ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" лютого 2020 р. Cправа № 902/1114/19

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

у відсутності представників сторін та третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" (с. Невгоди, Овруцький район, Житомирська область, 11162)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" (вул. Пугачова, б. 1/1, с. Мізяків, Калинівський район, Вінницька область, 22437)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанна Анатоліївна (вул. Петрозаводська, 2-А, прим.109, м. Київ, 03035)

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" про визнання виконавчого напису нотаріуса №885 від 03.12.2019 таким, що не підлягає виконанню.

26.12.2019 через канцелярію суду надійшла заява представника позивача про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження повноважень щодо здійснення представництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" адвокатом Адамовичем Є.В.

Ухвалою суду від 28.12.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1114/19 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 28.01.2020. Також вказаною ухвалою залучено до участі у справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанну Анатоліївну в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача.

21.01.2020 через канцелярію суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" щодо позову заперечує, з додатками, зокрема, з Актом звірки взаєморозрахунків за період січня-листопада 2019 та Актом про проведення перевірки фактичної наявності майна та стану збереження майна, яке перебуває у заставі №4 від 13.11.2019.

28.01.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

За результатами проведеного судового засідання 28.01.2020 за участю представників сторін суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та про призначення справи до судового розгляду по суті на 25.02.2020, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

Ухвалою суду від 28.01.2020 з огляду на неявку третьої особи у судове засідання, судом здійснено повідомлення останньої про призначене судове засідання для розгляду справи по суті.

24.02.2020 на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи по суті за його відсутності.

У судове засідання 25.02.2020 учасники справи не з`явилися, останні про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема, представники сторін повідомлені під розписку у судовому засіданні 28.01.2020, яка міститься у матеріалах справи. Окрім того в матеріалах справи наявне рекомендоване поштове повідомлення про вручення відповідної ухвали суду третій особі.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

У зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В якості підстав заявлених позовних вимог позивач посилається на незаконність вчинення виконавчого напису за Договором застави майбутнього врожаю від 25.07.2019, укладеного між позивачем та відповідачем.

Як стверджує позивач, приватний нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, вийшла за межі своєї компетенції, проігнорувавши вимоги законодавства і умови Договору застави майбутнього врожаю зазначивши, що "у разі відсутності кукурудзи у власності ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" (повністю або частково), пропоную задовольнити вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС", шляхом стягнення грошових коштів з рахунків ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ", та перерахувати суму згідно договору поставки товару № АА-00029 від 25 лютого 2019 року у розмірі 7 903 387,62 (сім мільйонів дев`ятсот три тисячі триста вісімдесят сім) гривень 62 копійки, з яких 7 206 232,72 грн. - вартість товару та 697 154,9 грн. - відсотки за користування товарним кредитом, за наступними реквізитами: отримувач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" (код ЄДРПОУ) 38106189, р/р НОМЕР_1 в AT "ОТП Банк" м.Київ, МФО 300528."

Таким чином, у спірному виконавчому написі вказано можливість звернення стягнення на заборгованість за договором поставки, яка не є безспірною заборгованістю.

Окрім того, позивач вказує, що нотаріусом порушено вимоги спеціального Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", яка зобов`язує стягувача до початку процедури стягнення зареєструвати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави.

Зазначені обставини, на думку позивача, є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що при оформленні виконавчого напису порушення вимог закону та прав позивача не відбулося, а тому позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані.

Зокрема, з поміж іншого, відповідач зазначає, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з встановленим Переліком. При цьому стягувач не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника щодо заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Окрім того, на думку відповідача, станом на час вчинення виконавчого напису строк виконання зобов`язань за договором поставки, визначений як 30.11.2019, настав та зобов`язання мало бути виконано боржником самостійно без будь-яких додаткових вимог, тому в силу умов застави відповідач мав право розпочати процедуру звернення стягнення без додаткового повідомлення боржника.

Також відповідач вважає. що позивач визнав факт простроченої заборгованості за Договором поставки шляхом підписання акту взаєморозрахунків та до моменту вчинення виконавчого напису, при цьому позивачем не подано жодних заперечень щодо доданих до вимоги розрахунків заборгованості.

Окрім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" вказує, що суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника з Переліком документів.

В свою чергу позивач у відповіді на відзив звертає увагу на твердження відповідача щодо наявної у позивача заборгованості за Договором поставки від 25.02.2019 станом на 02.12.2019 в сумі 12926110,15 грн. При цьому на підтвердження такої заборгованості надано Акт звірки взаєморозрахунків за період січня-листопада 2019, у якому значиться заборгованість в сумі 11785902,75 грн., а у виконавчому написі вказана сума заборгованості - 7903387,62 грн, що не дає змоги зрозуміти, заборгованість у якій саме сумі є безспірною.

До того ж позивач зазначає про свідоме ігнорування відповідачем приписів п.2.3.10 Договору застави , в силу приписів якого відповідач має право розпочати процедуру звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо після спливу 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави та якщо після спливу 30 днів після направлення боржнику письмової вимоги Заставодержателя про усунення порушень зобов`язань за договором поставки така вимога Заставодержателя залишається не задоволеною.

Пояснень третьої особи щодо заявленого позову до суду не надійшло.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

25.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" (Постачальник, відповідач) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" (Покупець, позивач) укладено Договір поставки товару №АА-00029 від 25.02.2019 (Договір поставки).

Згідно з п. 1.1. вказаного Договору поставки відповідач зобов`язався поставити позивачу продукцію виробничо-комерційного призначення, а саме засоби захисту рослин (товар). Позивач, в свою чергу, зобов`язався сплатити відповідачу грошову суму, що складає вартість поставленого товару, визначену на умовах договору.

Ціни товарів в національній валюті, залежно від умов придбання товару Постачальником за відповідним контрактами, зазначаються у відповідній Специфікації (додатку), що є невід`ємною частиною цього договору (п.2.2. Договору поставки).

Відповідно до п. 3.1. Договору поставки вартість товару, строк/термін оплати вартості товару, що підлягає поставці за цим договором, визначається сторонами у відповідній Специфікації (додатку), що є невід`ємною частиною договору.

Так, сторонами підписано та скріплено печатками ряд додатків (Специфікацій) до Договору поставки, за умовами яких Постачальник зобов`язався поставити товар:

- на загальну суму 7282530 грн, з умовою сплати 2184759 грн авансового платежу у строк не пізніше 01.03.2019 та оплати решти суми (5097771 грн) на умовах товарного кредиту в строк не пізніше 31.11.2019 (Додаток (Специфікація) №1 від 25.02.2019);

- на загальну суму 3718851,30 грн, з умовою сплати 1115655,39 грн авансового платежу у строк не пізніше 15.03.2019 та оплати решти суми (2603195,91 грн) на умовах товарного кредиту в строк не пізніше 30.11.2019 (Додаток (Специфікація) №1 від 25.02.2019);

- на загальну суму 4310197,80 грн, з умовою сплати 862039,56 грн авансового платежу у строк не пізніше 31.07.2019 та оплати решти суми (3448158,24 грн) на умовах товарного кредиту в строк не пізніше 01.11.2019 (Додаток (Специфікація) №2 від 12.07.2019);

- на загальну суму 438703,20 грн, з умовою сплати 131610,96 грн авансового платежу у строк не пізніше 08.08.2019 та оплати решти суми (307092,24 грн) на умовах товарного кредиту в строк не пізніше 30.11.2019 (Додаток (Специфікація) №8 від 27.07.2019);

- на загальну суму 412117,92 грн, з умовою сплати 82432,58 грн авансового платежу у строк не пізніше 24.08.2019 та оплати решти суми (329694,34 грн) на умовах товарного кредиту в строк не пізніше 01.11.2019 (Додаток (Специфікація) №9 від 14.08.2019).

25.07.2019 на забезпечення виконання зобов`язань позивача як Покупця за Договором поставки товару №АА-00029 від 25.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" (Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" (Заставодавець) було укладено Договір застави майбутнього врожаю, посвідчений третьою особою - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. та зареєстрований в реєстрі за №578 (Договір застави).

За умовами п.1.1. Договору застави позивачем в заставу передано майбутній врожай кукурудзи, який буде вирощено та зібрано Заставодавцем 2019 році у кількості 1908,20 тонн, на земельних ділянках площею 203,0 га, з врожайністю 9,4 т/га за ціною 4900,00 грн/т, загальною вартістю 9350180,00 грн.

Відповідно до п.2.3.7. Договору застави сторони погодили, що у разі невиконання або порушення виконання зобов`язань боржника за договором поставки та зобов`язань Заставодавця за цим договором, Заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за Договором поставки в повному обсязі за рахунок предмета застави, враховуючи суму заборгованості за поставлений товар, відшкодування збитків, штрафних санкцій, витрат, які виникли у зв`язку із примусовим стягненням заборгованості.

Згідно з п. 2.3.10. Договору застави Заставодержатель має право розпочати процедуру звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо після спливу 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави та якщо після спливу 30 днів після направлення боржнику письмової вимоги Заставодержателя про усунення порушень зобов`язань за договором поставки така вимога Заставодержателя залишається не задоволеною.

Листом вих. №1911-7 від 19.11.2019 відповідач повідомив позивача, що станом на 19.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" не виконало взяті на себе зобов`язання за Договором поставки щодо оплати поставленого товару на суму 3777852,58 грн до 01.11.2019, при цьому у разі непогашення позивачем наявної заборгованості в термін до 22 листопада, відповідач повідомив про намір здійснити стягнення на предмет застави за умовами розділу 3 Договору застави.

Вказаний лист отримано позивачем 05.12.2019, що стверджується відбитком штемпеля вхідної кореспонденції Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" за №282.

Реагування Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на вказаний лист матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 3.1 та п. 3.3 Договору застави Заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави та задовольнити за рахунок предмета застави вимоги за Договором поставки в повному обсязі в разі невиконання або порушення виконання умов Договору поставки або порушення Заставодавцем умов Договору застави.

03.12.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанна Анатоліївна вчинила виконавчий напис на Договорі застави майбутнього врожаю, зареєстрований в реєстрі за №885, такого змісту: "пропоную звернути стягнення на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" (стягувач), місцезнаходження 22437, Вінницька область, Калинівський район, с.Мізяків, вул.Пугачова, б. 1/1, Ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 38106189, р/р НОМЕР_2 в АТ "ОТП Банк" м.Київ, МФО 300528, на кукурудзу врожаю 2019 року у кількості 1908,2 тон, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія", місцезнаходження: 11162, Житомирська обл., Овруцький район, село Невгоди, ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 41099127, р/р НОМЕР_3 в АТ КБ "Приватбанк", МФО 380269.

Кукурудза, передана в заставу ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" за договором застави майбутнього врожаю, посвідченим Огороднік Жанною Анатоліївною , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 25 липня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі № 578 в якості забезпечення виконання зобов`язання за договором поставки товару № АА-00029 від 25 лютого 2019 року, укладеного між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ", строк оплати за яким настав 30 листопада 2019 року.

У разі відсутності кукурудзи у власності ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" (повністю або частково), пропоную задовольнити вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС", та перерахувати суму згідно договору поставки товару № АА-00029 від 25 лютого 2019 року у розмірі 7 903 387,62 (сім мільйонів дев`ятсот три тисячі триста вісімдесят сім) гривень 62 копійки, з яких 7 206 232,72 грн. - вартість товару та 697 154,9 грн. - відсотки за користування товарним кредитом, за наступними реквізитами: отримувач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРАРНИЙ АЛЬЯНС", місцезнаходження 22437, Вінницька область, Калинівський район, с.Мізяків, вул.Пугачова, б. 1/1, Ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 38106189, р/р НОМЕР_1 в AT "ОТП Банк" м.Київ, МФО 300528".

Також виконавчим написом додатково стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 72100,00 грн.

Строк, за який провадиться стягнення - з 25.02.2019 по 02.12.2019.

Таким чином, згідно даного виконавчого напису звернуто стягнення на предмет застави - кукурудзу врожаю 2019 року у кількості 1908,2 тон, що знаходяться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" в рахунок погашення заборгованості за Договором поставки товару №АА-00029 від 25.02.2019.

Позивач в обґрунтування вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вказує, що оспорюваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Огороднік Ж.А. з порушенням норм чинного законодавства України, зокрема, не дотримано тридцятиденного строку з моменту надіслання вимоги про порушення зобов`язань. Вказані обставини стали підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" з даним позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

За приписами статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Статтею 572 Цивільного кодексу України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ст. 574 ЦК України).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про заставу" заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

В даному спорі забезпечене заставою зобов`язання виникло у позивача з Договору поставки перед позивачем - оплатити поставлений товар, а похідним зобов`язанням позивача перед відповідачем - забезпечити виконання первісного зобов`язання за рахунок майбутнього врожаю позивача.

Згідно з ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 19 Закону України "Про заставу" передбачає, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

В силу приписів ч.1 ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави (абз. 7 ст. 20 Закону України "Про заставу").

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (далі - Закон) до забезпечувальних обтяжень, зокрема, належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору.

Статтею 24 вказаного Закону передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється, зокрема, на підставі виконавчого напису нотаріуса, в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат").

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначає Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999.

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють заборгованість. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відтак, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Суд зазначає, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (постанова Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 405/1015/17).

Зі змісту наведених норм слідує, що виконавчий напис вчиняється нотаріусом за умови додержання одночасно таких умов: наявності документу, за яким вчиняється виконавчий напис, в переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, безспірності вимог та спливу не більше одного року з дня виникнення права вимоги у відносинах між юридичними особами. Недодержання вказаних умов виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріусом , а вчинений без додержання вказаних вимог виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з приписами п. 1 Постанови КМУ від 29.06.1999 № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" стягнення заборгованості на підставі виконавчих написів нотаріусів здійснюється на підставі нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно.

Вказаним пунктом Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують виконання позивачем грошових зобов`язань перед відповідачем по оплаті заборгованості за товар, поставлений за Договором поставки товару №АА-00029 від 25.02.2019.

Разом з тим відповідно до ч. 1, 3 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 № 1255-IV (з наступними змінами та доповненнями) звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Така вимога узгоджується з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Великою палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц було наголошено, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача.

У статті 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачені вимоги до повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Це повідомлення повинне містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно зі ст. 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц наголошено, що Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" пов`язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави. Тобто. ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Порядок ведення Реєстру та внесення відомостей до нього врегульовано ст. 42 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", відповідно до якої Держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. До Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач у будь-який час може зареєструвати зміну відомостей про обтяження шляхом подання держателю або реєстратору Державного реєстру заяви, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів і реквізити запису, що підлягають заміні. На підставі цієї заяви держатель або реєстратор Державного реєстру вносить відповідні зміни до попереднього запису про обтяження.

Натомість відповідач та третя особа не надали суду доказів про реєстрацію в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також відповідачем недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Ухилення Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" від реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження свідчить про недотримання відповідачем 30-денного строку для звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що, в свою чергу, унеможливлює вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Окрім того, суд враховує, що відповідно до п. 2.3.10 договору застави відповідач мав право розпочати процедуру звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо після спливу 30 днів з моменту реєстрації в державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави та якщо після спливу 30 днів після направлення боржнику письмової вимоги заставодержателя про усунення порушень зобов`язань за договором поставки така вимога заставодержателя залишається незадоволеною.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц дійшла висновку, що відсутність у Законі України "Про нотаріат" та в Порядку № 296/5 вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" щодо реєстрації в реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту такої реєстрації не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог, оскільки при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо його не скасовано виданим пізніше загальним актом.

Однак, в порушення вищенаведених вимог чинного законодавства приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави за відсутності відомостей про дотримання відповідачем умов п. 2.3.10 договору застави та норм Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" щодо реєстрації в реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що відповідно до вищенаведених висновків суду унеможливлює вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи наведене вище в своїй сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі шляхом визнання виконавчого напису від 03.12.2019, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною та зареєстрованого в реєстрі за № 885, таким, що не підлягає виконанню.

При винесенні даного рішення суд врахував висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Серявін та інші проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України). При цьому суд зазначає, що викладені у відзиві на позовну заяву доводи відповідача жодним чином не спростовують викладених судом підстав для задоволення позову.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Окремо суд зазначає, що ухвалою від 26.12.2019 у справі № 902/1114/19 було вжито заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 03.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною та зареєстрованого в реєстрі за № 885.

Разом з тим, враховуючи ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи в силу приписів ч. 7 ст. 145 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 03.12.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною та зареєстрований в реєстрі за № 885.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" (вул. Пугачова, б. 1/1, с. Мізяків, Калинівський район, Вінницька область, 22437; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" (с. Невгоди, Овруцький район, Житомирська область, 11162; ) 1921 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 960,50 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 06 березня 2020 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - с. Невгоди, Овруцький район, Житомирська область, 11162;

3 - відповідачу - вул. Пугачова, б. 1/1, с. Мізяків, Калинівський район, Вінницька область, 22437;

4 - третій особі - вул. Петрозаводська, 2-А, прим.109, м. Київ, 03035.