Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1216/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі судового засідання: Пеньківській О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Ізвєков В.В., довіреність від 07.10.2019;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" (с.Горбулів Черняхівського району Житомирської області)

до Фізичної особи-підприємця Супруна Олександра Володимировича (м.Коростишів Коростишівського району Житомирської області)

про стягнення 143000грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом, в якому просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Супруна Олександра Володимировича 143000,00грн безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що під час проведення внутрішньої перевірки господарського фінансового стану товариства було виявлено, що в період з 14.01.19 по 27.06.19 відповідач, діючи як директор ТОВ "Горбулівське" перераховував на свій рахунок як фізичної особи-підприємця кошти на загальну суму 143000,00грн за оренду виробничого приміщення, однак договір оренди між ТОВ "Горбулівське" та ФОП Супруном О.М. не укладався, а відтак вказані кошти є безпідставно отримані та підлягають поверненню на рахунок позивача.

Ухвалою від 22.11.19 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилам загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 23.12.19.

Ухвалою суду від 23.12.19 підготовче засідання у справі відкладено на 21.01.20 та зобов`язано відповідача виконати вимоги ухвал суду.

17.01.20 на адресу суду від Фізичної особи-підприємця Супруна Олександра Володимировича надійшов відзив на позовну заяву та письмові пояснення по справі, згідно яких відповідач з вимогами та доводами позивача не погоджується та зазначає, що Супрун О.В. відповідно до договору купівлі-продажу від 31.05.18 є власником 1/2 частини будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Колгоспна, 23. Дана будівля на підставі договору оренди приміщення від 27.12.18 була передана ТОВ "Горбулівське" в користування, терміном до 27.08.19. Таким чином, перерахування коштів зі сторони позивача на користь відповідача за оренду приміщення здійснювалось на підставі укладеного договору оренди та спрямоване на виконання договірних зобов`язань за фактичне користування об`єктом оренди. Вважає безпідставними посилання позивача на ту обставину, що перерахування коштів здійснювалось без достатньої правової підстави (а.с.70-74). На підтвердження викладеного надав договір купівлі-продажу частини будівлі, договір оренди приміщення від 27.12.18, акт прийому-передачі приміщення від 27.12.18 та акту повернення приміщення від 29.08.19.

Ухвалою суду від 21.01.20 продовжено строк підготовчого провадження по 20.02.20, підготовче засідання відкладено на 10.02.20.

27.01.2020 на адресу суду від ТОВ "Горбулівське" надійшла відповідь на відзив від 24.01.20, у якій позивач зауважує, що частина телятника, яка є у власності відповідача, за своїм призначенням не є виробничим приміщенням та не може вважатися складом, а тому вважає безпідставними платежі, які проведені ТОВ "Горбулівське" на користь ФОП Супруна О.В. Також звертає увагу, що у примірнику договору, який наданий відповідачем на підтвердження наявності між сторонами господарських правовідносин, розрахунковий рахунок зазначений у міжнародному форматі IBAN, разом з тим, даний формат банківських рахунків в Україні запроваджено лише з 05.08.19. Таким чином, наданий відповідачем договір оренди від 27.12.18 не міг містити номеру рахунку у форматі IBAN, якщо він дійсно був укладений 27.12.18, тому договір оренди, на думку позивача, є підробленим. Позивач, посилаючись на ч.11 ст.80 ГПК України, просить суд вважати подані відповідачем документи, а саме: договір оренди приміщення від 27.12.18, акт прийому-передачі від 27.12.18 та акт повернення приміщення від 29.08.19, підробленими (а.с.97-98).

10.02.20 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначено про необґрунтованість доводів позивача відносно підроблення договору оренди приміщення від 27.12.18 (а.с.110-112).

Ухвалою суду від 10.02.20 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 02.03.20.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, ОСОБА_1 в період з 26.06.17 по 01.10.19 займав посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське".

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Горбулівське" №2 від 01.10.19 ОСОБА_1 звільнено з посади директора та призначено новим директором ОСОБА_2 .

У зв`язку із вступом на посаду нового директора було розпочато внутрішню перевірку господарсько-фінансового стану товариства, в результаті якої встановлено, що в період з 14.01.19 по 27.06.19 ТОВ "Горбулівське" (позивач) здійснено на користь ФОП Супрун О.В. (відповідач) платежі на загальну суму 143000,00грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що вказана сума коштів була перерахована відповідачу без будь-яких правових підстав, оскільки між ТОВ "Горбулівське" та ФОП Супруном О.В. не існувало жодних договорів та зобов`язальних відносин. У зв`язку з цим, посилаючись на приписи статті 1212 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно отримані кошти у розмірі 143000,00грн.

Дослідивши матеріали справи, подані докази та наведені обґрунтування господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно із частиною першою, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що позивачем було перераховано відповідачу кошти у розмірі 143000,00грн, що також вбачається із виписок по рахунку за період з 14.01.19 по 27.06.19 із зазначенням призначення платежу "оплата за оренду виробничого приміщення згідно діючого договору" (а.с.10-25).

Як зазначає позивач у позовній заяві, безпідставність сплати даних коштів позивачем та їх набуття відповідачем полягає в тому, що між ТОВ "Горбулівське" та ФОП Супруном Олександром Володимировичем не існувало будь-яких правовідносин, в тому числі і щодо оренди; між суб`єктами господарювання не укладалося договорів, а позивач ніколи не мав ніяких зобов`язань щодо оплати відповідачеві коштів за оренду приміщення.

Разом з тим, відповідачем до матеріалів справи додано оригінал договору оренди приміщення від 27.12.18, укладеного між ФОП Супрун О.В. (орендодавець) та ТОВ "Горбулівське" (орендар), за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування частину приміщення, площею 986,85кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, Коростишівський район, с.Торчин, вул.Колгоспна, 23 (а.с.116-119).

Відповідно до п.1.2 договору об`єкт оренди належить орендодавцю на підставі договору купівлі-продажу, частки будівлі від 31.05.18, що посвідчений приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області. Номер запису про власність 26406327 від 31.05.18.

На підтвердження права власності на об`єкт оренди, відповідач надав договір купівлі-продажу від 31.05.18 та Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.75-76).

Відповідно до акта прийому-передачі від 27.12.18 орендар передав, а орендар прийняв об`єкт оренди у задовільному та придатному для використання стані, у якості складського приміщення (складу) (а.с.120).

Після закінчення строку дії договору оренди, орендар повернув об`єкт оренди, про що свідчить акт повернення приміщення орендодавцю від 29.08.19 (а.с.121).

Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Судом встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору оренди приміщення від 27.12.18; зміст спірного договору не суперечить вимогам чинного законодавства, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним та відповідало їх волі, тому відсутні підстави вважати, що договір є неукладеним з огляду на приписи ст.181 ГК України.

Між тим, позивач вважає, що договір оренди приміщення від 27.12.18 є підробленим, оскільки у розділі 12 "Місцезнаходження і реквізити сторін" платіжні реквізити ФОП Супруна О.В. зазначені у міжнародному форматі IBAN, якого на момент укладання договору (27.12.18) не існувало, а даний формат банківських рахунків в Україні запроваджено лише з 05.08.19.

Слід зазначити, що ФОП Супрун О.В. не заперечує, що примірник договору від 27.12.18, який долучено до матеріалів справи був виготовлений пізніше, при цьому зазначає, що оригінал договору оренди приміщення від 27.12.18 та оригінал акта прийому-передачі від 27.12.18 були зіпсовані (а.с.110-112).

Платіжні реквізити сторін договору не є істотними умовами господарського договору в розумінні ст.180 ГК України.

За таких обставин окремі недоліки оформлення реквізитів сторін у договорі оренди приміщення від 27.12.18 жодним чином не впливають та не спростовують факту укладання та виконання договору.

Саме лише посилання позивача на те, що по факту підроблення документів ФОП Супруном О.В. (договору оренди приміщення від 27.12.18, акта приймання-передачі приміщення від 27.12.18) ТОВ "Горбулівське" звернулось до правоохоронних органів, не може бути належним та допустимим доказом у даному випадку, адже факт підробки документів має бути встановлений вироком суду у кримінальній справі.

Крім того, позивачем не надано доказів визнання судом в установленому порядку вказаного правочину недійсним за ознаками фіктивності в розумінні ч.1 ст.234 ЦК України (тобто вчиненого без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином) або з інших підстав, а також не доведено того факту, що угода від 27.12.18 є неукладеною. В підставах позову позивач посилається на відсутність договору оренди, та до початку розгляду справи по суті підстави позову позивачем не змінювались.

Згідно із п.11 ст.80 ГПК України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Посилання позивача на п.11 ст.80 ГПК України суд не приймає до уваги, оскільки згідно приписів вказаної норми, особою, яка може просити суд виключити документ з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів, є відповідач, оскільки саме він подав цей документ (в даному випадку договір оренди тощо), а не позивач.

З огляду на вищезазначене, посилання позивача на відсутність між позивачем та відповідачем господарських зобов`язань, спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи те, що спірні грошові кошти у розмірі 143000,00грн були набуті відповідачем на підставі договору оренди приміщення від 27.12.18, правові підстави для повернення відповідачем вказаних грошових коштів відповідно до ст.1212 ЦК України відсутні.

Згідно із ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В даному випадку, позивач згідно ст.74 ГПК України не довів факту безпідставності отримання відповідачем коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

З огляду на приписи ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на оплату судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" до Фізичної особи-підприємця Супруна Олександра Володимировича про стягнення 143000грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 06.03.20

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 3 прим.: 1- в справу; 2,3 сторонам (рек. з повід)