ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" березня 2020 р. Справа № 911/509/20

Суддя Бацуца В. М. розглянувши заяву та додані до неї матеріали

за заявою Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства", (07100, вул. Військових Будівельників, буд. 8, м. Славутич, Київська область)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний комунальний сервіс - Енергосервісна компанія", (07101, просп. Дружби Народів, буд. 15/1А, м. Славутич, Київська область)

про видачу судового наказу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

КП "Управління житлово-комунального господарства" звернулось в господарський суд Київської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою до ТОВ "Сучасний комунальний сервіс - Енергосервісна компанія" про стягнення основної заборгованості у розмірі 26 624, 36 грн, що виникла внаслідок невиконання боржником свого обов`язку щодо оплати у повному обсязі вартості використаної теплової енергії за договором № 17-17-Т від 01.04.2017 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Розглянувши заяву заявника про видачу судового наказу у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що вказана заява є такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

2. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

3. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

4. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 148 цього ж кодексу судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

2. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно з ст. 150 цього ж кодексу заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

2. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

3. До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

4. Якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник в подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви, виключно в електронній формі.

5. Заявник має право відкликати заяву про видачу судового наказу до її розгляду судом.

Як вбачається із відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням (адресою реєстрації), поштовим індексом боржника є: 07101, просп. Дружби Народів, буд. 15, оф. 1А, м. Славутич, Київська область.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що вказана заява містить невірне місцезнаходження (адресу реєстрації), поштовий індекс боржника 07101, просп. Дружби Народів, буд. 15/1А, м. Славутич, Київська область, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

До вказаної заяви в якості доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, заявником додано договір № 17-17-Т від 01.04.2017 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді з відповідними додатками до нього; рахунки-фактури № тп-000000210 від 28.02.2019 р. на суму 4 477, 24 грн, № тп-000000319 від 31.03.2019 р. на суму 5 694, 35 грн, № тп-000000411 від 30.04.2019 р. на суму 1 999, 55 грн, № 000000454 від 30.06.2019 р. на суму 21, 73 грн, № тп-000000505 від 31.10.2019 р. на суму 1 586, 59 грн, № тп-000000595 від 30.11.2019 р. на суму 3 694, 81 грн, № тп-000000708 від 31.12.2019 р. на суму 4 303, 37 грн, № тп-000000021 від 31.01.2020 р. на суму 4 846, 72 грн; акт про використану теплову енергію за лютий 2019 р. на суму 4 477, 24 грн, акт про використану теплову енергію за березень 2019 р. на суму 5 694, 35 грн, акт про використану теплову енергію за квітень 2019 р. на суму 1 999, 55 грн, акт про використану теплову енергію за травень 2019 р. на суму 0, 00 грн, акт про використану теплову енергію за червень 2019 р. на суму 21, 73 грн, акт про використану теплову енергію за жовтень 2019 р. на суму 1 586, 59 грн, акт про використану теплову енергію за листопад 2019 р. на суму 3 694, 81 грн, акт про використану теплову енергію за грудень 2019 р. на суму 4 303, 37 грн, акт про використану теплову енергію за січень 2020 р. на суму 4 846, 72 грн; лист позивача № 01-07-16/136 від 31.01.2020 р. про направлення відповідних рахунків-фактур та актів про використану теплову енергію відповідачу та інші документи.

Згідно з п. 1.1. Договору Енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати Споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних обсягах на об`єкт, розташований за адресою: м. Славутич, проспект Дружби Народів, буд. 15/1А, загальною площею 93,60 м2, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 6.7. Договору Споживач щомісячно до 1-го числа поточного місяця перераховує на розрахунковий рахунок Енергопостачальної організації попередню оплату у розмірі 70% від суми послуг з постачання теплової енергії за поточний місяць, відповідно до заявлених обсягів постачання та затверджених тарифів на теплову енергію. Остаточний розрахунок проводиться Споживачем після пред`явлених Енергопостачальною організацією відповідних рахунків на оплату та актів виконаних робіт протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунків.

Як вбачається із матеріалів справи, вищевказані акти про використання теплової енергії підписані лише повноважною особою заявника і не містять підписів повноважної особи боржника, а отже не є підписаними обома сторонами договору, а тому такі акти не можуть бути достатніми, належними та допустимими доказами надання послуг за договором у період з лютого 2019 р. по січень 2020 р.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, до вказаної заяви заявником не додано усіх достатніх, належних та допустимих доказів, що б підтверджували обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а саме належним чином оформлені та підписані акти про надання послуг чи інші первинні документи, що не відповідає вимогам ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, і відсутність яких не підтверджує наявність і виникнення у заявника вищевказаної грошової вимоги до боржника на заявлену суму.

Статтею 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;

4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї частини;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

2. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

3. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

4. Суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

5. Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Відповідно до ст. 153 цього ж кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

2. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про відмову заявнику у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 147, 148, 152, 153, 233 235, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви № 01-07-15/229 від 19.02.2020 р. (вх. № 525/20 від 25.02.2020 р.) Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний комунальний сервіс - Енергосервісна компанія" про стягнення основної заборгованості у розмірі 26 624, 36 грн за договором № 17-17-Т від 01.04.2017 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді.

2. Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца