ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2020 справа № 914/36/20

м. Львів

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр», с. Черляни, Городоцький район, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс», м. Львів

про стягнення заборгованості в розмірі 118 601, 95 грн.

Суддя Мороз Н.В. При секретарі Банзулі М.С.

Представники:

Від позивача: Венгелевський Б.Б.

Від відповідача: не з`явився

Хід розгляду спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс» про стягнення заборгованості в розмірі 118 601, 95 грн, з якої 98073,47 грн - основного боргу, 1950,71 грн -пені, 209,58 грн - 3% річних та 18368,19 грн штрафу.

Ухвалою суду від 13.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 04.02.2020.

28.01.2020 від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів скерування відповідачу акту звірки розрахунків.

Ухвалою суду від 04.02.2020 відкладено розгляд справи на 18.02.2020.

17.02.2020 від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості представнику відповідача ознайомитись із матеріалами справи та висловлення своєї позиції стосовно позовних вимог.

Ухвалою суду від 18.02.2020 відкладено розгляд справи на 03.03.2020.

В судове засідання 03.03.2020 представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. В порядку ч.8 ст.129 ГПК України заявив про надання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду. Крім того, надав в судовому засіданні довідку від 17.02.2020 №45, якою підтвердив, що заборгованість по договору поставки №542905 від 28 грудня 2015 року, за поставлений товар складає 98073,47 грн.

Відповідач явку повноважного представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення з яким відповідачу надсилались ухвали суду про відкриття провадження у справі та про відкладення розгляду справи, з відмітками про їх вручення адресату. Відзиву на позовну заяву на вимогу ухвал суду відповідач не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи, однак не забезпечив явки представника в судові засідання та не повідомив причин неявки, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, за наявними у матеріалах справи документами.

Правова позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 грудня 2015 року між сторонами у справі було укладено договір поставки № 542905.

Згідно умов вказаного договору, позивач передає у власність товар, а відповідач зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

Відповідно до п. 5.5 договору, сторони погодили, що оплата товару здійснюється покупцем на основі даного договору і видаткових накладних до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок постачальника. Покупець здійснює оплату протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання товару.

Позивач зазначає, що на виконання вказаного договору ним було передано відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними- FTM00192640/19 від 11.10.2019 на суму 31553,84 грн; FTM00193085/19 від 14.10.2019 на суму 3178,27 грн; FTM00199536/19 від 21.10.2019 на суму 14372,59 грн; FTM00199532/19 від 21.10.2019 на суму 31305,56 грн; FTM00199898/19 від 22.10.2019 на суму 7636,24 грн; FTM00205912/19 від 29.10.2019 на суму 7186,10 грн; FTM00208359/19 від 31.10.2019 на суму 6426,43 грн; FTM00209212/19 від 01.11.2019 на суму 3550,00 грн; FTM00212679/19 від 06.11.2019 на суму 1090,34 грн; FTM00212668/19 від 06.11.2019 на суму 5142,17 грн.

Відповідно до зазначених видаткових накладних, що підписані та засвідчені печатками сторін договору поставки №542905 від 28.12.2015, останні дійшли згоди внести зміни до строків оплати за поставлений товар, шляхом відтермінування такої по кожній накладній на 30 (тридцять) календарних днів з моменту поставки товару.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку по оплаті за товар у повному обсязі, станом на 02.01.2020, заборгованість відповідача перед позивачем залишилась не погашеною у розмірі 98073,47 грн.

Позивачем за прострочення виконання грошових зобов`язань щодо оплати товару нараховано відповідачу 1950,71 грн пені, 209,58 грн 3% річних та 18368,19 грн штрафу, які просить стягнути з відповідача.

Правова позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, доказів в спростування наведених позивачем обставин та доказів повної оплати за товар не представив.

Обставини справи.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши докази у їх сукупності, створивши у відповідності до ст. 13 ГПК України сторонам, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив:

28.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КПП Центр" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Захід-Агротранс" укладено договір поставки № 542905.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Предметом договору є поставка запасних частин до транспортних засобів, за погодженою кількістю, асортиментом та ціною, згідно виставленого рахунку-фактури постачальника (п. 1.2 договору).

Згідно п. 2.1 договору, товар передається постачальником покупцю за асортиментом, ціною та якістю відповідно до замовлення останнього.

Кількість фактично переданого товару вказується у видатковій накладній, що видається на кожну партію товару (п. 2.2 договору).

За умовами п.п. 3.3.1 договору, відповідач взяв на себе зобов`язання прийняти товар та своєчасно його оплатити.

У п. 4.3 договору cторони погодили, що передача товару оформлюється видатковою накладною, в якій зазначається найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна та загальна вартість.

Загальна сума договору визначається за сумою всіх видаткових накладних, виданих постачальником (п.5.1 договору).

Відповідно до п. 5.5 договору, оплата товару здійснюється покупцем на основі даного договору і видаткових накладних до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок постачальника. Покупець здійснює оплату протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання товару.

Згідно п.6.1 договору, у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення постачальника до суду.

Відповідно до п. 6.3 договору, у випадку прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів покупець окрім пені сплачує постачальнику штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 111441,54 грн, що підтверджується видатковими накладними (у яких також зазначено строк оплати зазначених видаткових накладних):

- FTM00192640/19 від 11.10.2019 на суму 31553,84 грн (оплата - до 10.11.2019 включно);

- FTM00193085/19 від 14.10.2019 на суму 3178,27 грн (оплата - до 13.11.2019 включно);

- FTM00199536/19 від 21.10.2019 на суму 14372,59 грн (оплата - до 20.11.2019 включно);

- FTM00199532/19 від 21.10.2019 на суму 31305,56 грн (оплата - до 20.11.2019 включно);

- FTM00199898/19 від 22.10.2019 на суму 7636,24 грн (оплата - до 21.11.2019 включно);

- FTM00205912/19 від 29.10.2019 на суму 7186,10 грн (оплата - до 28.11.2019 включно);

- FTM00208359/19 від 31.10.2019 на суму 6426,43 грн (оплата - до 30.11.2019 включно);

- FTM00209212/19 від 01.11.2019 на суму 3550,00 грн (оплата - до 01.12.2019 включно);

- FTM00212679/19 від 06.11.2019 на суму 1090,34 грн (оплата - до 06.12.2019 включно);

- FTM00212668/19 від 06.11.2019 на суму 5142,17 грн (оплата - до 06.12.2019 включно).

Відповідно до наведених вище видаткових накладних, що підписані та засвідчені печатками сторін договору поставки №542905 від 28.12.2015, останні дійшли згоди внести зміни до строків оплати за поставлений товар, шляхом відтермінування такої по кожній накладній на 30 (тридцять) календарних днів з моменту поставки товару.

Отже, строк оплати за товар, за умовами договору поставки №542905 від 28.12.2015 по видаткових накладних сплив через 30 (тридцять) календарних днів після отримання товару, факт отримання якого підтверджується датою підписання видаткових накладних (п.4.3 договору).

Згідно даних позивача, відповідач свої зобов`язання за договором поставки №542905 від 28.12.2015 в частині оплати товару виконав не у повному обсязі, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за вказаним договором перед позивачем у розмірі 98073,47 грн.

З метою захисту свого права на отримання плати за поставлений товар, позивач звернувся з цим позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 98073,47 грн і нараховані на суму боргу пеню в розмірі 1950,71 грн, штраф у розмірі 18368,19 грн, 3% річних у розмірі 209,58 грн.

Оцінка суду.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності із ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 2 ГПК України, принципами господарського судочинства, є зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи. За умовами ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, господарським судом були створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції, однак відповідач доводів позовної заяви не спростував, доказів погашення чи відсутності заборгованості не представив.

Згідно довідки від 17.02.2020 №45 позивач підтвердив, що заборгованість по договору поставки №542905 від 28 грудня 2015 року, за поставлений товар не погашена і складає 98073,47 грн.

За таких обставин, дослідивши подані докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність заборгованості відповідача з оплати поставленого позивачем товару в розмірі 98073,47 грн, відтак, позовна вимога про стягнення вказаної суми з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.6.1 договору, у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення постачальника до суду.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п.2.5 Постанова Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Розрахунок пені здійснено позивачем за період 07.12.2019 02.01.2020 на суму заборгованості 98073,47 грн, яка складає 1950,71 грн. Здійснивши перерахунок пені суд встановив, що сума пені становить 2023,27 грн та є більшою, ніж нарахував позивач у своєму розрахунку.

Однак, у відповідності до ч.2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Відтак, задоволенню підлягає нарахована позивачем сума пені у розмірі 1950,71 грн.

Договором (п.6.3) сторони також погодили, що у випадку прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів, покупець окрім пені сплачує постачальнику штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару.

Відповідно до ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно поданого розрахунку, сума штрафу становить 18368,19 грн та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку, позивач просить стягнути 3% річних за період з 07.02.2019 по 02.01.2020 у розмірі 209,58 грн. Здійснивши перерахунок 3% річних, суд встановив, що сума 3% річних становить 217,67 грн та є більшою, ніж нарахував позивач у своєму розрахунку.

Однак, у відповідності до ч.2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Таким чином, задоволенню підлягає нарахована позивачем сума 3% річних у розмірі 209,58 грн.

Суд зазначає, що в результаті невиконання відповідачем умов договору щодо оплати, було порушене право позивача на отримання коштів. Відтак, позивач вправі в порядку захисту свого порушеного права вимагати стягнення з відповідача 98073,47 грн - основного боргу, 1950,71 грн - пені, 209,58 грн - 3% річних та 18368,19 грн - штрафу.

Відповідно до статей 73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, дослідивши обставини справи та представлені суду докази, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем 98073,47 грн - основного боргу, 1950,71 грн - пені, 209,58 грн - 3% річних та 18368,19 грн - штрафу підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене, відшкодування витрат позивача на оплату судового збору покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс» (79067, м. Львів, вул. Богданівська, 15А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» (81500, Львівська область, Городоцький район, с. Черляни, вул. Польова, 97, ) 98073,47 грн основного боргу, 1950,71 грн пені, 209,58 грн 3% річних, 18368,19 грн штрафу та 2102,00 грн судового збору.

Рішення складено 10.03.2020

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.