РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2020Справа № 910/11091/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д. С., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профсталь"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грегорімаш"

про стягнення 21000 грн.

за участі представників:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: Мовчан Н.М., адвокат,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Профсталь" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грегорімаш" про стягнення перерахованих коштів за виготовлення ексцентрикового валу у розмірі 21000 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання згідно договору підряду, який був укладений між сторонами у спрощеній формі.

Ухвалою суду від 03.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Ухвалою суду від 20.11.2019 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

09.01.2020 судом винесено ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви.

Ухвалою суду від 30.01.2020 витребувано докази у позивача відповідно до частково задоволеного клопотання відповідача.

Ухвалою суду від 20.02.2020 заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Профсталь" проти заяви про уточнення до відзиву залишено без розгляду.

У відзиві на позов відповідач вказав, що сторонами не погоджено строків виконання робіт, оскільки у позивача були відсутні належні креслення. При цьому, перший варіант креслень наданий відповідачу електронною поштою 18.03.2019, другий варіант - 12.04.2019 по телефонній програмі, та третій лише 25.06.2019, який і виявився правильним. Помилки в кресленнях відповідачем виявлялися вже під час виконання робіт, у зв`язку з чим відповідач повідомляв позивача про загрозу якості або придатності виробу в разі його виконання за наданими кресленнями. Наведене зумовлювало відповідача розпочинати роботу спочатку та продовжувало строки її виконання, а також збільшило вартість робіт. Після висунення позивачем вимоги повідомити про стан робіт, відповідач здійснив оформлення перепустки для в`їзду на територію відповідача на автомобіль позивача, представники якого були допущені до виробничих приміщень, та які мали надати деталь для нарізки з`єднувальних зубців на валу. Однак, відповідна деталь позивачем донині не надана.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідачем були допущені помилки при виконанні робіт та останній не попереджав про збільшення кошторису на їх виконання. Отримавши попередню оплату, відповідач виконання робіт не здійснив, хоча надавав відповідний гарантійний лист.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначив позивач, між ним та відповідачем досягнуто усної домовленості щодо виготовлення ексцентрикового валу, у зв`язку з чим відповідачем виставлено рахунок на оплату від 18.03.2019 № 12 на суму 30000 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 5000 грн.

У свою чергу, позивач здійснив оплату за вказаним рахунком на суму 21000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18.03.2019 № 4021.

Відповідно до гарантійного листа від 18.04.2019 № 7/4 відповідач зазначив, що внаслідок не визначення в кресленні послідовності виконання робіт відповідачем допущено помилку, що зумовило придбання нової заготівлі та виготовлення валу наново. Також відповідач зобов`язався виготовити новий ексцентриковий вал протягом 14 робочих днів та в разі несвоєчасного виконання повного обсягу робіт сплатити штраф у розмірі 10 % від загальної суми.

Оскільки станом на 11.07.2019 відповідач роботи з виготовлення ексцентрикового валу не виконав, позивач звернувся до відповідача з відповідною вимогою № 65, в якій просив до 19.07.2019 повідомити про стан робіт та їх завершення, допустити представників позивача до перевірки, у разі невиконання чого позивач вимагав повернути до 19.07.2019 сплачені 21000 грн., відмовившись від договірних зобов`язань.

У вимозі від 22.07.2019 № 67 позивач просив повернути на його розрахунковий рахунок сплачені 21000 грн. внаслідок закінчення строків на виготовлення ексцентрикового валу та відсутності в ньому потреби позивача.

У відповіді на вказану вимогу відповідач у листі від 25.07.2019 № 25/7 повідомив, що ексцентриковий вал готовий на 80 %, однак оскільки у позивача відсутня в ньому потреба відповідач вирішив припинити роботи та зобов`язався повернути кошти. Однак зауважив, що будуть повернуті кошти, виручені внаслідок реалізації заготівлі, яка лишиться в результаті утилізації, та яку буде реалізовано для інших робіт.

02.08.2019 позивач направив відповідачу повідомлення № 77 про відмову від договору та просив повернути сплачені 21000 грн. до 09.08.2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 статті 638 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до частини 1 статті 641 Цивільного кодексу України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частиною 2 статті 642 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами укладений договір підряду у спрощений спосіб, за яким відповідач виставив рахунок-фактуру на оплату товару, а позивач вказаний рахунок частково оплатив.

Частинами 1, 2 статті 837 ЦК України унормовано, що за договором підряду одна сторона зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1 статті 846 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як слідує із матеріалів справи, позивач здійснив попередню оплату щодо виготовлення ексцентрикового валу в розмірі 21000 грн., який відповідач згідно з гарантійним листом від 18.04.2019 № 7/4 зобов`язався виготовити протягом 14 робочих днів.

Згідно з частиною 2 статті 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Утім, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем робіт по виготовленню ексцентрикового валу, незважаючи на визначення самим відповідачем строку такого виконання у листі від 18.04.2019 року.

Відтак, позивач неодноразово звертався до відповідача з листами щодо відмови від договору підряду та вимагав повернення сплачених грошових коштів, що відповідає передбаченому частиною 2 статті 849 ЦК України способу захисту прав замовника.

Одночасно, відповідачем не доведено вчинення позивачем дій, не направлених на сприяння виконання відповідачем робіт, та/або допущення недогляду позивачем, як замовником. Зокрема, такі твердження відповідача ґрунтуються лише на усних перемовинах між сторонами та їхній переписці в мобільному телефоні.

Відповідно до приписів статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 86 ГПК України).

Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем докази на підтвердження невиконання відповідачем підрядних робіт на суму 21000 грн. є більш вірогідними, ніж докази, надані відповідачем, з яких неможливо дійти безумовного висновку про виконання відповідачем підрядних робіт, передачу їх в повному обсязі або в частині позивачу, чи відмови позивача від отримання результатів таких робіт.

У той же час відповідач не позбавлений можливості реалізації визначених статтею 850 ЦК України прав підрядника за умови наявності відповідних доказів. Крім того, положення статті 853 ЦК України передбачають можливість продажу підрядником результатів його роботи в разі ухилення замовника від її прийняття. Разом із цим, матеріали справи таких доказів ухилення позивача від прийняття робіт (виконаної частини робіт) не містять.

Отже, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачем не спростовано відсутність доказів виконання робіт у розмірі сплаченої позивачем суми грошових коштів, тобто освоєння авансу, у зв`язку з чим такі грошові кошти підлягають поверненню.

Суд також вважає за необхідне наголосити на доктрині venirе соntrа fасtum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non соnсеdіt venirе соntra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venirе соntrа fасtum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті І.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Профсталь" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грегорімаш» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 67; ідентифікаційний код 41749328) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профсталь» (01003, м. Київ, вул. М.Бойчука, 43; ідентифікаційний код 30633869) 21000 (двадцять одну тисячу) грн. основного боргу, а також 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 02.03.2020.

Суддя К.В. Полякова