цього рішення (пункт 3 резолютивної частини вказаного рішення);

-про кожний захід, вжитий в межах виконання зобов`язання, визначеного у пункті 2 рішення, повідомляти територіальне відділення не пізніше трьох днів з наданням підтверджуючих документів (пункт 4 резолютивної частини вказаного рішення).

Вказане рішення мотивоване тим, що за результатами аналізу конкурсної документації, затвердженої наказом Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради видано №79 від 06.06.2018, відповідачем встановлено, що окремі її положення могли призвести до спотворення конкуренції на ринку послуг з управління багатоквартирним будинком (групою будинків) міста Миколаєва, в яких не створено об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, співвласники яких не визначилися з формою управління багатоквартирним будинком. Зокрема, за твердженням адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, про вказане свідчать наступні обставини: поділ Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради житлового фонду м. Миколаєва (співвласники, якого не визначились з формою управління будинком) тільки на 4 об`єкти конкурсу, до складу кожного з яких включено значну кількість будинків, управління якими потребує значних ресурсів (фінансових, трудових, матеріальних тощо), сприяє певним суб`єктам господарювання для прийняття участі у конкурсі та обмежує підприємницьку ініціативу інших (менш потужних) суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність з управління будинками; відсутність в конкурсній документації методики (алгоритму) визначення кількості балів за певну пропозицію учасника конкурсу за зазначеними у даній документації критеріям створює механізм оцінювання пропозицій учасників конкурсу непрозорим та суб`єктивним, що є причиною антиконкурентного ефекту, тобто учасник конкурсу отримує перемогу не завдяки власним досягненням, а внаслідок дії зовнішніх факторів.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивачів про визнання недійсними рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", прийнятого за результатами розгляду справі №2-26.215/16-2018.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд послався на те, що викладені в рішенні адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" висновки про наявність правових підстав для кваліфікації поведінки позивача як антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які можуть призвести до спотворення конкуренції, відповідають фактичним обставинам справи №2-26.215/16-2018 та нормам матеріального права, тобто є законними та обґрунтованими, при цьому позивачами під час судового розгляду не спростовано вказаних висновків.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, а також вважає помилковим обґрунтування підстав для відмови у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв", наведене місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні, з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, виходячи з приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

За правилом частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Отже, вказаною нормою закону конкретно визначено вичерпне коло суб`єктів, які мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особами, які беруть участь у справі, визнаються: сторони, треті особи, їх представники. Сторонами у справі є відповідач і заявник (у разі якщо справу розпочато за відповідною заявою). Заявником є особа, яка подала заяву, подання про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Відповідачем є особа, щодо якої здійснюється розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Третьою особою є особа, залучена до участі у справі у зв`язку з тим, що рішення може суттєво зачепити її права та інтереси, охоронювані цим Законом. Про визнання третьою особою органами Антимонопольного комітету України приймається розпорядження, про що повідомляються особи, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" не брало участі у справі №2-26.215/16-2018, за результатами розгляду якої прийнято оспорюване рішення, ані як сторона, ані як третя особа, при цьому в якості підстави позову у даній справі останнє зазначає про те, що рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" суттєво зачіпає його права та інтереси, при цьому відповідач безпідставно не визнав Товариство з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" третьою особою у справі №2-26.215/16-2018.

Статтею 2 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що цим Законом регулюються відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю із суб`єктами господарювання; суб`єктів господарювання з іншими суб`єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв`язку з економічною конкуренцією. Цей Закон застосовується до відносин, які впливають чи можуть вплинути на економічну конкуренцію на території України.

Таким чином, зміст наведеної норми свідчить про те, що підставою для залучення третьої особи до участі у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції є обґрунтоване припущення стосовно того, що рішення у такій справі стосується лише прав та інтересів, пов`язаних з економічною конкуренцією на території України, а не будь-яких прав та інтересів особи взагалі (аналогічна позиція викладена в оглядовому листі Вищого господарського суду України №01-8/634 від 22.10.2008 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням конкурентного законодавства").

Колегія суддів вбачає, що за результатами розгляду справи №2-26.215/16-2018 адміністративною колегією Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення №1-ріш від 06.02.2019, яке стосується виключно дій Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, які полягали у затвердженні наказом від 06.06.2018 №79 конкурсної документації для проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва, при цьому права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв", пов`язані з економічною конкуренцією на території України, жодним чином відповідачем не обмежені.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що наявність права на звернення до господарського суду не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації права. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку.

За таких обставин, з огляду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" не брало участі у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та не є особою, якій відповідно до спеціального закону надано право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України, суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні його позову саме з цих підстав.

Аналогічну правову позицію викладено судом касаційної інстанції у справі №915/1455/14.

Відповідно до пункту 28 частини першої статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" тендер (торги) - здійснення конкурентного відбору учасників з метою визначення переможця торгів згідно з процедурами, установленими цим Законом (крім переговорної процедури закупівлі).

Такий конкурентний відбір забезпечується лише завдяки наявності конкуренції між учасниками торгів. Метою проведення торгів є отримання замовником найкращої пропозиції, тобто одержання товару належної якості за оптимальною ціною.

Статтею 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

В силу частини другої статті 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Статтею 6 Господарського кодексу України визначено загальні принципи господарювання в Україні, зокрема: забезпечення економічної багатоманітності та рівний захист державою усіх суб`єктів господарювання; свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; обмеження державного регулювання економічних процесів у зв`язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки; добросовісної конкуренції у підприємництві.

Згідно зі статтею 18 Господарського кодексу України держава здійснює антимонопольно-конкурентну політику та сприяє розвиткові змагальності у сфері господарювання. Органам державної влади та органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам забороняється приймати акти та вчиняти дії, які усувають конкуренцію або необґрунтовано сприяють окремим конкурентам у підприємницькій діяльності, чи запроваджують обмеження на ринку, не передбачене законодавством.

Відповідно до частини першої статті 25 Господарського кодексу України держава підтримує конкуренцію як змагання між суб`єктами господарювання, що забезпечує завдяки їх власним досягненням здобуття ними певних економічних переваг, внаслідок чого споживачі та суб`єкти господарювання отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі суб`єкти господарювання не визначають умов реалізації товару на ринку.

Органам державної влади і органам місцевого самоврядування, що регулюють відносини у сфері господарювання, забороняється приймати акти або вчиняти дії, що визначають привілейоване становище суб`єктів господарювання тієї чи іншої форми власності, або ставлять у нерівне становище окремі категорії суб`єктів господарювання чи іншим способом порушують правила конкуренції (частина друга статті 25 Господарського кодексу України).

За змістом частини першої та абзацу восьмого частини другої статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, зокрема, є дія, внаслідок якої окремим суб`єктам господарювання або групам суб`єктів господарювання створюються несприятливі чи дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами.

Антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 3 частини першої статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Статтею 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що до повноважень Антимонопольного комітету України та його територіальних органів належать, зокрема, розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проведення розслідувань за цими заявами і справами; прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень за заявами і справами, перевірка та перегляд рішень у справах, надання висновків щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевірка суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів враховує, що господарські суди у процесі розгляду справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України правових норм у розгляді антимонопольної справи, повноту з`ясування обставин, які мають значення для справи; доведення Антимонопольним комітетом України обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; відповідність висновків, викладених у рішенні Антимонопольного комітету України, обставинам справи. Водночас суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції та самостійно встановлювати, зокрема, обставини інкримінованого порушення, та збирати докази, що відноситься до дискреційних повноважень органів Антимонопольного комітету України під час розгляду антимонопольної справи.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 30.09.2019 у справі №910/13306/18.

Як зазначалося вище, 06.02.2019 адміністративною колегією Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення №1-ріш "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" у справі №2-26.215/16-2018, яким, зокрема, визнано дії Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, які полягали у затвердженні наказом від 06.06.2018 №79 конкурсної документації для проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва, положення якої не забезпечують об`єктивного та конкурентного оцінювання конкурсних пропозицій учасників Конкурсу (зокрема, відсутність алгоритму (методики) оцінювання пропозицій учасників конкурсу по критеріях: "забезпеченість матеріально-технічною базою", "наявність персоналу", "фінансова спроможність", "досвід роботи"; оцінювання з урахуванням відомостей щодо суб`єктів господарювання, пов`язаних відносинами контролю господарської діяльності з учасником), порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50, частиною першою статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" - антиконкурентні дії органу місцевого самоврядування, які можуть призвести до спотворення конкуренції (пункт 1 резолютивної частини вказаного рішення)

Вказане рішення обґрунтоване відповідачем тим, що поділ Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради житлового фонду м. Миколаєва (співвласники, якого не визначились з формою управління будинком) тільки на 4 об`єкти конкурсу, до складу кожного з яких включено значну кількість будинків, управління якими потребує значних ресурсів (фінансових, трудових, матеріальних тощо), сприяє певним суб`єктам господарювання для прийняття участі у конкурсі та обмежує підприємницьку ініціативу інших (менш потужних) суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність з управління будинками.

Процедуру підготовки та проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласники якого не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, визначає Порядок проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №150 від 13.06.2016 (в редакції, чинній на час проведення конкурсу; далі Порядок №150 від 13.06.2016).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 розділу ІІ Порядку №150 від 13.06.2016 організатор конкурсу складає перелік будинків, в яких не створено об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, співвласники яких не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, та оголошує щодо них конкурс з призначення управителя. Із складеного переліку організатор конкурсу визначає об`єкти конкурсу.

При цьому Порядком №150 від 13.06.2016 не визначено критеріїв та принципів, за якими формуються об`єкти конкурсу, а також граничні нижня та верхня межа кількості будинків, яка повинна бути включена в об`єкти.

З огляду на викладене, беручи до уваги відсутність законодавчих заборон формувати об`єкти конкурсу на власний розсуд організатора конкурсу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, здійснюючи розподіл житлового фонду м. Миколаєва (співвласники, якого не визначились з формою управління будинком) на 4 об`єкти конкурсу, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тим самим не порушуючи приписи законодавства про захист економічної конкуренції.

Зазначений висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.05.2018 у справі №521/6988/17.

Водночас колегія суддів зауважує, що сам відповідач у пункті 47 оскаржуваного рішення №1-ріш від 06.02.2019 зазначає про те, що законодавством у сфері надання житлово-комунальних послуг не обмежено кількість будинків, яка має входити до об`єкту конкурсу (це може бути один багатоквартирний будинок або група будинків), між тим, не зважаючи на викладене, адміністративна колегія Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України дійшла висновку про те, що відповідні дії Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради сприяють певним суб`єктам господарювання для прийняття участі у конкурсі та обмежують підприємницьку ініціативу інших (менш потужних) суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність з управління будинками.

Крім того, зі змісту оскаржуваного рішення відповідача вбачається, що іншою підставою для кваліфікації дій Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради під час проведення ним конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва як антиконкурентних дій, які можуть призвести до спотворення конкуренції, є висновок адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про те, що відсутність в конкурсній документації методики (алгоритму) визначення кількості балів за певну пропозицію учасника конкурсу за зазначеними у даній документації критеріям створює механізм оцінювання пропозицій учасників конкурсу непрозорим та суб`єктивним, що є причиною антиконкурентного ефекту, тобто учасник конкурсу отримує перемогу не завдяки власним досягненням, а внаслідок дії зовнішніх факторів.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку №150 від 13.06.2016 (в редакції, чинній на час видачі Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради наказу про затвердження конкурсної документації) для проведення конкурсу конкурсна комісія готує конкурсну документацію, яка затверджується його організатором. Конкурсна документація повинна містити: 1) найменування, місцезнаходження організатора конкурсу; 2) прізвище, посаду та номери контактних телефонів осіб, уповноважених здійснювати зв`язок з учасниками конкурсу; 3) примірний перелік складових послуги з управління багатоквартирним будинком, наведених у додатку 1 до цього Порядку; 4) вимоги щодо якості надання послуги (перелік робіт та періодичність їх надання) з посиланням на стандарти, нормативи, норми та правила; 5) найменування об`єкта конкурсу чи перелік об`єктів конкурсу; 6) технічну характеристику кожного об`єкта конкурсу за показниками згідно з додатком 2 до цього Порядку; 7) критерії оцінки конкурсних пропозицій: ціна послуги, що включає відповідно до статті 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", зокрема, витрати на утримання і проведення ремонту спільного майна у багатоквартирному будинку та його прибудинкової території, винагороду управителю з розрахунку на 1 м кв. загальної площі об`єкта конкурсу; рівень забезпеченості учасника конкурсу матеріально-технічною базою; наявність персоналу, що відповідає кваліфікаційним вимогам до професій працівників та має необхідні знання і досвід (з урахуванням договорів щодо залучення співвиконавців); фінансова спроможність учасника конкурсу; наявність досвіду роботи з надання послуг у сфері житлово-комунального господарства; 8) вимоги до конкурсних пропозицій та перелік документів, оригінали або копії яких подаються учасниками конкурсу для їх оцінювання; 9) порядок надання роз`яснень щодо змісту конкурсної документації; 10) дату огляду об`єктів конкурсу та доступу до них; 11) інформацію про: наявність та загальний обсяг заборгованості співвласників за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; невиконані зобов`язання щодо проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі; 12) способи, місце та кінцевий строк подання конкурсних пропозицій; 13) місце, дату та час розкриття конвертів з конкурсними пропозиціями.

Отже, законодавством, чинним на час видачі Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради наказу про затвердження конкурсної документації, не було встановлено вимог щодо обов`язкового зазначення у конкурсній документації методики (алгоритму) оцінювання конкурсних пропозицій, а лише було врегульовано процедуру та критерії такого оцінювання.

При цьому зміст конкурсної документації, затвердженої наказом Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради №79 від 06.06.2018, повністю відповідає вимогам, визначеним Порядком №150 від 13.06.2016, у тому числі і в частині наявності всіх необхідних критеріїв оцінки конкурсних пропозицій.

13.08.2018, тобто вже після видачі Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради наказу про затвердження конкурсної документації (06.06.2018), на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №211 від 13.08.2018, пункт 3 розділу ІІ Порядку №150 від 13.06.2016 було доповнено підпунктом про необхідність включення до конкурсної документації методики оцінювання конкурсних пропозицій.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.06.2014 у справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності. Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

Отже, законне сподівання на те, що положення певного нормативно-правового акта будуть застосовані до тих чи інших правовідносин, не може перебувати поза зв`язком з дією такого нормативно-правового акту в часі.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За таких обставин та з огляду на те, що дія нормативно-правового акту поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності, що є однією з гарантій правової стабільності, враховуючи, що затвердження конкурсної документації відбулося до набрання чинності новою редакцією Порядку №150 від 13.06.2016, а чинна на той час редакція вказаного Порядку не встановлювали вимог щодо обов`язкового зазначення у конкурсній документації методики оцінювання конкурсних пропозицій, Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради мав "законне сподівання" на застосування приписів саме діючого нормативного акту, який не регламентував необхідності визначення будь-яких алгоритмів оцінювання пропозицій учасників конкурсу.

Вищевикладене свідчить про безпідставність посилань відповідача у пункті 57 оскаржуваного рішення №1-ріш від 06.02.2019 на те, що правомірність висновків, аргументів та зауважень Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо необхідності зазначення у конкурсній документації методики оцінювання конкурсних пропозицій підтверджується положеннями законодавчих змін, що мали місце після проведення органом місцевого самоврядування відповідного конкурсу.

Суд апеляційної інстанції також вбачає, що пунктом 2 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" у справі №2-26.215/16-2018 зобов`язано Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 1 рішення, шляхом вжиття заходів щодо скасування прийнятих ним рішень наказу від 06.06.2018 №79, наказу від 13.07.2018 №96; затвердження нової конкурсної документації для проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва, положення якої мають відповідати вимогам законодавства про захист економічної конкуренції, та проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва згідно з цією конкурсною документацією

Частиною другою статті 19 Конституції України, приписи якої є нормами прямої дії, визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз вказаної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, прийнятій Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У пунктах 127, 128 рішення у справі "Свято-Михайлівська Парафія проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що "закон" має бути сформульовано з достатнім ступенем передбачуваності, щоб надати громадянину можливість в розумній, залежно від обставин, мірі передбачити наслідки певної дії. Ступінь передбачуваності в значній мірі залежить від змісту акту, який розглядається, сфери, яку він має охопити, та кількості та статусу тих, кому його адресовано.

До того ж, в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання.

Законодавством України, у тому числі статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", яка має назву "Рішення у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", та іншими нормами (актами) законодавства, не передбачено повноважень органу Антимонопольного комітету України щодо зобов`язання органу місцевого самоврядування або виконавчого органу останнього затверджувати нову конкурсну документацію, розробки алгоритму (методики) оцінювання пропозицій учасників конкурсу за певними критеріями та проведення нового конкурсу з призначення управителя будинків.

Наведене свідчить про невідповідність рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019, прийнятого у справі №2-26.215/16-2018, нормам матеріального права, а саме: частині другій статті 19 Конституції України та статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що відповідно до абзацу шостого частини першої статті 59 названого Закону є підставою для визнання зазначеного рішення недійсним, при цьому дана обставина є достатньою підставою для визнання оспорюваного рішення недійсним, незалежно від інших обставин справи.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду стосовного того, що невідповідність рішення Антимонопольного комітету України приписам частини другої статті 19 Конституції України та статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" може бути єдиною та достатньою підставою для визнання такого рішення недійсним безвідносно до інших обставин справи, викладено в постанові від 18.06.2019 у справі №908/1370/18.

Посилання Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на положення Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України №169 від 29.06.1998 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 22.07.1998 за №471/2911, в яких зазначено про те, що резолютивна частина рішення органу Антимонопольного комітету України, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказівку на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки відомчий нормативно-правовий акт, яким є названі Правила, не може надавати органу Антимонопольного комітету України більший обсяг прав (повноважень), ніж той, що встановлений законодавчим актом Законом України "Про захист економічної конкуренції". При цьому з урахуванням частини сьомої статті 11 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд зауважує, що під час розгляду даної справи застосуванню підлягають норми саме цього Закону.

Таким чином, оцінивши доводи відповідача, які покладені в обґрунтування висновків про наявність у діях Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради ознак антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які призвели до спотворення конкуренції під час проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва, а також беручи до уваги те, що вказані висновки зроблені останнім всупереч положенням норм матеріального права, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає про наявність правових підстав для задоволення позову Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради та, відповідно, визнання недійсним прийнятого у справі №2-26.215/16-2018 рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-ріш від 06.02.2019.

Доводи апелянтів щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи №2-26.215/16-2018 колегією суддів оцінюються критично, оскільки механізм та порядок проведення розслідування у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, джерела, спосіб отримання та збирання доказів у ній, є виключною компетенцією Антимонопольного комітету України та органів, що входять в його систему, що унеможливлює втручання суб`єктів господарювання, органів влади, місцевого самоврядування, адміністративно-господарського управління та контролю у діяльність органів Антимонопольного комітету України та намагання пропонувати свої умови та порядок розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, при цьому жодного доказу на підтвердження порушення відповідачем під час розгляду справи №2-26.215/16-2018 приписів Закону України "Про захист економічної конкуренції" та положень Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України №169 від 29.06.1998 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 22.07.1998 за №471/2911, позивачами до місцевого господарського суду не подано.

За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.07.2019 у справі №915/795/19 не повністю відповідає вказаним вище вимогам у зв`язку з невідповідністю викладених у ньому висновків обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради з одночасним ухваленням нового рішення про задоволення позову, а також зміні в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" позовної заяви та апеляційної скарги, а також за подання Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України касаційної скарги на постанову суду апеляційної інстанції в частині розгляду вимог цього позивача покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв"; витрати по сплаті судового збору за подання Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради позовної заяви та апеляційної скарги, а також витрати за подання відповідачем касаційної скарги в частині, що стосується вимог цього позивача, покласти на Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" залишити без задоволення, апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради задовольнити.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.07.2019 у справі №915/795/19 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради скасувати.

Позов Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.02.2019 №1-ріш у справі №2-26.215/16-2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" задовольнити.

Визнати недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.02.2019 №1-ріш у справі №2-26.215/16-2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.07.2019 у справі №915/795/19 в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.02.2019 №1-ріш "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" у справі №2-26.215/16-2018 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.07.2019 у справі №915/795/19 залишити без змін.

Стягнути з Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради 1921 грн витрат по сплаті судового збору за подання останнім позовної заяви та 2881,50 грн витрат по сплаті судового збору за подання останнім апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" на користь Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 3842 грн витрат по сплаті судового збору за подання останнім касаційної скарги.

Доручити Господарському суду Миколаївської області видати відповідні накази з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 10.03.2020.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя О.Ю. Аленін