ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року Черкаси справа № 925/1554/19

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О. І.,

без виклику учасників справи, розглянув справу за позовом

Черкаського міського центру зайнятості

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області

про стягнення 3779,47 грн,

Черкаський міський центр зайнятості звернувся у Господарський суд Черкаської області з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про стягнення безпідставно виплачених ОСОБА_1 коштів, як допомогу по безробіттю у сумі 3779,47 грн та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскільки громадянин ОСОБА_1 поновлений на роботі в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області за рішенням суду, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на підставі частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», як роботодавець, зобов`язаний відшкодувати Черкаському міському центру зайнятості 3779,47 грн, які сплачені центром зайнятості громадянину ОСОБА_1 , як допомога по безробіттю.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02.01.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху надати суду докази надіслання відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

10.01.2020 Черкаський міський центр зайнятості виконав вимоги ухвали суду від 02.01.2020, усунувши зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.01.2020 відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, (висновки експертів і заяви свідків), що підтверджують заперечення проти позову та клопотанням (у разі наявності) щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

27.01.2020 відповідач надіслав до суду відзив від 24.01.2020 №21/20-68, у якому у задоволенні позову просить відмовити повністю. На думку відповідача, громадянин ОСОБА_1 свідомо не надавав достовірну інформацію щодо судового розгляду поданого ним позову про поновлення на роботі, а позивачем не було вжито усіх передбачених законодавством заходів щодо встановлення достовірності поданої інформації, що призвело до подвійної виплати коштів з державного бюджету на користь ОСОБА_1 . На виконання рішення суду ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області наказом №351 о/с від 22.05.2019 скасувала пункт наказу УМВС в Черкаській області №312 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення зі служби з ОВС в запас ЗС України за пунктом 64 «Г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС капітана міліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору карного розшуку Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області, 06.11.2015; поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області з 07.11.2015. Цим же наказом ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за пунктом 64 «Г» (скорочення штатів) 28.04.2016.

Відзив відповідача прийнятий судом до розгляду.

05.02.2020 позивач надіслав до суду відповідь від 04.02.2020 №08-08/141 на відзив, у якій зазначено, що відповідно до частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення, а саме допомога по безробіттю виплачена громадянину ОСОБА_1 на суму 3779,47 грн під час його перебування на обліку в центрі зайнятості за період з 15.12.2015 до 29.02.2016 підлягає стягненню з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, а тому позов є повністю обґрунтованим щодо заявлених в ньому вимог та підлягає до задоволення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 27 липня 2007 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області №312 о/с від 06.11.2015 капітана міліції Хижняка Олександра Сергійовича - оперуповноваженого сектору карного розшуку Соснівського районного відділу в місті Черкаси УМВС, 06 листопада 2015 року звільнено в запас Збройних Сил України за пунктом 64 «Г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію».

08.12.2015 ОСОБА_1 звернувся із заявою у Черкаський міський центр зайнятості про надання статусу безробітного (а.с. 5) та заявою у Черкаський міський центр зайнятості про призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с. 6).

Відповідно до статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» 08.12.2015 ОСОБА_1 зареєстрований у Черкаському міському центрі зайнятості згідно з персональною карткою №00009 та отримав статус безробітного (10).

15.12.2015 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі та відповідно до якого розпочато виплату допомоги по безробіттю з 15.12.2015.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року у справі №823/183/16 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу адміністративний позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2016 року апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області задоволено, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року у справі №823/183/16 скасовано. У задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2016 року, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року залишено в силі.

22.05.2019 управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Соснівським РВ УМВС у м.Черкаси прийнято наказ №351 о/с на виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 27.04.2016 у справі №823/183/16, яким скасовано пункт наказу УМВС в Черкаській області №312 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення зі служби з ОВС в запас ЗС України за пунктом 64 «Г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС капітана міліції Хижняка О.С., оперуповноваженого сектору карного розшуку Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області. 06.11.2015 Хижняка О.С. поновлено на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області з 07.11.2015.

28.04.2016 ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за пунктом 64 «Г» (скорочення штатів) (а.с. 11).

Згідно з наказом Черкаського міського центру зайнятості №НТ160311 від 11.03.2016 Хижняку О.С. припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію його як безробітного.

28.05.2019 ОСОБА_1 повторно звернувся до Черкаського міського центру зайнятості по питанню сприяння у працевлаштуванні, у зв`язку з відсутністю підходящої роботи на підставі поданої заяви та у відповідності до статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» гр. ОСОБА_1 було надано статус безробітного з 28.05.2019.

04.06.2019 ОСОБА_1 на підставі поданої заяви було призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до пунктів 1, 3, 4 статті 22 та пункту 1 статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

При реєстрації Хижняк О.С. надав витяг з наказу Управління МВС України в Черкаській області №351 о/с від 22.05.2019 зі змісту якого фахівцям Черкаського міського центру зайнятості стало відомо, що вказаним наказом скасовано пункт наказу Управління МВС України в Черкаській області від 06.11.2015 №312 о/с в частині звільнення зі служби ОСОБА_1 та поновлено його на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Соснівського РВ в м.Черкаси УМВС з 07.11.2015 та повторно скорочено із займаної посади з 28.04.2016.

З метою перевірки отриманої від ОСОБА_1 інформації Черкаським міським центром зайнятості було проведено розслідування страхового випадку, результати якого були оформлені Актом перевірки достовірності даних безробітних, розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №2300/372 від 12.06.2019, яким було встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ в період з 02.08.2003 до 28.04.2016 (а.с. 12).

Виплачене забезпечення - допомога по безробіттю безробітному ( ОСОБА_1 ) за період з 15.12.2015 до 29.02.2016 становить 3779,47 грн, що підтверджується довідкою Черкаського міського центру зайнятості (а.с. 16).

09.07.2019 позивачем направлено відповідачу вимогу №867 від 08.07.2019 про відшкодування коштів виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) безробітному ОСОБА_1 у сумі 3779,47 грн протягом 15 календарних днів після отримання цього повідомлення (а.с. 14).

Вимогу вручено уповноваженому представнику відповідача 15.07.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 15). Вимога залишилась без відповіді та задоволення.

Оскільки відповідач не повернув виплачене забезпечення (допомогу по безробіттю) у розмірі 3779,47 грн у добровільному порядку, Черкаський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом про їх стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області в примусовому порядку.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Згідно з положеннями частини 1 статті 1, частини 1 статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; одним із видів такого забезпечення за цим Законом, зокрема, є: допомога по безробіттю.

Пунктом 8 частини 1 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (частина 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», пункт 5 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198, далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», пункт 37 підпункт 1 Порядку, Центр зайнятості припиняє реєстрацію особи як безробітної та виплату їй допомоги по безробіттю, зокрема, з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Повернення виплачених безробітному коштів здійснюється відповідно до частини 1 статті 34 та частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якими передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Функції виконавчої дирекції Фонду виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та цього Закону (частина 6 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

Указом Президента України №19/2013 від 16.01.2013 зі змінами, внесеними Указом Президента України №90/2013 від 26.02.2013, затверджено Положення про Державну службу зайнятості України, яким визначено, що Державна служба зайнятості України (далі - Служба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України, основним завданням якої є реалізація державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції. Статтею 5 цього Указу визначено, що до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням Державної служби зайнятості України та її територіальних органів, виконання їх функцій покладено на відповідні органи державної служби зайнятості.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є, зокрема роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно із пунктами 6, 7 «Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним», затвердженого 13.02.2009 Наказом Міністерства праці та соціальної політики України Державної податкової адміністрації України №60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України №7-1, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Матеріали справи свідчать, що з метою врегулювання спору щодо повернення виплачених ОСОБА_1 коштів у вигляді допомоги по безробіттю в позасудовому порядку, позивачем на адресу відповідача, направлялось відповідне повідомлення (а.с. 14). Проте, останнє залишене без задоволення, сума виплачених ОСОБА_1 коштів не повернута позивачу, що і зумовило останнього за захистом прав та охоронюваних законом інтересів звернутись до суду з даним позовом.

Окрім того, суд вважає за доцільне зазначити, що обов`язок роботодавця відшкодувати Центру зайнятості вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у тому випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Враховуючи, що Черкаським окружним адміністративним судом визнано звільнення ОСОБА_1 з посади незаконним, поновлено останнього на посаді, при цьому зазначені обставини стали підставою для втрати ОСОБА_1 заробітної плати, а в подальшому - для призначення та виплати йому допомоги по безробіттю, суд вважає, що позивач правомірно звернувся з позовом про стягнення з відповідача суми виплаченого забезпечення безробітному.

Наведене свідчить, що відповідач Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, є роботодавцем ОСОБА_1 в розумінні пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та зобов`язане виконати вимогу, визначену Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» щодо відшкодування позивачу допомоги по безробіттю, виплаченої безробітному ОСОБА_1 .

Як слідує із матеріалів справи, позивачем здійснено виплату допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 у розмірі 3779,47 грн за період з 15.12.2015 до 29.02.2016, яка підлягає відшкодуванню.

У пункті 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Численні законодавчі визначення поняття «роботодавець» зводяться до того, що ним є власник або уповноважений орган (керівник) юридичної особи або фізична особа, які використовують найману працю в межах трудових відносин (зокрема, Закони України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», «Про організації роботодавців, їх об`єднання, права і гарантії їх діяльності», тощо).

Як зазначалось вище, за ознаками використання праці та оформлення трудових відносин, відповідач підпадає під визначення роботодавця незаконно звільненого працівника. Отже, в силу частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» несе за це матеріальну відповідальність (грошове зобов`язання).

У відповідності до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням встановлених обставин у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення в примусовому порядку з відповідача 3779,47 грн виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю), підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, належним чином доведені та по суті не оспорені відповідачем.

Крім того суд зазначає, що дані спірні правовідносини виникли за участю суб`єкта владних повноважень (Черкаського міського центру зайнятості), який при цьому не здійснював владних управлінських функцій, а тому позов Черкаського міського центру зайнятості про стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області 3779,47 грн допомоги по безробіттю не є публічно-правовим, а отже підлягає розгляду у порядку господарського судочинства. Аналогічні висновки містяться в Постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі №21-2735а16.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні повністю, до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (вул.Смілянська, 57, м.Черкаси, 18001, ідентифікаційний код 08592537) на користь Черкаського міського центру зайнятості (вул.Гоголя, 330, м.Черкаси, 18015, ідентифікаційний код 21367756) 3779,47 грн виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) та 1921,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко