ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2020 р.Справа № 5023/10655/11

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Усатий В.О.

судді: Аріт К.В. , Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

та за участю:

від ТОВ "Науково виробниче підприємство "Укрінтех" - Могільовкін Р.Ю. (довіреність від 09.10.2017, свідоцтво № ХВ 002292),

від ДП "Завод імені В.О. Малишева" - Жданова О.М. (довіреність № 471-13 від 04.12.2019, статут, положення про виконавчий орган),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Харківської області

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Наукове виробниче підприємство "Укрінтех" м. Харків

до ДП "Завод ім. Малишева" м. Харків

про стягнення

в межах справи про банкрутство ДП "Завод імені В.О. Малишева

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "Укрінтех" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою (вх. № 4290/19 від 24.12.2019) до ДП "Завод ім. Малишева" про стягнення заборгованості в сумі 230000,00 грн основного боргу за договором про поставки від 23.11.2017 № 846 дп., 21988,00 грн інфляційних, 9149,59 грн річних 20907,95 грн пені, а також просить судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.12.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в межах справи про банкрутство ДП "Завод ім. В.О. Малишева" відповідно до положень статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

ДП "Завод ім. В.О. Малишева" перебуває у банкрутстві з 2011 року та знаходиться на стадії розпорядження майном.

Відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства Спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Враховуючи викладене, суд розглядає даний позов за правилами ГПК України в межах справи про банкрутство ДП "Завод ім. В.О. Малишева".

Склад суду для розгляду даної справи визначений автоматизованою системою розподілу судових справ між суддями (витяг з протоколу 27.12.2019)

Від відповідача ДП "Завод імені В.О. Малишева" надійшов відзив (вх. 1747 від 23.01.2020) на позовну заяву, в якому він вважає заявлені позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та неправомірними. Вважає нарахування інфляційних збитків та 3 відсотків річних з урахуванням того, що підприємство відповідача знаходиться у банкрутстві, суперечить вимогам чинного законодавства. Також вказує на те, що позивачем (постачальником) було допущено прострочення термінів поставки, що, на думку відповідача, характеризує позивача як недобросовісного постачальника. Наводить доводи на підтвердження своєї позиції у справі. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Науково виробниче підприємство "Інтех".

Від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. 2401 від 30.01.2020), в якому не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві та наводить мотиви своїх заперечень.

В судовому засіданні 27.01.2020 за участю представників позивача та відповідача суд оголосив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 12.02.2020.

В судове засідання 12.02.2020 представник позивача уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 12.02.2020 представник відповідача пояснив суду, що вважає завдання підготовчого провадження виконаним та вважає за можливе призначити справу до розгляду по суті. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 24.02.2020.

В судовому засіданні 24.02.2020 суд розпочав розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача заперечувала проти заявлених вимог та наполягала на тому, що поставлений товар не відповідав умовам, які до нього ставилися. З урахуванням наведеного вважає, що відсутні правові підстави оплати за товар, який не відповідає умовам договору.

Представник позивача заперечував з цього приводу та звертає увагу на те, що акт приймання передачі товару підписаний уповноваженими представниками відповідача без зауважень та заперечень. В акті зазначено, що товар повністю відповідає умовам договору.

Представник відповідача наполягає на тому, що на момент прийняття товару не було фахівця на підприємстві, який би мав досвід та кваліфікацію для того, щоб встановити невідповідність товару для використання з тією метою, для якої він придбавався.

Оскільки вважає, що основний борг не підлягає стягненню, то відсутні й підстави для задоволення інших вимог.

У разі, якщо суд все ж таки дійде висновку про наявність правових підстав для стягнення основного боргу, вважає за необхідне дати пояснення стосовно іншої частини позовних вимог.

Стосовно вимог в частині заявлених до стягнення інфляційних та річних вважає, що оскільки підприємство відповідача перебуває у банкрутстві, то інфляційні та річні не мають нараховуватися, тому у задоволенні зазначених вимог необхідно відмовити.

Щодо вимог в частині пені, то представником відповідача в судовому засіданні заявлено про спеціальну позовну давність щодо пені - один рік.

Представник позивача заперечував щодо усної заяви про позовну давність щодо пені з посиланням на п. 8.5 Договору.

Однак, представник відповідача зазначила, що п. 8.5 Договору стосується вимог покупця та не може застосовуватись до вимог продавця.

В судовому засіданні після заслуховування представників сторін судом оголошено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 04.03.2020.

До початку судового засідання 04.03.2020 відповідачем подано письмову заяву про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення пені (вх. 5777 від 04.03.2020).

З урахуванням того, що відповідачем усно в судовому засіданні заявлено про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення пені, а також враховуючи положення статті 2 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, суд вважає за можливе прийняти зазначену заяву та врахувати її при розгляді справи.

В судовому засіданні 04.03.2020 позивач підтримав заявлені вимоги, а відповідач заперечував проти їх задоволення з підстав, зазначених у відзиві та усних поясненнях в попередніх судових засіданнях.

Заслухавши пояснення представників сторін та розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Між Державним підприємством "Завод імені В.О. Малишева" - покупцем та ТОВ "Науково виробниче підприємство "Укрінтех" - постачальником 23.11.2017 укладено договір поставки № 846дн.

У відповідності до п.п. 1.1, 1.2,1.4 договору поставки постачальник приймає на себе зобов`язання передати у власність покупця товарно-матеріальні цінності (надалі -товар) в асортименті, в кількості, в терміни, за вартістю, яка обговорена сторонами в договорі, специфікаціях або листах, що є невід`ємними частинами Договору. Покупець зобов`язаний прийняти товар належної якості та оплатити його вартість згідно умов Договору, специфікацій або листах, які є невід`ємними частинами Договору.

Відповідно до специфікації від 23.11.2017, яка є додатком до Договору поставки та становить його невід`ємну частину, Постачальник зобов`язаний передати у власність Покупця за плату товар, а саме автоматичний дводисковий шліфувальний - полірувальний верстат "Baipol-VTD Auto10" з індивідуальним приводом, у кількості 1 одиниця на загальну вартість 360000 грн та здійснити поставку товару відповідно до п. 3.1 Договору на умовах DDP-склад Покупця (м. Харків, вул. Плеханівська, 126).

Відповідно до п.4.1 Договору поставки від 23.11.2017 за № 846дп ТОВ "Наукове виробниче підприємство "Укрінтех" надано всі необхідні товаро - супровідні документи, а саме: видаткову накладну № УК37 від 17.04.2018 та товаро -транспортну накладну № РУК37 від 17.04.2018.

Умова та строк оплати відповідно до Специфікації від 23.11.2017 100% передоплата протягом 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку-фактури.

Крім цього, відповідно до Додатку № 2 від 04.12.2017 до Договору поставки ТОВ "Наукове виробниче підприємство "Укрінтех" (постачальник) зобов`язаний передати у власність покупця ДП "Завод імені В.О. Малишева" за плату товар, а саме спектрометр "Metalvision 108М" у кількості 1 (одна) одиниця, на загальну вартість 1 394 760 грн та здійснити поставку товару відповідно до п. 3.1. Договору на умовах DDP-склад Покупця (м. Харків, вул. Плеханівська, 126).

Відповідно до Додатку № 2 від 04.12.2017 до Договору поставки умова оплати поставленого товару : 80% - передплата протягом 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку - фактури, 20% - оплата протягом 15 днів після поставки товару.

Відповідно до п. 4.1. Договору поставки ТОВ "Наукове виробниче підприємство "Укрінтех" (постачальником) надано всі необхідні товаро - супровідні документи, а саме: видаткову накладну № УК50 від 11.05.2018 та товаро - транспортну накладну №РУК 50 від 11.05.2018.

Факт отримання товару підтверджується актом приймання - передачі до Договору № 846дп від 23.11.2017, який 23.05.2019 підписаний уповноваженими представниками сторін.

Отже, постачальником ТОВ "Наукове виробниче підприємство "Укрінтех" поставлено ДП "Завод імені В.О. Малишева" товар на загальну суму 1754760,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представниками сторін покупець (відповідач) виконав взяті на себе обов`язки по договору частково.

Так, передплата була здійснена, а після поставки товару, ДП "Завод імені В.О. Малишева" не сплатило в повному обсязі залишок суми за отриманий товар. Так, 13.08.2018 ДП "Завод імені В.О. Малишева" здійснено платіж на користь ТОВ "Наукове виробниче підприємство "Укрінтех" на суму 48952,00 грн.

Отже, залишок несплаченої заборгованості за отриманий товар складає 230000 грн.

Несплата ДП "Завод імені В.О. Малишева" за отриманий товар в повному обсязі зумовило звернення позивача з позовом у даній справі.

Укладений між сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до пункту 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із пунктом 6 статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 662, 663 Цивільного кодексу передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як встановлено та зазначено вище товар був поставлений та переданий відповідачу. Відповідачем прийнятий товар без будь-яких зауважень, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання - передачі до договору № 846 від 23.11.2017 (додаток №2), який підписаний сторонами 23.05.2018. (а.с. 51). В акті зазначено, що "спектрометр "Metalvision 108М" відповідає технічній специфікації і комплекту поставки, включаючи пакет технічної документації".

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що на підприємстві під час прийняття товару був відсутній фахівець, який мав би досвід та фах перевірити недоліки товару, оскільки саме покупець мав забезпечити та прийняти на себе відповідальність та наслідки щодо перевірки якості та комплектації отриманого товару. Отже, негативні наслідки у випадку прийняття товару та засвідчення його відповідності умовам договору та специфікації покладаються на покупця, який у разі необхідності та потреби мав можливість запросити на приймання товару спеціаліста, який міг надати оцінку якості та комплектності товару та можливості його використання за метою його придбання.

Крім того, суд звертає увагу і на те, товар прийнятий відповідачем травні 2018 року, а у серпні 2018 року відповідачем здійснено платіж у розмірі 48952,00 грн. Зазначена обставина (сплата частини вартості отриманого товару через два місяці після отримання), на думку суду, додатково свідчить про те, що позивачем прийнятий товар та заперечення відсутні.

Дійсно, в матеріалах справи наявні претензії ДП "Завод імені В.О. Малишева" на адресу ТОВ "Наукове виробниче підприємство "Укрінтех" датовані вереснем 2018 року, в яких відповідач ставить питання про невідповідність отриманого товару комерційній пропозиції постачальника та додатку № 1 до договору поставки і просить забрати товар неналежної якості.

Однак, відповідно до Договору поставки : приймання товару за асортиментом, комплектністю та якістю здійснюється покупцем протягом 20 календарних днів з дня фактичного отримання товару. У разі якщо протягом зазначеного строку покупцем не був складений рекламаційний акт, товар вважається прийнятим покупцем за асортиментом, комплектністю та якістю.

Зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів складання протягом визначеного Договором строку рекламаційного акту та враховуючи встановлений вище факт прийняття відповідачем без зауважень товару за договором, суд відхиляє посилання відповідача на те, що ним ставились питання щодо недокомплектності та невідповідності отриманого товару комерційній пропозиції позивача.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд вважає, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором поставки від 23.11.2017 у розмірі 230000 грн. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за договором за отриманий товар у розмірі 230000 грн підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань за договором щодо своєчасної та повної оплати за отриманий товар, суд зазначає про наступне.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що його підприємство перебуває у банкрутстві, протягом дії мораторію не нараховується неустойка (штраф, пеня) не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Так, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 5 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Оскільки справу про банкрутство ДП "Завод ім. В.О. Малишева" порушено в 2011 році, на момент укладення договору поставки, заборгованість за яким та інші нарахування у зв`язку з неналежним його виконанням, є предметом розгляду даної справи, підприємство знаходиться на стадії розпорядження майном та веде господарську діяльність, отже, заборгованість за даним договором є поточною, а тому, дія мораторію на неї не розповсюджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем в порядку статті 232 ГПК України нараховано та заявлено до стягнення пеню за період 14.08.2018 до 14.02.2018 у розмірі 20907,95 грн. Позов ТОВ "Наукове виробниче підприємство "Укрінтех" заявлено 24.12.2019, тобто більше ніж через рік з моменту нарахування пені.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік.

Про застосування позовної давності заявлено під час судового засідання представником відповідача та подано письмову заяву.

Згідно з ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Суд відхиляє посилання представника позивача на пункт 8.5 Договору, яким на думку представника позивача сторонами встановлено позовну давніть для стягнення пені у три роки, оскільки відповідно до зазначеного пункту договору зазначений строк стосується вимог Покупця.

Враховуючи наведене суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення пені.

Розглянувши вимоги про стягнення інфляційних та річних, судом встановлено наступне.

Так, позивачем нараховано та заявлено до стягнення втрати від інфляції та 3% річних за період з 14.08.2018 по 10.12.2018 :

3% річних - 9149,59 грн;

інфляційні - 21988,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на те, що як встановлено та зазначено вище має місце прострочення виконання грошового зобов`язання за договором поставки, вимоги про стягнення втрат від інфляції та 3% річних є законними та обгрунтованими.

Однак, при цьому, суд, здійснивши перевірку заявлених позивачем до стягнення сум втрат від інфляції та 3% річних за допомогою системи "Ліга-Закон" за період заявлений позивачем, а саме: 14.08.2018 -10.12.2018 встановив, що вірним розміром інфляційних та річних, які підлягають задоволенню є:

- 11691,25 грн - інфляційні;

- 2249,59 грн - 3% річних.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги про стягнення втрат від інфляції та 3% річних підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232-241 ГПК України, ст. ст. 7, 8 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

Позов ТОВ "Наукове виробниче підприємство "Укрінтех" задовольнити частково.

Стягнути з ДП "Завод імені В.О. Малишева" на користь ТОВ "Наукове виробниче підприємство "Укрінтех" заборгованість у розмірі 23000 грн за договором поставки від 23.11.2017; 11691,25 грн інфляційні збитки за період з 14.08.2018 по 10.12.2018; 2249,59 грн 3% річних за період 14.08.2018 по 10.12.2018.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ДП "Завод імені В.О. Малишева" на користь ТОВ "Наукове виробниче підприємство "Укрінтех" 3658,52 грн судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: ТОВ "Наукове виробниче підприємство "Укрінтех" (, адреса: 61064, м. Харків, вул. Воложанська, буд.43, кв.7)

Відповідач: Державне підприємство "Завод імені В.О. Малишева" (, юридична адреса: 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126)

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 05.03.2020

Головуючий суддя Суддя Суддя Усатий В.О. Аріт К.В. Савченко А.А.