ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
11.03.2020р. Справа №905/258/20
за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька
залізниця", м.Лиман
до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені
Святої Матрони Московської", м.Торецьк
про стягнення штрафу в сумі 113085,00 грн.
Суддя Левшина Г.В.
при секретарі судового засідання Ламановій А.В.
Представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
В засіданні суду брали участь:
Акціонерне товариство Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця", м.Лиман, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської", м.Торецьк, про стягнення штрафу в сумі 113085,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладними №50968304, №50980069, №50980051, що оформлено комерційними актами №482803/152 від 08.08.2019р., №482803/153 від 08.08.2019р., №482803/154 від 08.08.2019р.
Ухвалою від 06.02.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/258/20 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 11.03.2020 року об 11:30 год.
10.03.2020р. від позивача надійшли письмові пояснення від 06.03.2020р. №2007/10/80, надано до матеріалів справи документи на вимоги суду та повідомлено про те, що станом на 06.03.2020р. на адресу позивача відзив на позов не надходив.
В судове засідання 11.03.2020р. представники сторін не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Розглянувши матеріали справи та дослідивши всі подані сторонами докази, господарський суд встановив:
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.
Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.
Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.
У серпні 2019р. Товариством з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської", м.Торецьк на адресу ПАТ «Авдієвський КХЗ» зі станції ОСОБА_1 Торец Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці відвантажено за залізничними накладними №50980051 від 05.08.2019р. у вагоні №67661439, №50980069 від 05.08.2018р. у вагоні №60603503, №50968304 від 04.08.2019р. у вагоні №60654258 вантаж вугілля кам`яне марки ж- жирне.
Як свідчать розділи 26 та 28 вищевказаних накладних, маса вантажу визначена відправником на 150-ти тонних вагонних вагах заводський №0051.
Правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.
Згідно п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.
На станції Авдіївка Донецької залізниці було проведено перевірку маси вантажу, зазначеної в залізничній накладних. За результатами контрольної перевірки станцією Авдіївка Донецької залізниці були складені наступні комерційні акти:
У комерційних актах також містяться відомості про те, що при вантажах прибув у справних вагонах, люка двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 30-40см, рівномірна, маркована вапном, плівкою проти видування не вкривалась.
Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Як встановлено судом, комерційні акти №482803/154 від 08.08.2019р., №482803/153 від 08.08.2019р., №482803/152 від 08.08.2019р. підписані в.о. ДС Гаврилюк А.З., в.о. інженером Ткаченко О.М., агентом комерційним Шевченко О.Д., прийомоздавальником ПрАТ «АКЗХ» ОСОБА_2 . Завідувача вантажним двором немає по штату.
За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.
Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.
Аналогічна правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 23.11.2018р. у справі №916/2450/17.
За висновками суду, комерційні акти №482803/154 від 08.08.2019р., №482803/153 від 08.08.2019р., №482803/152 від 08.08.2019р. підписані належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.
Відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі Є комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено. Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.
Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).
Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.
На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).
Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1 та п.2.2, графи Маса вантажу, визначена відправником, кг та Спосіб визначення маси заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.
Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.
Згідно з перевізним документом в графі 20 зазначено: навантаження нижче бортів вагона, марковане повздовжньою смугою білого кольору по всій довжині вагона. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п.п. 2.3 глави 14 Додатка 3 до СМГС. Відповідальний за розміщення та кріплення вантажу мр. ОСОБА_3 . Правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Згідно ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.
Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.
Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладних, засвідчено належними доказами комерційними актами №482803/154 від 08.08.2019р., №482803/153 від 08.08.2019р., №482803/152 від 08.08.2019р. Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних, та фактичної маси вантажу.
Між тим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційних актах. Наразі вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційними актами без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.
Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізних документах фактичній масі вантажу у спірних вагонах, відповідачем суду не надано.
Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000р. №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.
Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.
При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.
Як встановлено, позивачем заявлено до стягнення штраф у розмірі 113085,00 грн., розрахунок суми якого проведений позивачем за три вагони, виходячи з розміру провізної плати в сумі 7539,00 грн. (7539,00х5х3).
Відповідач заявив клопотання про їх зменшення заявленої суми до однієї провізної плати.
Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
За висновками суду, розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має.
Крім того, положення статті 122 Статуту залізниць України не пов`язує стягнення штрафу з наявністю (відсутністю) наслідків у перевізника від неправильності відомостей, зазначених у накладній, чи з наявністю вини вантажовідправника.
Штраф за неправильно зазначені у накладній маси, кількості місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, і можливості його зменшення Статутом не передбачено.
В даному випадку санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу. Дана правова позиція узгоджується із висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №906/434/17, від 20.03.2018 у справі №925/1025/17 та від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.
Судом враховано, що розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має.
Також суд враховує, що правильно зазначати масу вантажу у перевізних документах є обов`язком вантажовідправника, передбаченим Правилами оформлення перевізних документів, а не зобов`язанням у розумінні ст.173 Господарського кодексу України.
Посилання відповідача на наявність обставин непереборної сили, в підтвердження чого суду наданий Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України №858 від 13.10.2014р., судом до уваги не приймаються, оскільки зазначений сертифікат не засвідчує неможливість виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором перевезення та не звільняє його від відповідальності у вигляді сплати штрафу за неналежне їх виконання. Наданий відповідачем Сертифікат засвідчує настання обставин непереборної сили, що є підставою лише для звільнення відповідальності за невиконання зобов`язань зі сплати податків та обов`язкових платежів.
Як вбачається з матеріалів даної справи, інших доказів в обґрунтування поданого клопотання відповідачем не подано. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу.
Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими, у зв`язку з чим господарський суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 120, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця", м.Лиман до Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської", м.Торецьк про стягнення штрафу в сумі 113085,00 грн. задовольнити повністю.
Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.
В судовому засіданні 11.03.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Повний текст рішення підписано 12.03.2020р.
Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).
Суддя Г.В. Левшина