ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
11.03.2020р. Справа №905/200/20
за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця", м.Лиман
до відповідача Державного підприємства Шахта ім. М.С. Сургая, м.Вугледар
Суддя Левшина Г.В.
при секретарі судового засідання Ламановій А.В.
Представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
В засіданні суду брали участь:
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №50806553 від 24.07.2019р., що оформлено комерційними актами №№482803/141, 482803/142 від 30.07.2019р.
Ухвалою від 28.01.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/200/20 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 19.02.2020 року об 11:45 год.
Ухвалою від 19.02.2020р. відкладено розгляд справи на 11.03.2020р.
20.02.2020р. відповідач надав відзив на позовну заяву №200 від 18.02.2020р., в якому останній заявив про наступне:
- в силу статті 233 Господарського кодексу України, а також у зв`язку із скрутним матеріальним становищем підприємства розмір штрафу має бути зменшено до однієї провізної плати, оскільки ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» здійснює свою господарську діяльність в м.Вугледар Донецької області, яке згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 №1275-р, та наказом Антитерористичного центру при Службі Безпеки України від 07.10.2014 №33/6/а «Про визначення районів проведення анти терористичної операції та термінів її проведення» входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та визначене як район проведення анти терористичної операції. Окрім того відповідач зауважив, що підприємство знаходиться у тяжкому фінансовому становищі. Так, за підсумками роботи за І півріччя 2019 року збитки підприємства склали 6738 тис. грн., а кредиторська заборгованість станом на 01.12.2019 складає 1 325 882 тис. грн.
- визнати ДП «Шахта ім. М.С.Сургая» неналежним відповідачем, оскільки останнє згідно з Додатком до розпорядження КМУ від 06.12.2017р. №1019-р «Про утворення державного підприємства «Національна вугільна компанія» входить до переліку підприємств вугільної галузі, які реорганізуються шляхом приєднання до державного підприємства «Національна вугільна компанія».
10.03.2020р. від позивача надійшла відповідь на відзив №2007-10/74 від 10.03.2020р., в якій останній заперечив проти доводів відповідача щодо наявності підстав для зменшення суми санкцій та заміни відповідача, стверджуючи про наступні обставини:
- вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у: накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу; що зазначаються у накладній. Законом встановлені чіткі вимоги до відправника щодо оформлення, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, як спеціальним нормативним актом; що визначає обов`язки, права й відповідальність залізниць, покладає на порушника відповідальність, передбачену пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено;
- згідно реєстру під кодом 42164388 значиться Державне підприємство «Національна вугільна компанія». У розділі «Дані про відокремлені підрозділи юридичної особи» зазначено два відокремлених підрозділи, серед яких ДП «Шахта і м.; М. С. Сургая » не значиться. Відомостей щодо правонаступництва також не зазначено.
В судове засідання 11.03.2020р. сторони не з`явилися.
Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.
Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.
Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.
У липні 2019р. Державним підприємством "Шахта ім. М.С. Сургая", м.Вугледар на адресу ПРАТ «АКХЗ» зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці відвантажено за залізничною накладною №50806553 у вагонах №56145329, №56316441 вантаж вугілля кам`яне марки г- газове, вологість вантажу 6.
Як свідчить розділ 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 200-ти тонних вагонних вагах заводський №0031.
Правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.
Згідно п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.
На станції Авдіївка Донецької залізниці було проведено перевірку маси вантажу, зазначеної в залізничній накладній №50806553 від 24.07.2019р.
За результатами контрольної перевірки станцією Авдіївка Донецької залізниці були складені комерційні акти №№482803/141, 482803/142 від 30.07.2019р., відповідно до яких:
У комерційних актах також містяться відомості про те, що при вантажах прибув у справному вагоні, люка двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 10см, рівномірна, маркована білою смугою по всій довжині вагона, плівкою проти видування не вкривалась.
Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Як встановлено судом, комерційні акти №№482803/141, 482803/142 від 30.07.2019р. підписані в.о. ДС Гаврилюк А.З., агентом комерційним Брусніциним О.В., прийомоздавальником ПрАТ «АКЗХ» ОСОБА_1 . Завідувача вантажним двором немає по штату.
За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.
Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.
Аналогічна правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 23.11.2018р. у справі №916/2450/17.
За висновками суду, комерційні акти №№482803/141, 482803/142 від 30.07.2019р. підписані належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.
Відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі Є комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено. Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.
Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).
Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.
На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).
Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1 та п.2.2, графи Маса вантажу, визначена відправником, кг та Спосіб визначення маси заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.
Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.
Згідно з перевізним документом в графі 20 зазначено: навантаження нижче бортів вагона, марковане повздовжньою смугою білого кольору по всій довжині вагона.. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п.п.2.3 глави 14 Додатка 3 до СМГС. Відповідальний за розміщення та кріплення вантажу мр. ОСОБА_2 . Правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Згідно ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.
Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.
Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належними доказами комерційними актами №№482803/141, 482803/142 від 30.07.2019р. Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.
Між тим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.
Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірному вагоні, відповідачем суду не надано.
Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000р. №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.
Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.
При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.
Відповідач у відзиві заявив клопотання про зменшення заявленої до стягнення суми до однієї провізної плати.
Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
За висновками суду, розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має.
Крім того, положення статті 122 Статуту залізниць України не пов`язує стягнення штрафу з наявністю (відсутністю) наслідків у перевізника від неправильності відомостей, зазначених у накладній, чи з наявністю вини вантажовідправника.
Штраф за неправильно зазначені у накладній маси, кількості місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, і можливості його зменшення Статутом не передбачено.
В даному випадку санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу. Дана правова позиція узгоджується із висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №906/434/17, від 20.03.2018 у справі №925/1025/17 та від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.
Також суд враховує, що правильно зазначати масу вантажу у перевізних документах є обов`язком вантажовідправника, передбаченим Правилами оформлення перевізних документів, а не зобов`язанням у розумінні ст.173 Господарського кодексу України.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу.
Щодо доводів ДП «Шахта ім. М.С.Сургая» про те, що останній є неналежним відповідачем по справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.12.2017 №1019-р «Про утворення державного підприємства «Національна вугільна компанія» у перелік державних підприємств, які реорганізуються шляхом приєднання до державного підприємства «Національна вугільна компанія» включено Державне підприємство Шахта ім. М.С. Сургая.
Як встановлено, Державне підприємство Шахта ім. М.С. Сургая є державним підприємством, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємство Шахта ім. М.С. Сургая перебуває в стані припинення з 14.11.2018р.
Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Згідно ч.1 ст.106 Цивільного кодексу України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.
Статтею 107 Цивільного кодексу України визначено, що комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.
Верховний Суд в постанові від 31.05.2018 у справі № 910/1879/17 також зазначив, що судам необхідно здійснювати аналіз доказів переходу відповідних прав і обов`язків.
З наведеного вбачається, що умовою настання правонаступництва державного підприємства Національна вугільна компанія за державним підприємством Шахта ім. М.С.Сургая є затверджений передавальний акт та внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про відповідне припинення державного підприємства Шахта ім. М.С.Сургая та державної реєстрації його правонаступника - державного підприємства Національна вугільна компанія.
Момент переходу прав і обов`язків до правонаступника визначається днем підписання передавального акта, і тому може не співпадати у часі з моментом здійснення реорганізації підприємства, тобто включенням запису про припинення юридичної особи до державного реєстру (висновок Верховного Суду, викладений в постановах від 02.04.2019 у справі № 922/2301/18 та від 02.12.2019 у справі № 904/807/18.).
Суд зазначає, що станом на момент звернення позивача з позовом до суду (27.01.2020р.) та на момент винесення рішення у даній справі Державне підприємство «Шахта ім. М.С.Сургая» не припинено та продовжує здійснювати свою господарську діяльність.
З наведених вище положень вбачається, що умовою настання правонаступництва ДП «Національна вугільна компанія» за ДП Шахта ім. М.С. Сургая є затверджений передавальний акт та внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про відповідне припинення Державне підприємство Шахта ім. М.С. Сургая та державної реєстрації його правонаступника - ДП «Національна вугільна компанія».
З огляду на те, що доказів складання та підписання між відповідачем та ДП «Національна вугільна компанія» передавального акту до матеріалів справи не надано, враховуючи відсутність інформації про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення Державного підприємства Шахта ім. М.С. Сургая, Державне підприємство «Національна вугільна компанія» не є правонаступником Державного підприємства Шахта ім. М.С. Сургая до моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, у зв`язку з чим, відзив в цій частині підлягає відхиленню.
Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими, у зв`язку з чим господарський суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 120, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:
Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.
В судовому засіданні 11.03.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Повний текст рішення підписано 12.03.2020р.
Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).
Суддя Г.В. Левшина