ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.03.2020 Справа № 920/32/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Господарського суду Сумської області справу № 920/32/20

за позовом Комунального некомерційного підприємства «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради (вул. Нескучанська, 7, м. Тростянець, Сумська область, 42600, ідентифікаційний код 01981508),

до відповідача Фізичної особи-підприємця Краснікова Володимира Борисовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ),

про стягнення 176682,00 грн на підставі договору про закупівлю товарів, робіт або послуг за державні кошти № 711 від 13.11.2017, укладеного між сторонами,

за участю представників:

позивача Плахтиря А.А. (ген. директор), Іщуков А.Е. (довіреність № 01-14/998 від 05.03.2020)

відповідача Красніков В.Б., Куценко Є. Л. (довіреність № 210 від 17.02.2020)

установив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на свою користь 176682,00 грн. за поставку неякісного товару на підставі пункту 7.4.1 договору про закупівлю товарів, робіт або послуг за державні кошти № 711 від 13.11.2017, укладеного між сторонами, а також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2650,24 грн.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 13.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 920/32/20 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті в судове засідання на 18.02.2020; на 10:30.

05.02.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позову, пояснює, що позивачем у встановленому порядку та своєчасно не було заявлено про неякісність поставленої відповідачем продукції. Також у відзиві відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог позивача.

18.02.2020 розгляд зазначеної справи по суті не відбувся у зв`язку з лікарняним судді Котельницької В.Л., що унеможливлювало розгляд справи, однак не було підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Ухвалою суду від 20.02.2020 судове засідання у даній справі призначено на 05.03.2020.

05.03.2020 позивач подав до суду документи на підтвердження правонаступництва Комунального некомерційного підприємства «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради внаслідок реорганізації Комунального закладу «Тростянецька центральна районна лікарня» - рішення Тростянецької районної ради від 15.12.2017 «Про безоплатну передачу Комунального закладу «Тростянецька центральна районна лікарня» зі спільної власності територіальних громад сіл та міста Тростянецького району до комунальної власності Тростянецької міської об`єднаної територіальної громади» та рішення Тростянецької міської ради № 715 від 20.09.2018 «Про створення Комунального некомерційного підприємства «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради шляхом реорганізації (перетворення) Комунального закладу «Тростянецька центральна районна лікарня»».

Присутні у судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник проти позву заперечували з підстав, викладених у відзиві на позов, просили суд відмовити у задоволенні вимог позивача.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд зазначає наступне:

13.10.2017 Головою тендерного комітету Комунального закладу «Тростянецька центральна районна лікарня» затверджено тендерну документацію щодо проведення відкритих торгів на закупівлю металопластикових вікон - Код ДК 021:2015-44220000-8 «Столярні вироби», у кількості 22 шт. Місце поставки: 42600, Сумська область, м.Тростянець, вул. Нескучанська, 7. Строк поставки: до 30.11.2017.

У Додатку 3 «Технічні умови» до тендерної документації наведена інформація про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі: вікна металопластикові - Код ДК 021:2015-44220000-8 «Столярні вироби», зокрема, визначено наступні технічні характеристики: профіль відповідає вимогам ДСТУ Б В.2.6-23:2009 «Конструкції будинків і споруд. Блоки віконні та дверні. Загальні технічні умови»; кількість камер в ПВХ 5 камер та більше; монтажна ширина від 70 мм; приведений опір теплопередачі віконної конструкції має бути не менше 0,75м2*К/Вт згідно таблиці БДН В.2.6-31:2016 «Теплова ізоляція будівель»; допустиме значення повітропроникливості 6.0 кг/(м2.год); група горючості профілю Г4 (згідно ДСТУ Б В.2.7-130:2007); формула склопакету 4-16-4; фурнітура стальні, цільна, відкривання стулок в 2-х площинах, Roto NT поворотно-відкидна тощо.

Як зазначає позивач, аукціон по даній тендерній закупівлі відбувся 31.10.2017, де переможцем було визнано Фізичну особу підприємця Краснікова Володимира Борисовича.

13.11.2017 між Комунальним закладом «Тростянецька центральна районна лікарня» (замовником, правонаступником якого є позивач у справі, факт правонаступництва підтверджений Рішенням Тростянецької міської ради 13 сесії 7 скликання №715 від 20.09.2018 «Про створення Комунального некомерційного підприємства «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради») та Фізичною особою підприємцем Красніковим Володимиром Борисовичем (учасником, відповідачем у справі) на підставі проведеного тендеру (ідентифікатор закупівлі №UА-2017-10-13-001125-а) було укладено договір №711 про закупівлю товарів, робіт або послуг за державні кошти, за умовами якого Фізична особа підприємець Красніков Володимир Борисович зобов`язувався поставити замовнику вікна металопластикові Код ДК 021:2015-44220000-8 «Столярні вироби», а замовник зобов`язався прийняти і оплатити даний товар.

Відповідно до умов п. 1.2 договору найменування (номенклатура, асортимент) та кількість товару наведені у специфікації (Додаток 1 до цього договору), що є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до Специфікації відповідач зобов`язався поставити позивачеві у загальній кількості 22 металопластикових вікна на загальну суму 112794,00 грн.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським, кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договорами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на виконання умов договору №711 відповідно до підписаної специфікації поставив позивачу продукцію, визначену цією специфікацією вікна металопластикові Код ДК 021:2015-44220000-8 «Столярні вироби» у загальній кількості 22 шт., виписав позивачу рахунок фактуру № 1182692 від 08.11.2017 на суму 112794,00 грн.

13.11.2017 сторонами складено та підписано видаткову накладну № 17111479 від 13.11.2017 на суму 112794,00 грн, яка підтверджує факт отримання позивачем вказаної продукції.

Таким чином суд зазначає, що відповідачем свої зобов`язання по поставці позивачу металопластикових вікон виконані.

Позивач свої зобов`язання по оплаті поставленого товару також виконав, сплативши відповідачу суму, обумовлену договором, що підтверджується платіжним дорученням № 822 від 14.11.2017 на суму 112794,00 грн.

Тобто сторонами умови договору № 117 від 13.11.2017 про закупівлю товарів, робіт або послуг за державні кошти, укладеного відповідно до тендерної закупівлі, в частині поставки товару та його оплати виконано.

У той же час судом встановлено, що між сторонами у справі також 23.10.2017 був укладений договір № 649 про закупівлю товарів, робіт або послуг за державні кошти, за умовами якого відповідач зобов`язався поставити позивачеві вікна металопластикові Код ДК 021:2015-44220000-8 «Столярні вироби», а позивач зобов`язався прийняти ці вікна та оплатити їх вартість.

За умовами п. 1.2 даного договору найменування (номенклатура, асортимент) та кількість товару наведені у специфікації (Додаток 1 до цього договору), що є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до Специфікації відповідач зобов`язався поставити позивачеві у загальній кількості 12 металопластикових вікон на суму 63888,00 грн.

Факт виконання зобов`язань згідно умов даного договору сторони підтверджують рахунком-фактурою № 10122644 від 12.10.2017 на суму 63888,00 грн, видатковою накладною № 17101440 від 12.10.2017 на поставку товару на суму 63888,00 грн, платіжним дорученням № 786 від 03.11.2017 про сплату 63888,00грн.

При цьому суд звертає увагу, що поставка товару за видатковою накладною №17101440 відбулась 12.10.2017, тобто до дати затвердження Головою тендерного комітету Комунального закладу «Тростянецька центральна районна лікарня» тендерної документації щодо проведення відкритих торгів на закупівлю металопластикових вікон - Код ДК 021:2015-44220000-8 «Столярні вироби» - 13.10.2017 та дати укладання договору № 649 23.10.2017.

Суд наголошує, що умови договору № 649 не містять положень щодо поширення дії цього договору на відносини, що склались між сторонами до моменту його укладання, а відповідно до умов п. 10.1 цього договору він набирає чинності з дати підписання.

До того ж умови договору не містять положень, які б дали суду підстави вважати, що він укладений на виконання умов тендерної документації, затвердженої 13.10.2017 (зокрема у змісті договору відсутнє посилання на ідентифікатор закупівлі).

Доказів того, що договір № 649 від 23.10.2017 укладений між сторонами за наслідком проведення тієї ж тендерної закупівлі, що і договір № 711 від 13.11.2017 матеріали справи не містять, позивачем такі докази у ході розгляду справи також додатково не подавались.

Відтак суд доходить висновку, що поставка товару на суму 63888,00 грн відбулась 12.10.2017, тобто не на виконання умов договору № 649 від 23.10.2017, а сам договір № 649 від 23.10.2017 укладений між сторонами не у відповідності до тендерної документації, затвердженої 13.10.2017 щодо проведення відкритих торгів на закупівлю вікон металопластикових код ДК 021:2015-44220000-8 «Столярні вироби».

Окремо суд зазначає, що згідно прохальної частини позовної заяви позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 176682,00 грн коштів, при цьому як на підставу позову позивач посилається на умови п. 7.4.1 договору, які встановлюють відповідальність відповідача у вигляді штрафу за поставку неякісного товару у розмірі 20% від вартості неякісного товару.

Так, позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.02.2018 при перевірці якості проведених робіт тендерним комітетом КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня» з залученням техніка лікарні були проведені заміри вікон металопластикових та встановлено, що встановлені 34 вікна практично з шириною 60 мм, що по кількості камер відповідає 3 камерним, у той час як за умовами тендеру, виконавець робіт повинен був поставити вікна з монтажною шириною 70 мм та кількістю камер ПВХ 5 та більше. Головною метою монтажної ширини є збільшення енергозберігаючих характеристик, що є важливими для комунального закладу.

14.02.2018 відбулося засідання Тендерного комітету КЗ «Тростянецька ЦРЛ», де було прийнято рішення направити відповідачеві вимогу про усунення виявлених порушень, а саме замінити вікна металопластикові відповідно до заявлених вимог у тендерній документації із наступними параметрами: кількість вікон 34; кількість камер ПВХ 5 та більше, монтажна ширина від 70 мм. При цьому було надано термін усунення недоліків 30 календарних днів.

Вимога про усунення недоліків ФОП Краснікову В.Б. була направлена 15.02.2018 за вих. № 01-14/1036.

Відповідач у ході переписки з позивачем неодноразово визнавав, що в зв`язку з тим, що роботи виконувались в стислі терміни та в кінці року, була допущена помилка у використанні віконного профілю з поперечним перетином 60 мм з 4 тепловими камерами та просив не змінювати вже змонтований віконний профіль, а пропонував замінити склопакети на більш енергозберігаючі за власний рахунок (листи б/н від 01.03.2018, № 63 від 17.10.2018).

У зв`язку з тим, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань по встановленню інших, більш енергоефективних склопакетів, позивач з посиланням на умови п. 7.4.1 договору (щодо можливості застосування штрафу у розмірі 20% вартості неякісного товару у разі поставки товару неналежної якості) звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь 176682,00 грн.

Однак суд зауважує, що кошти у розмірі 176682,00 грн (предмет спору у справі) становлять суму договорів № 649 від 23.10.2017 та № 711 від 13.11.2017 і аж ніяк не відповідають розміру штрафу у розмірі 20%, визначеного умовами п. 7.4.1 договорів.

Щодо підстав для можливості застосування до відповідача такої міри відповідальності як штраф за поставку товару, який не відповідає технічним умовам тендерної документації, суд зазначає наступне.

Відповідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами статті 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Умовами договору № 711 від 13.11.2017 передбачено, що у разі порушення зобов`язань за цим договором може настати такий правовий наслідок сплата штрафних санкцій; за порушення учасником (відповідачем) умов зобов`язання щодо якості товару стягується штраф у розмірі 20 відсотків вартості неякісного товару (пункти 7.4, 7.4.1 договору).

Судом встановлено, що на виконання умов договору № 711 відповідачем були поставлені позивачу металопластикові вікна у кількості 22 шт., на загальну суму 112794,00 грн, що відповідає умовам тендерної закупівлі.

Вказані вікна були прийняті позивачем як замовником без зауважень та були встановлені у медичному закладі і використовуються з моменту встановлення і до теперішнього часу.

Змістом ч. 1-2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки (укладений договір має саме таку правову природу) продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За спірним договором відбулась поставка товару виробничо-технічного призначення, приймання якої за якістю мало би відбуватись у відповідності до положень Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР № П-7 від 25.04.1966, відповідно до якої саме на замовника покладається відповідальність за належний огляд поставленого товару, за його перевірку вимогам до якості і комплектності та за своєчасне виявлення недоліків.

Згідно ч. 3 ст. 268 Господарського кодексу України у разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості.

Інструкція № П-7 визначає, що її вимоги можуть бути застосовані у всіх випадках, коли умовами договору не передбачений інший порядок приймання продукції. Отже, за відсутності у договорі відповідних умов щодо порядку прийняття товару за якістю, до правовідносин між сторонами такого договору застосовуються приписи Інструкції № П-7.

При цьому, необхідно розрізняти дві події. Перша це строки та порядок прийняття товару. Друга це строки та порядок складання Акту прихованих недоліків у разі їх виявлення під час прийняття товару.

Отже, за відсутності інших умов, погоджених сторонами у договорі, Інструкція № П-7 допускає прийняття товару за якістю, за умови міжміської поставки, протягом 20 днів (щодо продукції, що швидко псується не пізніше 24 годин) з дня її отримання отримувачем від перевізника (постачальника); при поставці в межах одного міста не пізніше 10 днів.

Під час виявлення невідповідності якості отриманого товару вимогам стандартів, технічних умов, покупець зупиняє подальше прийняття товару та складає Акт, в якому зазначається кількість оглянутого товару та характер виявлених під час такого прийняття дефектів (недоліків).

Судом встановлено, що ні під час прийняття поставлених відповідачем металопластикових вікон, ні в інший строк (аж до 14.02.2018) позивачем не було заявлено про неякісність поставленого товару, відповідні Акти складені не були.

Як встановлено судом, вимог щодо поставки неякісного товару позивачем не заявлено, а лише зазначено про поставку відповідачем товару, який не відповідає вимогам, заявленим у тендерній документації.

Умов щодо відповідальності у вигляді штрафу сторони, яка здійснювала поставку металопластикових вікон позивачу, за поставку таких вікон хоча і належної якості, однак такої, що не відповідає тендерним умовам, ані умови укладеного між сторонами договору, ані вимоги цивільного законодавства і зокрема Закону України «Про здійснення державних закупівель» не містять.

Інструкція № П-7 також роз`яснює, що прихованими недоліками визнаються недоліки, які не були виявлені під час звичайної для даного виду продукції перевірки, та виявлені лише у процесі обробки, підготовки до монтажу, у процесі монтажу, використання та зберігання продукції.

У такому випадку, сторони у 5-денний строк складають Акт прихованих недоліків, але не пізніше 4 (чотирьох) місяців з дня отримання товару на склад (якщо інше не погоджене сторонами). У випадку, якщо на товар встановлений гарантійний строк, то Акт складається протягом 5 (п`яти) днів з дня виявлення цих недоліків, але у межах гарантійного строку.

Доказів складання Акту прихованих недоліків чи будь-яких інших актів, складених у ході монтажу поставлених відповідачем металопластикових вікон матеріали справи не містять.

Стаття 678 Цивільного кодексу України встановлює правові наслідки передання товару неналежної якості.

Так, за змістом частин 1 та 2 вказаної статті покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Доказів звернення позивача до відповідача з відповідними вимогами матеріали справи не містять, у той же час у матеріалах справи наявна переписка сторін щодо можливості заміни склопакетів за рахунок відповідача внаслідок поставки вікон, енергоефективність яких не відповідає заявленим позивачем вимогам.

Судом у ході розгляду даної справи встановлено, що позивачем з моменту встановлення поставлених відповідачем металопластикових вікон і до моменту проведення перевірки якості робіт 14.02.2018, тобто протягом майже усього опалювального сезону 2017-2018 років претензій щодо якості (невідповідності технічним умовам тендерної документації) металопластикових вікон останньому не пред`являлось.

Умови ж укладеного договору передбачають можливість застосування до відповідача штрафу у розмірі 20 % від вартості поставленого неякісного товару у разі поставки неякісного товару, однак заявлена позивачем до стягнення сума не відповідає розміру штрафу, який міг би бути застосований до відповідача у разі доведення факт у поставки неякісного товару.

Тим більше судом встановлено, що на пред`явлені позивачем зауваження щодо такої невідповідності, відповідач відреагував шляхом надання пропозиції щодо заміни за власний рахунок склопакетів у поставлених вікнах на більш енергоефективні.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 78 даного Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд доходить висновку, що позивачем не доведено як факт поставки товару неналежної якості, так і розмір заборгованості, оскільки заявлена до стягнення сума не відповідає положенням п.7.4.1 договору № 711 від 13.11.2017, а тому вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та не підлягають задоволенню.

Клопотання відповідача про застосування позовної давності, викладене у відзиві на позов, суд залишає без задоволення, оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові по суті позовних вимог (через їх необґрунтованість та недоведеність), а також суд звертає увагу відповідача, що з моменту виявлення недоліків продукції, протягом 2018 року між сторонами проводилась переписка з приводу поставки вікон, що не відповідали технічним характеристикам тендерної документації, відповідач визнав, що ним були поставлені вікна інші ніж передбачалось умовами спірного договору та надав згоду на заміну встановлених склопакетів за власний рахунок, що свідчить про визнання претензій замовника та переривання позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України суд залишає за позивачем витрати по сплаті судового збору у зв`язку з відмовою у позові.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 10.03.2020.

Суддя В.Л. Котельницька