За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інновер Україна»
про ухвалення додаткового рішення
Суддя Удалова О.Г.
Секретаря судового засідання Салацька О.В.
за позовом Приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інновер Україна»
про стягнення 4 346 226,28 грн
за участю представників сторін:
від позивача Метенко Т.І. (адвокат)
від відповідача (заявника) Бабій В.В. (адвокат)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У судовому засіданні 29.01.2020 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Зокрема, позов Приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» задоволено частково, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інновер Україна» на користь Приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» 548 118,01 грн пені, 534 749,28 грн 10% штрафу, 1 069 498,56 грн 20% штрафу та 32 385,49 грн судового збору. В решті позову відмовлено.
04.02.2020 від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (стягнення з позивача на користь відповідача 84 198,33 грн витрат на правничу допомогу).
07.02.2020 позивач через канцелярію суду подав заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив суд при розподілі витрат на оплату послуг адвоката врахувати поведінку відповідача, ненадання належних доказів на підтвердження обґрунтованості вартості години послуг адвоката, обсягу витраченого часу в рамках надання послуг правової допомоги. Також учасник справи зауважив про завищення суми гонорару та недоведеність заявлених витрат, у задоволенні заяви про розподіл цих витрат просив відмовити.
13.02.2020 відповідач (заявник) подав до суду додаткові пояснення, зокрема в яких виклав власні аргументи та доводи на аргументи позивача.
У судовому засіданні 13.02.2020 оголошено перерву до 18.02.2020.
У судовому засіданні 18.02.2020 представник відповідача (заявника) підтримав вимоги заяви, просив її задовольнити у повному обсязі шляхом ухвалення додаткового рішення у справі, представник позивача проти задоволення заяви заперечував.
Судом було проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частиною 3 ст. 221 ГПК України встановлено, що у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
04.02.2020 до суду надійшла заява відповідача про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій відповідач просив суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивача на користь відповідача 84 198,33 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування вищевказаної заяви позивач надав наступні докази.
На підтвердження понесених ним судових витрат позивач долучив до матеріалів справи:
- копію протоколу наданих послуг АО «Моріс Груп» за період з 11.10.2019 по 31.01.2020 по договору про надання правової допомоги № 031/19-МГ від 27.09.2019, клієнт: ТОВ «ІННОВЕР Україна» (замовлення про надання правової допомоги № 2 від 11.10.2019), в якому викладено перелік наданих послуг провідним адвокатом Бабій В.В., всього на суму 166 795,42 грн за витрачених 48 год 15 хв.;
- копію акту надання послуг № 3 від 31.01.2020 на суму 166 795,42 грн до договору № 031/19-МГ від 27.09.2019;
- копію рахунку на оплату № 14 від 31.01.2020 на суму 166 795,42 грн;
- копію платіжного доручення № 103 від 01.02.2020 на суму 166 795,42 грн;
- копію банківської виписки з рахунку відповідача про зарахування коштів;
Судом встановлено, що копія договору про надання правової допомоги № 031/19-МГ від 27.09.2019, укладеного між ТОВ «ІННОВЕР Україна» (клієнтом) та АО «МОРІС ГРУП», долучена відповідачем до матеріалів справи.
Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомоги, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу в порядку та на умовах, визначених цим договором.
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Згідно з п. 4.2.1 договору про надання правової допомоги № 031/19-МҐ від 27.09.2019, вартість правової допомоги Адвокатського об`єднання визначається виходячи із погодинної тарифної ставки працівників Адвокатського об`єднання, наведеної у Додатку № 1 до цього договору на основі фактично витраченого часу на надання правової допомоги клієнту, що підтверджується протоколом наданих послуг.
У пункті 4.2.2 договору про надання правової допомоги № 031/19-МҐ від 27.09.2019 сторонами передбачено, що вартість правової допомоги Адвокатського об`єднання визначається в порядку, визначеному п. 4.2.1 даного Договору в межах погодженої Сторонами граничної вартості виконання Замовлення, яка не може бути перевищена, без додаткового узгодження Сторонами, шляхом підписання додаткової угоди до Договору щодо внесення змін до відповідного Замовлення.
Порядок розрахунків визначається Сторонами у відповідних Замовленнях на надання правової допомоги (п. 4.4 договору про надання правової допомоги).
У Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 031/19-МҐ від 27.09.2019 викладено «Погодинні тарифні ставки Адвокатським об`єднанням «Моріс Ґруп»» (копія міститься в матеріалах справи), відповідно до якого вартість послуг провідного адвоката АО «Моріс Ґруп» становить 115 доларів США за 1 годину наданих послуг.
В якості Додатку № 3 до договору про надання правової допомоги № 031/19-МҐ від 27.09.2019 сторонами узгоджено та підписано Замовлення на надання правової допомоги № 2 від 11.10.2019.
Згідно з пунктом «Вартість надання правової допомоги та порядок розрахунків» Замовлення - 2 від 11.10.2019 року визначено, що вартість послуг визначається на підставі кількості часу, витраченого працівниками Адвокатського об`єднання на надання правової допомоги та розміру погодинної тарифної ставки відповідного працівника, зазначеної в Додатку 1 до Договору про надання правової допомоги № 031/19-МҐ від 27.09.2019 року, але не більше суми, визначеної за кожен з наступних етапів окремо: еквіваленту 7 000,00 доларів США, який визначається в порядку, визначеному сторонами у п. 4.2.2. Договору про надання правової допомоги № 031/19-МҐ від 27.09.2019 - за представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції.
Судом встановлено, що відповідач надані йому послуги за виставленим рахунком № 14 від 31.01.2020 оплатив у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 103 від 01.02.2020 на суму 166 795,42 грн.
Суд зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові № 9901/264/19 від 04.11.2019, вартість виїзду адвоката до суду для подання позову до канцелярії суду не може бути віднесена до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані в якості витрат на професійну правничу допомогу і включення вартості таких послуг до розміру відшкодування за рахунок позивача є безпідставним.
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог та визначення витрат на оплату послуг адвоката учасників справи пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на позивача понесених відповідачем витрат на оплату послуг адвоката в частині 83 321,47 грн. У стягненні 876,86 грн судом відмовлено (вартість виїзду адвоката до суду для подання позову до канцелярії суду).
Щодо заперечень позивача суд зазначає, що відповідач у додаткових пояснень на заперечення позивача надав обґрунтовані пояснення щодо умов договірних відносин між відповідачем та АО «МОРІС ГРУП» за договором про надання правової допомоги № 031/19-МҐ від 27.09.2019, доцільності надання переліку послуг, їх розміру та обсягу витраченого часу, які позивач не спростував.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат та винесення додаткового рішення у справі судом враховано поведінку відповідача та результатом вирішення спору.
Суд звертає увагу, що позивач про необхідність зменшення розміру витрат на послуги адвоката не заявляв.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 130, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інновер Україна» про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.
3. В іншій частині заяви відмовити.
4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано 05.03.2020.

Суддя О.Г. Удалова