ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2020 р. м. Київ Справа № 911/2869/19

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., за участю секретаря судового засідання Бойко О.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом

заступника прокурора Чернігівської області (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9) в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3, код 39411771)

до

фермерського господарства «Олександр» (08423, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Соснова, пров. Леніна, 3, код 32090362)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 );

Головне управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14, код 39817550)

про витребування земельної ділянки з незаконного володіння

за участю представників учасників справи:

від прокуратури: Набок Ю.В.;

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

від третьої особи: ОСОБА_2 ;

18.11.2019 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява заступника прокурора Чернігівської області (далі далі по тексту - прокурор) від 12.11.2019 № 05/1-1313-19 в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі по тексту - позивач) до фермерського господарства «Олександр» (далі по тексту - відповідач, ФГ «Олександр»), в якій прокурор просить суд витребувати з незаконного володіння фермерського господарства «Олександр» на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельну ділянку площею 2,0 га кадастровий номер :02:005:0238 для ведення особистого селянського господарства на території Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Обгрунтовуючи позовні вимоги прокурор посилається на те, що земельна ділянка є такою, що вибула з власності держави поза її волею, а тому підлягає витребуванню у добросовісного набувача - ФГ «Олександр», яке на даний час вважається її власником на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.11.2018, укладеного між ФГ «Олександр» та ОСОБА_1 , який не мав права її отримувати та відчужувати.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2869/19, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 18.12.2019. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 /третя особа) та Головне управління Держгеокадастру у Київській області (далі по тексту - ГУ Держгеокадастру у Київській області /третя особа) в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

16.12.2019 до Господарського суду Київської області від представника третьої особи - ГУ Держгеокадастру у Київській області надійшли письмові пояснення від 13.12.2019 № 04-15/1888, в яких зазначає, що згідно наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області від 19.06.2018 № 10-5506/15-18-сг ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення останньому земельної ділянки та надано у власність земельну ділянку площею 2,0 га (кадастровий номер :02:005:0238) із земель сільськогосподарського призначення розташованої на території Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького ройону Київської області, поряд із тим звертаючись до Головного управління Держгеокадастру у Київській області із клопотанням про відведення земельної ділянки, ОСОБА_1 було зазначено, що ним раніше не було використано права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. За твердженням третьої особи ОСОБА_1 надано недостовірну інформацію Головному управлінню Держгеокадастру у Київській області щодо того, що ним не було раніше використано права отримання земельної ділянки, що стало підставою для відведення земельної ділянки на його користь.

Також, за доводами третьої особи, державний реєстратор, на підставі ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», встановлює відповідність заявлених прав та поданих документів вимогам законодавства, а управління розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Київської області, однак не наділене повноваженнями щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно, в тому числі на земельні ділянки.

Ухвалою суду від 18.12.2019, із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 22.01.2020.

23.12.2019 на адресу суду від прокуратури Чернігівської області надійшли письмові пояснення від 20.12.2019 № 05/3-1313-19, в яких прокурором викладено аргументи з приводу письмових пояснень наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області.

Ухвалою суду від 22.01.2020, із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті на 19.02.2020.

В судове засідання 19.02.2020 з`явилися прокурор та представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

Прокурор в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник третьої особи проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Відповідач процесуальним правом на подання відзиву не скористався, явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвал за адресою, яка відповідає адресі місцезнаходження відповідача зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор в обгрунтування позовних вимог вказував на ту обставину, що наказ ГУ Держгеокадастру у Київській області від 19.06.2018 № 10-5506/15-18-сг видано незаконно та з порушенням вимог земельного законодавства, адже станом на час отримання спірної земельної ділянки ОСОБА_1 вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства шляхом отримання земельної ділянки державної власності на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями відповідних заяв та клопотань.

Прокурор зазначив, що ОСОБА_1 при зверненні до ГУ Держгеокадастру у Київській області із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянин надав неправдиві відомості щодо реалізації свого права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної власності, а ГУ Держгеокадастру у Київській області не перевірило відповідних обставин, що свідчить про порушення ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України під час видачі спірного наказу та передачі у власність спірної земельної ділянки.

Також, прокурор стверджує, що після набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0238, остання була віджучена на користь ФГ «Олександр» на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.2018, серія та номер 1514.

На підтвердження своїх доводів прокурором надано Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.10.2019 №№ 186011473, 186011302, з яких вбачається, що 30.05.2017 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровиим номером :02:000:4013 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 08.02.2017 № 25-2251/14-14-сг та 21.06.2018 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровиим номером :02:005:0238 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області області від 19.06.2018 № 10-5506/15-18-сг.

Також, з довідки від 24.10.2019 № 186011302 вбачається, що 29.11.2018 ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу відчужено спірну земельну ділянку на користь ФГ «Олександр», що підтверджується внесеними записами до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В зв`язку з викладеним вище прокурор вважає, що ФГ «Олександр» придбав земельну ділянку з кадастровиим номером :02:005:0238 у особи, яка не мала права на її отримання та відчуження, оскільки ОСОБА_1 незаконно використав право на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, наслідком чого стало вибуття земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, тож прокурор просить суд витребувати з незаконного володіння ФГ «Олександр» на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером :02:005:0238 для ведення особистого селянського господарства на території Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги прокурора підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 19 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.ст. 18, 19 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Землі України за основним цільовим призначенням, зокрема, поділяються на землі сільськогосподарського призначення;

Відповідно до ч. 4 ст. 116 та п. б) ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 3 ст. 22, ч. ч. 1, 3 ст. 116, ч. 6 ст. 118, ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 31.08.2016 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустроую щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, орієнтовною площею 2 га. Одночасно зазначивши, що ним не використано право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за зазначеним цільовим призначенням.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 20.09.2016 № 25-14875/14-16-сг «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою» громадянину ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розташованої на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, орієнтований розмір ділянки 2,000 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03).

26.01.2017 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою, в якій просив затвердити «Проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області» та передати земельну ділянку у власність.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 08.02.2017 № 25-2251/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність»: затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області; надано у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :02:000:4013), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області; встановлено, що право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :02:000:4013) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується Інформаційними довідками із відповідного реєстру, копії яких наявні в матеріалах справи.

Також, 27.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Київській області із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, розташованої в межах Строківської сільської (селищної) ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Крім того, у вказаному клопотанні ОСОБА_1 засвідчив, що ним раніше не використано права на безоплатну приватизацію земельної ділянки за цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Київській області від 11.04.2018 № 10-3188/15-18-сг «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» надано дозвіл громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розташованої на території Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, орієнтований розмір ділянки 2,000 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

26.01.2017 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Київській області із клопотанням, в якому просив затвердити документацію із землеустрою та передати безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером: :02:005:0238, площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Київській області від 19.06.2018 № 10-5506/15-18-сг (далі по тексту - наказ № 10-5506/15-18-сг) «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність»: затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; надано у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :02:005:0238), для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; встановлено, що право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :02:005:0238) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 та в подальшому припинено шляхом відчуження такого права на користь ФГ «Олександр», що підтверджується наявними у відповідному реєстрі відомостями.

З наведеного вбачається, що як станом на момент звернення ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Київській області із клопотанням про надання дозволу на розробку документації, так і станом на момент видачі ГУ Держгеокадастру у Київській області наказу № 10-25506/15-18-сг ОСОБА_1 вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах визначених норм безоплатної приватизації - площею 2,0 гектара.

Згідно наданих пояснень ГУ Держгеокадастру Київської області не заперечувало відносно того, що земельна ділянка ОСОБА_1 була видана повторно, при цьому зазначивши, що останній ввів в оману управління стосовно використання ним права на безоплатне отримання землі. Крім того, ГУ Держгеокадастру Київської області зазначило, що згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» саме державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав та поданих документів вимогам законодавства, а управління розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Київської області, однак не наділене повноваженнями щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно, в тому числі на земельні ділянки.

Щодо вказаних доводів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою (ч.ч. 1, 2 ст. 79-1, ст. 194 Земельного Кодексу України).

Статтями 2, 6, 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з пп. 4, 5, 198, 199 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей. Крім випадків, передбачених пунктами 162 і 163 цього Порядку, відомості Державного земельного кадастру надаються, зокрема, громадянам у формі довідки про наявність у Державному земельному кадастрі відомостей про одержання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації за певним видом її цільового призначення (використання) за формою згідно з додатком 51 (з метою додержання вимог частини четвертої статті 116 Земельного кодексу України). Надання відомостей з Державного земельного кадастру, передбачених пунктом 198 цього Порядку, здійснюється державними кадастровими реєстраторами відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Згідно додатку 51, що визначає форму довідки про наявність у Державному земельному кадастрі відомостей про одержання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації за певним видом її цільового призначення (використання), пошук інформаці до вказаної довідки може здійснюватись за такими даними: кадастровий номер, власник (користувач): прізвище, ім`я по батькові/найменування, податковий номер/номер та серія паспорта фізичної особи.

Отже, враховуючи наведені норми та надані ними органам державної влади повноваження, зокрема, в частині ведення Державного земельного кадастру, суд дійшов висновку, що ГУ Держгеокадастру у Київські області під час розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення не був позбавлений можливості здійснити перевірку наданих заявником документів та відомостей стосовно одержання ним у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації за певним видом її цільового призначення з метою додержання вимог ст. 116 Земельного кодексу України.

З огляду на викладене суд вважає необгрунтованими доводи ГУ Держгеокадастру у Київські області про введення останнього в оману стосовно використання заявником права на одержання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації за певним видом її цільового призначення (використання), та неможливості здійснення перевірки вказаних заявником відомостей.

Таким чином, суд дійшов висновку, що передачу земельних ділянок безоплатно у власність громадянина ОСОБА_1 в межах визначених норм безоплатної приватизації по одному й тому ж виду використання - для ведення особистого селянського господарства, проведено двічі, а тому наказ № 10-25506/15-18-сг, яким вдруге для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку державної власності, суперечить приписам ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України та принципам земельного законодавства, зокрема рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За змістом ст. 330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, за змістом наведених норм законодавства передбачено необхідність встановлення обставин вибуття майна із володіння власника, який вважає своє право власності порушеним та вимагає повернення майна, а не в особи, яка в подальшому здійснила продаж цього майна останньому набувачу.

Витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна, відповідачем - особа, яка незаконно володіє майном, тобто заволоділа ним без достатньої правової підстави.

Предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предметом доказування у справах за такими позовами є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то обставини, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, у тому числі не з його волі, перебування його в натурі у відповідача тощо. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

Вказаний спосіб захисту орієнтований на захист безпосередньо права власності і не пов`язаний з будь-якими конкретними зобов`язаннями між власником і порушником.

Відповідно до ст.ст. 318, 324 Цивільного кодексу України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Як вже встановлено судом земельну ділянку ФГ «Олександр» надано у власність ОСОБА_1 з порушенням вимог законодавства, оскільки своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства останній вже використав раніше, а тому подальше відчуження земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером :02:005:0238 на користь ФГ «Олександр» відбулось з порушенням вимог законодавства.

Згідно наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0238 є ФГ «Олександр».

Вказане дає суду підстави дійти висновку, що спірна земельна ділянка вибула з державної власності без достатньої правової підстави, поза волею власника - Українського народу, коли як видача ГУ Держгекадастру у Київській області наказу № 10-5506/15-18-сг не свідчить про наявність у держави, яка діє від імені Українського народу, волі на вибуття вказаної землі з державної власності з огляду на неправомірність дій відповідного органу державної влади по передачі цієї землі у власність.

Необхідно також зауважити, що власник майна, з дотриманням вимог статті 388 Цивільного кодексу України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна.

У спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначених наказів без заявлення вимоги про визнання їх незаконними та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не тягнуть правових наслідків, на які вони спрямовані.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, від 11.02.2020 у справі № 922/614/19.

Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :02:005:0238 вибула з державної власності поза волею власника - Українського народу, який делегував свої права державі в особі відповідних органів, суд дійшов висновку, що подальше відчуження спірної земельної ділянки, та набуття її у власність ФГ «Олександр» відбулось з порушенням вимог ст.ст. 328, 330 Цивільного кодексу України, тож земельна ділянка підлягає витребуванню у ФГ «Олександр» на користь держави в особі позивача, як центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов заступника прокурора Чернігівської області задовольнити в повному обсязі.

Витребувати з незаконного володіння фермерського господарства «Олександр» (код 32090362) на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером :02:005:0238 для ведення особистого селянського господарства на території Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Стягнути з фермерського господарства «Олександр» (08423, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Соснова, пров. Леніна, 3, код 32090362) на користь прокуратури Чернігівської області (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, код 02910114) 1921,00 гривень судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 06.03.2020.

Суддя Р.М. Колесник