СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2020 р. Справа № 5023/8376/11

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Здоровко Л.М. , суддя Мартюхіна Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.,

та за участю представників сторін:

від прокуратури - не з`явилися;

ліквідатор - арбітражний керуючий Козачок С.М., посвідчення №1821 від 16.12.2016;

від кредитора ОСОБА_1 - Дочія Р.Н., довіреність б/н від 04.02.2020;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області (вх. №3722 Х/2) на ухвалу постановлену Господарським судом Харківської області о 12 годині 38 хвилин 07.11.2019 у складі судді Усатого В.О. (повний текст складено та підписано 12.11.2019) за результатами розгляду позовних вимог Харківської місцевої прокуратури № 5 в інтересах держави в особі Харківської міської ради про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Магазин "Качановський" звільнити самовільно зайняті земельні ділянки в рамках провадження

у справі №5023/8376/11

за заявою кредитора Публічного акціонерного товариства "Банк Таврика", м. Київ,

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Магазин "Качановський", м. Харків,

про банкрутство,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.11.2019 у справі №5023/8376/11 задоволено клопотання ліквідатора про залишення без розгляду клопотання колишнього ліквідатора про залучення до розгляду справи фахівців ТОВ "Терра-інвест" (вх. №14222 від 27.04.2017); залишено клопотання ліквідатора (вх. №14222 від 27.04.2017) про залучення фахівців ТОВ "Терра-інвест" без розгляду; відмовлено Харківській міській прокуратурі №5 в інтересах держави в особі Харківської міської ради в задоволенні заяви (вх. №922/4379/16) про зобов`язання ТОВ Магазин "Качановський" звільнити самовільно зайняті земельні ділянки.

Прокуратура Харківської області не погодилась з висновками суду першої інстанції, викладеними в ухвалі від 07.11.2019, та звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.11.2019 в частині відмови прокурору у задоволенні заяви про зобов`язання ТОВ Магазин "Качановський" звільнити самовільно зайняті земельні ділянки та прийняти в цій частині нове, яким позовні вимоги прокурора задовольнити у повному обсязі; судові витрати просить відшкодувати на користь прокуратури Харківської області за рахунок відповідача.

На думку апелянта, судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права: ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", ст. 212 ЗК України, не застосував норми статей 80, 83, 90 ЗК України, ст. 20, 391 ЦК України, п. 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 № 553, п.п. 13, 19 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного нагляду, затвердженого постановою КМУ від 19.08.2015 № 698. Крім того, на думку апелянта місцевий господарський суд неправильно застосував норми процесуального права ст.ст. 11,73,74,75,76,77,78,79,86,236 ГПК України і не повно з`ясував обставини справи.

Одночасно апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 07.11.2019 у справі № 5023/8376/11.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2019 для розгляду даної справи визначено колегію у складі: головуючий суддя: Шутенко І.А., суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.12.2019 апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області на ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.11.2019 у справі №5023/8376/11 залишено без руху та встановлено апелянту строк протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху на усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надати докази сплати (доплати) судового збору у встановленому законом розмірі та порядку.

Разом з тим, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.12.2019 встановлено, що відповідно до положень статті 256 ГПК України має право на поновлення пропущеного строку.

Розпорядженням керівника апарату суду від 08.01.2020 у зв`язку із відпусткою судді Мартюхіної Н.О., яка входить до складу колегії суддів, з метою вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2020 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у наступному складі: Шутенко І.А. - головуючий суддя, суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2020 задоволено клопотання апелянта про поновлення строку для звернення з апеляційною скаргою; поновлено Прокуратурі Харківської області строк для звернення з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.11.2019 у справі №5023/8376/11; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Прокуратури Харківської області на ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.11.2019 у справі №5023/8376/11; встановлено строк до 04.02.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на 10.02.2020 о 10:45 год.

Арбітражний керуючий Козачок С.М. у своєму відзиві (вих. №01-21/45 від 31.01.2020) заперечує проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просить суд залишити ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.11.2019 у справі №5023/8376/11 без змін.

07.02.2020 на адресу апеляційного суду від кредитора ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н від 06.02.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, відзив надійшов до Східного апеляційного господарського суду після закінчення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, який встановлювався судом до 04.02.2020 та без клопотання про поновлення строку на його подання.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду приходить до висновку про залишення відзиву кредитора ОСОБА_1 без розгляду.

Розпорядженням керівника апарату суду від 10.02.2020 у зв`язку з лікарняним на дату розгляду справи судді Плахова О.В., який входить до складу колегії суддів, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2020 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у наступному складі: Шутенко І.А. - головуючий суддя, суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 оголошено перерву у судовому засіданні у справі №5023/8376/11 до 04.03.2020 о 10:00 год.

У судовому засіданні 04.03.2020 були присутні ліквідатор ТОВ Магазин "Качановський" арбітражний керуючий Козачок С.М. та представник кредитора ОСОБА_1 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Представники апелянта, Харківської міської ради та іншого кредитора у судове засідання апеляційної інстанції, призначене на 04.03.2020 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи всі сторони були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на нерухоме майно за адресою м. Харків, проспект Гагаріна, 154, загальною площею 625,2 кв. м., основна споруда маг. 9/6 за реєстраційним номером №17564514 належить Товариству з обмеженою відповідальністю Магазин "Качановський".

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 14.05.1997 №375 між Харківською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Магазин "Качановський" укладено договір на право тимчасового користування землею від 10.12.1997 №1432 (зареєстровано 26.01.1998) площею 0,1526 га по проспекту Гагаріна, 154 у м. Харкові для експлуатації і обслуговування магазину №9/6 строком дії до 14.05.2022.

В подальшому ТОВ Магазин "Качановський" було здійснено самочинну перебудову основної споруди маг. № 9/6 по просп. Гагаріна, 154 у м. Харкові, та відповідно до технічного паспорту від 30.04.2013, виконаного Харківським міським бюро технічної інвентаризації, загальна площа спірного майна становить 2042,5 м.кв.

Зазначені обставини встановлені рішенням Господарського суду Харківської області від 17.05.2016 у справі №922/778/16, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ Магазин "Качановський" до Харківської міської ради про визнання права власності на нежитлові приміщення літера "Б-2", загальною площею 2042,5 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 154, у зв`язку із самочинною перебудовою основної споруди магазину 9/6 пр. Гагаріна, 154.

Судом у справі №922/778/16 встановлено, що самочинна перебудова основної споруди магазину 9/6 по пр. Гагаріна, 154 являє собою реконструкцію такої споруди, яка здійснена з порушенням з боку ТОВ Магазин "Качановський" вимог земельного та містобудівного законодавства; відсутні докази, які б свідчили про прийняття в експлуатацію самочинно реконструйованого ТОВ Магазин "Качановський" нерухомого майна, а саме - нежитлові приміщення літ. Б-2, загальною площею 2042,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 154. Таким чином, спірне майно не прийнято до експлуатації у встановленому законом порядку.

Місцевим господарським судом у даній справі також встановлено, що з акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 07.06.2016 вбачається, що в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції України, відсутня інформація по об`єкту за адресою: проспект Гагаріна, 154, м. Харків.

Рішення Господарського суду Харківської області від 17.05.2016 у справі №922/778/16 оскаржено не було та набрало законної сили.

Харківська місцева прокуратура №5 листом №04-30-5984вих16 від 28.07.2016 звернулася до Харківської міської ради з проханням надати інформацію щодо прийняття Харківською міською радою рішення про надання в оренду або про передачу у приватну власність земельної ділянки по пр. Гагаріна, 154 у м. Харкові, а також щодо надання дозволу на реконструкцію нерухомого майна, збереження об`єкту самочинного будівництва, надання земельної ділянки під вже збудоване (реконструйоване) нерухоме майно та прийняття його до експлуатації та укладанню додаткових угод про зміну цільового використання земельної ділянки.

Відповідно до листа Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 22.08.2016 №3092/0/226-16 встановлено, що земельна ділянка за вказаною адресою використовується для обслуговування нежитлової будівлі (а.с. 18 т. 19 (1).

Разом з тим, зазначеним листом повідомлено, що Департаментом встановлено факти самовільного зайняття ТОВ Магазин "Качановський" додаткових земельних ділянок орієнтовними площами 0,0120 га та 0,0045 га (влаштовані прибудови до нежитлової будівлі). Також повідомлено, що відомості щодо оформлення ТОВ Магазин "Качановський" дозвільних документів для реконструкції об`єкта, а також оформлення договору оренди землі за зазначеною адресою у виконавчих органах Харківської міської ради відсутні.

До зазначеного листа додано акт Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю щодо перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №129-А від 07.06.2016, відповідно до якого здійснено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Під час здійснення позапланової перевірки з виїздом на місце, факту виконання будівельно-монтажних робіт не встановлено, встановити чи спростувати факт експлуатації об`єкта не вдалося за можливе, суб`єкт містобудування, що має відношення до даного об`єкта, з відповідними підтверджуючими документами був відсутній (а.с.19-20 т. 19 (1).

Відповідно до акту огляду земельної ділянки (попереднє обстеження) від 18.08.2016 встановлено, що земельна ділянка за адресою пр. Гагаріна, 154, м. Харків площею 0,1526 га використовується для обслуговування нежитлової будівлі, крім того встановлені факти самовільного зайняття додаткових земельних ділянок (влаштовані прибудови до нежитлової будівлі) (а.с. 21 т. 19 (1).

З матеріалів справи судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.10.2011 порушено провадження у справі №5023/8376/11 про банкрутство ТОВ Магазин "Качановський" за заявою ПАТ "Банк Таврика" відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) в чинній на вказану дату редакції.

Постановою Господарського суду Харківської області від 01.11.2012 боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором боржника призначено Попружка О.В. В подальшому ліквідатори боржника неодноразово змінювалися.

Ухвалою Господарського суду від 14.09.2016 замінено ініціюючого кредитора - ПАТ "Банк Таврика" - на ОСОБА_1 в межах визнаних судом вимог.

Ухвалою суду від 11.04.2019 призначено ліквідатором ТОВ Магазин "Качановський" арбітражного керуючого Козачка Сергія Миколайовича.

16.12.2016 Харківська місцева прокуратура №5 направила Харківській міській раді повідомлення про пред`явлення позову керівником цієї прокуратури в інтересах держави в особі Харківської міської ради про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок.

У грудні 2016 року Харківська місцева прокуратура №5 в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернулася до суду з позовом, в якому просить суд з урахуванням наданих уточнень (вих. №04-35-140-16 від 25.04.2017, а.с. 3 т. 2 (20), які прийняті судом до розгляду) звільнити самовільно зайняті земельні ділянки:

- площею 0,0053 га конфігурація та розмір згідно плану по точкам: 49, 44, 40, д2, 51, 50, 49,

- площею 0,0075 га конфігурація та розмір згідно плану по точкам: д4, 53, д3, 32, 33, д4,

- площею 0,0062 га конфігурація та розмір згідно плану по точкам: д5, 35, 36, 37, 57, 56 55 д5, відповідно до таблиці координат, виготовленої ТОВ "Терра-Інвест" шляхом демонтажу прибудов з подальшим приведенням земельних ділянок у придатний для використання стан.

Рішенням господарського суду першої інстанції від 13.05.2017 відмовлено представнику відповідача в задоволенні клопотання про залучення фахівців ТОВ "Терра-Інвест". В задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 апеляційну скаргу Харківської міської ради та апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області задоволено частково, рішення Господарського суду Харківської області від 13.05.2017 у справі №922/4379/16 скасовано, справу №922/4379/16 передано до Господарського суду Харківської області для розгляду по суті в межах справи №5023/8376/11 про банкрутство ТОВ Магазин "Качановський".

Прийняте судом апеляційної інстанції судове рішення ґрунтується на тому, що даний спір не підлягає вирішенню судом в порядку окремого позовного провадження, а повинен розглядатися в межах справи про банкрутство на вимогу ч. 9 ст. 16 ГПК України.

Постановою Верховного Суду від 04.09.2018 касаційні скарги Харківської міської ради та Заступника прокурора Харківської області залишені без задоволення, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 у справі №922/4379/16 залишені без змін.

Ухвалою суду від 01.04.2019, після повернення справи до господарського суду, враховуючи рішення судів вищих інстанцій, суд об`єднав справу №922/4379/16 зі справою №5023/8376/11 про банкрутство ТОВ Магазин "Качановський" та призначив заяву Харківської міської прокуратури №5 в інтересах держави в особі Харківської міської ради про зобов`язання ТОВ Магазин "Качановський" звільнити самовільно зайняті земельні ділянки до розгляду.

Як вже зазначалося, ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.11.2019 у задоволенні позовної заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви прокуратури, суд зазначив, що передумовою звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва є припис (письмова вимога) про усунення з боку винної особи законодавства про містобудування.

Однак, таких приписів ні з боку інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, ні з боку Харківської міської ради відповідачу не надавалося.

Також в ухвалі суд дійшов висновку, що вимоги прокуратури звільнити самовільно зайняті земельні ділянки шляхом демонтажу прибудов з подальшим приведенням земельних ділянок у придатний для використання стан можуть привести до руйнування активів, які включені до ліквідаційної маси, що зменшить їх вартість та завдасть шкоди кредиторам та боржнику.

Отже, суд вважав, що прокурором та Харківською міською радою не доведено дотримання порядку, визначеного законом, який передує зверненню до суду з позовом про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, у зв`язку з чим суд відмовив у задоволенні заяви Харківської міської прокуратури №5 в інтересах держави в особі Харківської міської ради про зобов`язання ТОВ Магазин "Качановський" звільнити самовільно зайняті земельні ділянки.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005 року, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас ЄСПЛ звертав увагу також на категорії справ, у яких підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009 року, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не стосуються сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечення обмеження повноважень і функцій прокурорів сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, водночас для виконання будь-яких інших функцій має бути засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Зважаючи на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Згідно зі статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурором встановлено, що ТОВ Магазин "Качановський" без правовстановлюючих документів фактично використовує спірні земельні ділянки за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 154. Зазначені земельні ділянки знаходяться у комунальній власності, правомочності щодо володіння, користування та розпорядження якими здійснюються органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. ст. 5, 7 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Місцеве самоврядування є однією з основ демократичного ладу, та не будучи складовою частиною системи органів державної влади, органи місцевого самоврядування водночас тісно з ним взаємодіють і являють собою особливу форму участі громадян в управлінні державними і суспільними справами місцевого значення.

Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також в захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади як і державні органи.

Порушення відповідачем передбаченого законом порядку використання земель комунальної власності є прямим порушенням інтересів держави.

Отже, у цьому випадку необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та порушеного порядку користування земельною ділянкою комунальної власності, дотримання принципу раціонального використання землі.

Прокурор зазначає, що Харківською міською радою питання щодо звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок в судовому порядку не ініційовано, що свідчить про бездіяльність вказаного органу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18 зазначено, що сам факт не звернення до суду органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження, зокрема, щодо повернення земельної ділянки на користь держави, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом.

Враховуючи викладене, факт не звернення Харківської міської ради до суду з позовом про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок, що належать до комунальної власності свідчить про нездійснення органом місцевого самоврядування майнових прав та інтересів територіальної громади міста.

Прокурором обґрунтовано підстави для представництва, зазначено порушення інтересів держави, визначено орган, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження щодо використання земель комунальної власності які є достатніми для звернення з позовом до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з приписами ст.ст.125,126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Приписами ч. 2-3 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав юридичних осіб на земельні ділянки може здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Отже, відповідно до вимог законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

При цьому, вирішуючи питання про наявність ознак самовільного зайняття земельної ділянки, необхідно враховувати, що сам лише факт користування земельною ділянкою за відсутності документів, які посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідно встановити наявність в особи в силу закону права на отримання земельної ділянки у власність чи у користування, причини відсутності таких документів у особи, яка використовує земельну ділянку, наявність в особи права на отримання земельної ділянки у власність чи у користування, вжиття нею заходів для оформлення права на земельну ділянку тощо. Отже, самовільне зайняття земельної ділянки є відмінним від користування земельною ділянкою за відсутності належним чином оформлених документів на неї.

Як встановлено господарським судом, ТОВ Магазин "Качановський" надано право тимчасового користування земельною ділянкою площею 0,1526 га по проспекту Гагаріна, 154 у м. Харкові для експлуатації і обслуговування магазину №9/6.

На протязі часу дії договору оренди ТОВ Магазин "Качановський" збільшило загальну площу нерухомого майна з 625,2 кв. м. до 2 042,5 кв.м. (зокрема шляхом проведення реконструкції будівлі нежитлового приміщення) та вийшло за межі наданої відповідачу в оренду земельної ділянки.

На спірних земельних ділянках по проспекту Гагаріна, 154 у м. Харкові, відповідно до акту огляду земельної ділянки (попереднє обстеження) від 18.08.2016, влаштовані прибудови до нежитлової будівлі, яка належить ТОВ Магазин "Качановський".

Однак, відомості стосовно оформлення ТОВ Магазин "Качановський" дозвільних документів для реконструкції об`єкту, а також оформлення договору оренди спірних земельних ділянок по проспекту Гагаріна, 154 у м. Харків у виконавчих органах відсутні.

Доказів щодо належного оформлення права на користування спірними земельними ділянками, на яких знаходиться об`єкт самочинного будівництва ТОВ Магазин "Качановський" в матеріалах справи також відсутні.

Отже в даному випадку наявний факт самовільного зайняття спірних земельних ділянок.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель, дотримання вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок.

При цьому, приписами ст. 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Проте, такі вказівки з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель щодо зобов`язання боржника звільнити самовільно зайняті земельні ділянки в матеріалах справи відсутні.

В п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України про правовий режим самочинного будівництва" зазначається наступне.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України.

Відповідно до положень статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК України, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкта та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Необхідність попереднього повідомлення забудовника про добровільне знесення об`єкту самочинного будівництва також містилася і в Порядку вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом, затвердженого рішенням Харківської міської ради 9 сесії 6 скликання №390/11 від 17.08.2011 в редакції чинній на момент подання заяви.

Так, в п. 7.3 вказаного Порядку зазначається, що після притягнення забудовника до відповідальності, управління земельних відносин Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин (далі - УЗВ) письмово повідомляє забудовника про вимогу протягом 30 днів добровільно знести об`єкт, побудований самочинно, привести земельну ділянку до стану, в якому вона знаходилася до моменту забудови та попереджає його про передбачені законом наслідки невиконання добровільного знесення об`єкту самочинного будівництва.

Водночас відповідно до приписів пп. 7.4, 7.5 цього ж Порядку у разі надання забудовником на повідомлення УЗВ письмової відповіді з наміром набути законних прав на об`єкт самочинного будівництва, УЗВ інформує забудовника про перелік документів, передбачених пунктом 3.3, які необхідно надати до Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин в строк, зазначений в пункті 3.4, для внесення на розгляд постійно діючої комісії з питань самочинного будівництва. А у разі невиконання забудовником вимоги про добровільне знесення об`єкту УЗВ направляє матеріали до Юридичного департаменту для вжиття заходів по звільненню території міста від самовільно розміщених об`єктів у відповідності до порядку, визначеного Правилами благоустрою території міста Харкова, або в судовому порядку.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (в редакції чинній на дату звернення прокурора з позовом) посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право: 2) складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; 3) видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком (ч. 16 Порядку).

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис) (ч. 17 Порядку).

Тобто, поданню позовної заяви про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок та знесення самочинного будівництва передує певна процедура, яка передбачена нормативно-правовими актами у сфері містобудування.

В матеріалах справи міститься припис Інспекції архітектурно-будівельного контролю м. Харкова від 02.11.2007, відповідно до якого в результаті перевірки встановлено порушення законодавства у сфері містобудування та запропоновано в строк до 12.11.2007 прибути до Інспекції Держархбудконтролю м. Харкова з документами на підставі яких ведуться будівельні роботи по пр. Гагаріна, 154.

Однак, зазначений документ не містить вимог про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, вимог про знесення самочинно реконструйованої нежитлової будівлі, строків для добровільного виконання припису та доказів притягнення боржника до відповідальності за порушення законодавства у сфері містобудування.

У матеріалах справи містяться акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №129-А від 07.06.2016, акт огляду земельної ділянки (попереднє обстеження) від 18.08.2016 та акт огляду земельної ділянки (попереднє обстеження) від 16.01.2017.

Проте, доказів видання обов`язкових повідомлень (приписів) про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису та доказів притягнення його до відповідальності за порушення законодавства у сфері містобудування та доказів направлення їх відповідачу, ні Харківською міською радою, ні прокурором до матеріалів справи не надано.

20.06.2018 на 20 сесії 7 скликання Харківською міською радою прийнято рішення № 1131/18 Про внесення змін до рішення 9 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 17.08.2011 №390/11 "Про затвердження Порядку вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом" згідно яких Порядок вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом викладений у новій редакції, яка також містить рекомендацію забудовнику добровільно привести об`єкт у первісний стан або знести об`єкт самочинного будівництва у строк, визначений приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданим органом державного архітектурно-будівельного контролю, та передає витяг з протоколу засідання комісії з матеріалами до Департаменту територіального контролю Харківської міської ради для вжиття заходів у межах повноважень. У разі ухилення або відмови особи від знесення самочинного будівництва у терміни, визначені розпорядчими документами, питання щодо знесення такого нерухомого майна вирішується в судовому порядку.

З аналізу зазначених норм вбачається, що вони спрямовані на надання забудовнику можливості на збереження об`єкту самочинного будівництва та оформлення правовстановлюючих документів на нього.

І лише у разі, якщо забудовник не скористався наданою йому можливістю щодо належного оформлення правовстановлюючих документів на об`єкт самочинного будівництва, застосовується крайня міра - знесення самочинної будови.

Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що прокурором та Харківською міською радою не доведено дотримання порядку, визначеного законом, який передує зверненню до суду з позовом про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Європейській суд з прав людини підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності (рішення у справі "Іванова і Черкезов проти Болгарії" від 21 квітня 2016 року).

Колегія суддів звертає увагу, що норми Порядку вирішення питань, пов`язаних із самочинним будівництвом, затвердженого рішенням Харківської міської ради 9 сесії 6 скликання №390/11 від 17.08.2011 жодним чином не позбавляють та не обмежують права прокурора або Харківської міської ради на звернення до суду з відповідним позовом про зобов`язання звільнити самовільно зайняті земельні ділянки.

Разом тим, з матеріалів справи колегією суддів встановлено, що боржником в особі ліквідатора вчиняються дії, спрямовані на належне оформлення правовстановлюючих документів на об`єкт самочинного будівництва та врегулювання питання щодо використання спірних земельних ділянок.

Так, в матеріалах справи міститься заява ТОВ Магазин "Качановський" адресована Харківському міському голові, відповідно до якого відповідач просить надати дозвіл на збереження об`єкта самочинного будівництва реконструйованої нежитлової будівлі, розташованої по пр. Гагаріна, 154 в Основ`янському районі м. Харкова, та надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,2 га для завершення будівництва та введення в експлуатацію, просить провести перевірку вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правила на об`єкті (а.с. 102 т. 22 (4).

Листом №819/0/66-18 від 10.05.2018 Департамент будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради повідомив боржника, що не заперечує проти збереження самочинно реконструйованої нежитлової будівлі загальною площею 2040,1 кв.м., розташованої по пр. Гагаріна, 154 у м. Харкові.

Тобто, прокурор просить звільнити самовільно зайняті земельні ділянки шляхом демонтажу прибудов реконструйованої нежитлової будівлі по пр. Гагаріна, 154 у м. Харкові, щодо якої боржником вчиняються дії щодо збереження об`єкта самочинного будівництва та оформлення правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки.

Відповідно до ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, та інше.

Відповідно до ч.1 ст.62 Кодексу України з процедур банкрутства, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

А, отже, боржник вправі включити до ліквідаційної маси будівельні матеріали, з яких складається спірна будівля, або вжити заходів до усунення недоліків при проведенні реконструкції будівлі, які б дозволили йому подати декларацію про завершення будівельних робіт та здачу реконструйованого приміщення в експлуатацію, що б дозволило задовольнити вимоги кредитора-заставодержателя (аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №5023/8376/11).

Так, Верховним Судом 22.01.2019 вже розглядалася касаційна скарга Харківської міської ради у справі №5023/8376/11 за позовом Харківської міської ради Харківської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин Качановський" про визнання припиненим права власності на об`єкт, знесення об`єкта та розірвання договору оренди земельної ділянки.

Постановою Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №5023/8376/11 Касаційну скаргу Харківської міської ради Харківської області залишено без задоволення; постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.07.2018 у справі №5023/8376/11, якими відмовлено у задоволенні позову, залишено без змін.

Так, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погодилась з висновками судів попередніх інстанцій про те, що вимога позивача про визнання припиненим права власності відповідача на об`єкт нерухомості літ. "А-1" та знесення об`єкта нерухомості літ. "Б-2" як самочинно збудованого, суперечить приписам Закону про банкрутство, оскільки завданням ліквідаційної процедури є реалізація (відчуження) всіх активів банкрута та вжиття ліквідатором заходів до належного задоволення вимог кредиторів за рахунок майнових активів боржника в порядку статей 30-32 Закону про банкрутство.

Кодексом України з процедур банкрутства передбачається спеціальний порядок продажу майна банкрута.

Судова колегія зазначає, що в силу покладених на ліквідатора Кодексом України з процедур банкрутства обов`язків, у процедурі ліквідації арбітражний керуючий має вчинити дії щодо оформлення права власності у встановленому законом порядку на майно та реалізувати його у передбачений законом спосіб.

А вимога прокурора про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок шляхом демонтажу прибудов з подальшим приведенням земельних ділянок у придатний до використання стан можуть привести до руйнування активів, які включені до ліквідаційної маси, що зменшить їх вартість та завдасть шкоди кредиторам та боржнику, та суперечить приписам Кодексу України з процедур банкрутства.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовної заяви прокурора про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин Качановський" звільнити самовільно зайняті земельні ділянки.

Щодо заяви боржника (б/н від 03.03.2017) про застосування спливу строків позовної давності, судова колегія зазначає наступне.

У даному спорі відсутні підстави застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки прокурором не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованості позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Тому заява боржника про застосування строків позовної не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваній судовій ухвалі висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Прокуратури Харківської області не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Харківської області від 07.11.2019 у справі №5023/8376/11 підлягає залишенню без змін.

Відмова у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України є підставою для віднесення судового збору за її подання на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.11.2019 у справі №5023/8376/11 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження постанови передбачені ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя Н.О. Мартюхіна

(У судовому засіданні 04.03.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 10.03.2020).