ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.03.2020 Справа № 908/563/20

м.Запоріжжя

Суддя Господарського суду Запорізької області Федорова Олена Владиславівна розглянувши

заяву комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради (69095, місто Запоріжжя, вул. Українська, буд. 29-а)

до боржника товариства з обмеженою відповідальністю «АВІА ПРАЙМ» (69069, місто Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 27, офіс 204)

про видачу судового наказу

Встановив:

Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради звернулося до Господарського суду Запорізької області з заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АВІА ПРАЙМ» заборгованість у розмірі 7860,00 грн., яка виникла за період з лютого 2017 по січень 2020 у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань по сплаті наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в рамках договору № 706/2017/02/нж від 15.02.2017.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2020 заяву про видачу судового наказу передано для розгляду судді Федоровій О.В.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 147-149 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено, зокрема, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктами 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Частиною 4 ст. 74 ГПК України встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст. ст. 76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зі змісту заяви, поданої КП «Наше місто» Запорізької міської ради, слідує, що заявник просить стягнути з боржника 7860,00 грн. заборгованості, яка виникла за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №706/2017/02/нж від 15.02.2017.

В тексті заяви заявник зазначає, що виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг (рішення Запорізької міської ради від 15.08.2016 №441. Розмір щомісячної оплати за надані послуги на дату укладання договору становить 250,08 грн. /133,95 кв.м. х 1,867 грн.) у т.ч. ПДВ.

Також є посилання на те, що в період з травня 2018 по січень 2020 щомісячна плата за надані послуги нарахування ведуться за новим тарифом, який встановлено рішенням Запорізької міської ради від 20.04.2018 № 175 та становить 3,988 грн., тому місячна плата складає 534,19 грн.

До заяви додано копію зазначеного договору, а також розрахунок заборгованості, якими, як зазначено в тексті заяви, підтверджуються вимоги до боржника.

Інших доказів на підтвердження правовідносин сторін у спірний період та виникнення заявленої до стягнення заборгованості у заяві не вказано та до неї не додано.

Суд зазначає, що сам по собі розрахунок основного боргу, без доказів на його обґрунтування не є належним доказом на підтвердження виникнення заявленої до стягнення заборгованості. Тому відомості, які зазначені заявником у розрахунках заборгованості, мають бути підтверджені відповідними доказами.

У розрахунку наведені відомості про часткову сплату боржником заборгованості, проте докази здійснення боржником цих оплат до заяви не додані.

Враховуючи вищевикладене, надані заявником розрахунки заборгованості з плати наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за спірний період не підтверджується відповідними доказами, тому з поданої заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги у заявленому розмірі.

Таким чином, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються доданими до неї документами; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення суми грошової заборгованості.

Згідно із ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає відповідний наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «АВІА ПРАЙМ» 7860,00грн. заборгованості на підставі п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у відповідності до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що зі змісту доданих до заяви про видачу судового наказу документів вбачається, що вони засвідчені від імені комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради юрисконсультом Рудь Д.О., однак докази на підтвердження повноважень вказаної особи засвідчувати копії документів від імені КП «Наше місто» ЗМР до заяви не надані.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст. ст. 148, 149, п. 1, 8 ч. 1, ч. 2 ст. 152, ст. ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити комунальному підприємству «Наше місто» Запорізької міської ради у видачі судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «АВІА ПРАЙМ» 7860,00 грн. заборгованості за надані послуги в рамках договору № 706/2017/02/нж від 15.02.2017.

2. Копію даної ухвали надіслати на адресу заявника та боржника у справі.

Звернути увагу учасників судового процесу, що з судовим рішенням можливо ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади: http://court.gov.ua/fair/sud5009/. Електронна адреса господарського суду Запорізької області: inbох@zp.arbitr.gov.ua.

Відповідно до ст. 235, п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України ухвала суду набрала законної сили 04.03.2020р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Федорова