номер провадження справи 4/27/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2020 Справа № 908/178/20

м. Запоріжжя Запорізької області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент», (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, буд. 29-А)

до відповідача Запорізької митниці ДФС, (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, буд. 12)

про стягнення 29526,00 грн. немайнової шкоди

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Петриченко А.Є.

За участю представники сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

29.01.2020 до господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява б/н від 29.01.2020 (вх. № 203/08-07/20 від 29.01.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент», м. Запоріжжя до Запорізької митниці ДФС, м. Запоріжжя про стягнення 29526,00 грн. немайнової шкоди, завданої приниженням честі та гідності (шляхом демонстративного попирання законів України).

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2020 справу № 908/178/20 за вище вказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/178/20, справі присвоєно номер провадження справи 4/27/20, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 02.03.2020.

В судовому засіданні 02.03.2020 справу розглянуто та прийнято рішення.

Позивач в судове засідання 02.03.2020 не з`явився. 28.02.2020 через службу діловодства господарського суду Запорізької області від позивача надійшло клопотання про розгляд справи № 908/178/20 без участі представника ТОВ «Технохімреагент».

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши заявлене ТОВ «Технохімреагент» клопотання від 28.02.2020, дослідивши матеріали справи № 908/178/2о, суд дійшов висновку, що подане клопотання не суперечить приписам чинного процесуального законодавства, неявка представника позивача не перешкоджає вирішенню спору по суті, а тому клопотання про розгляд справи № 908/178/20 без участі представника ТОВ «Технохімреагент» судом задовольняється.

Відповідач в судове засідання 02.03.2020 також не з`явився, про причини неявки уповноваженого представника суд завчасно не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи № 908/178/20 відповідач повідомлявся ухвалою суду від 10.02.2020 про відкриття провадження у справі № 908/178/20, яка 14.02.2020 отримана уповноваженою особою Запорізької митниці ДФС, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 406).

За таких обставин, суд визнав за можливе судове засідання 02.03.2020 провести за відсутністю уповноваженого представника відповідача, оскільки вважає, що ним вжито достатньо заходів для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи № 908/178/20.

При цьому судом враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду справи, дату, час і місце проведення судових засідань у даній справі відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень» http://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

24.02.2020 через службу діловодства господарського суду Запорізької області від відповідача надійшло клопотання про залишення без розгляду позовної заяви ТОВ «Технохімреагент» до Запорізької митниці ДФС про стягнення 29526,00 грн. немайнової шкоди, завданої приниженням честі та гідності, на підставі п., п. 2, 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України. Подане клопотання мотивоване таким: подана до суду ТОВ «Технохімреагент» позовна заява не підписана, до позовної заяви не надано доказів сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Розглянувши клопотання Запорізької митниці ДФС про залишення без розгляду позовної заяви ТОВ «Технохімреагент», дослідивши матеріали справи № 908/178/20, суд відмовляє в задоволенні цього клопотання як заявленого процесуально необґрунтовано. При вирішенні клопотання суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (п. 17.1 Перехідних положень). Розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи в паперовій формі (п. 17.3 Перехідних положень).

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

01.12.2018 в газеті «Голос України» опубліковано оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Відповідно до наказу ДСА України від 22.12.2018 № 628 «Про проведення тестування підсистеми «Електронний суд» у місцевих та апеляційних судах» з 22.12.2018 у всіх місцевих та апеляційних судах розпочалась експлуатація підсистеми «Електронний суд» в тестовому режимі.

Статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» закріплено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Позовна заява б/н від 29.01.2020 (вх. № 203/08-07/20 від 29.01.2020) ТОВ «Технохімреагент» до Запорізької митниці ДФС про стягнення 29526 грн. немайнової шкоди, завданої приниженням честі та гідності (шляхом демонстративного попирання законів України) подана до суду через систему «Електронний суд».

При надходженні від ТОВ «Технохімреагент» позовної заяви б/н від 29.01.2020 (вх. № 203/08-07/20 від 29.01.2020) судом в Базі даних «Діловодство спеціалізованого суду» перевірено та підтверджено накладення на документ «Позовна заява про відшкодування збитків» ОСОБА_1 29.01.2020 електронного цифрового підпису.

За таких обставин, доводи відповідача, що подана до суду ТОВ «Технохімреагент» позовна заява не підписана є безпідставними.

Стосовно несплати позивачем судового збору при поданні позовної заяви б/н від 29.01.2020 (вх. № 203/08-07/20 від 29.01.2020), то за приписами п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Приймаючи до уваги, що вимогу про відшкодування за рахунок держави немайнової шкоди в розмірі 29526,00 грн. грн., завдану приниженням честі та гідності позивачем заявлено саме з підстав недотримання законів України представниками Запорізької митниці ДФС через надання суду під час в розгляду в Запорізькому окружному адміністративному суді справи № 280/1244/19 неправдивої, на думку позивача, інформації, то суд вважає, що вданому випадку позивач за подання такої позовної звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Також 25.02.2020 позивачем подано клопотання про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним, відповідно до якого позивач просить суд визнати недопустимими/неналежними/недостовірними докази, подані представником Запорізької митниці ДФС Прокоф`євим С.А., розглянувши яке суд відмовляє в його задоволенні як заявленому процесуально необґрунтовано, оскільки подане клопотання не містить посилань на жодну процесуальну норму. Крім того, при вирішенні даного клопотання судом враховано, що відповідно до ч. 11 ст. 80 ГПК України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Правовий аналіз приписів чинного законодавства свідчить про те, що правом на звернення до суду з клопотанням про виключення того чи іншого документа з числа доказів наділено лише особу, яка його подала. Вилучення з матеріалів справи доказів за клопотанням учасників справи чинним процесуальним законодавством не передбачено.

Крім того, 28.02.2020 до господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Техенергохім», м. Запоріжжя про вступ у справу № 908/178/20 як третьої особи з самостійними вимогами, відповідно до якої заявник просить суд не розглядати справу № 908/178/20 з початку.

Розглянувши заяву ТОВ «Техенергохім», м. Запоріжжя про вступ у справу № 908/178/20 як третьої особи з самостійними вимогами, суд не приймає вказану заяву до розгляду, виходячи з наступного.

За приписами ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Враховуючи, що станом на 02.03.2020 згідно інформації Бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» ТОВ «Техенергохім», м. Запоріжжя не подало відповідного позову до жодної із сторін у справі № 908/178/20, відсутні підстави для задоволення заяви ТОВ «Техенергохім», м. Запоріжжя про вступ у справу № 908/178/20 як третьої особи з самостійними вимогами.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та мотивовані посиланням на приписи ст. 56 Конституції України, згідно якої позивач просить суд відшкодувати за рахунок держави немайнову шкоду в розмірі 29526,00 грн., завдану приниженням честі та гідності. Позов пред`явлений позивачем з наступних підстав. Під час розгляду в Запорізькому окружному адміністративному суді справи № 280/1244/19 щодо рішення про визначення коду товару № КТ-UA-2018 від 19.11.2018 представником Запорізької митниці ДФС надано суду докази, які не були покладено в основу оскаржуваного рішення (переклад технічної інформації зроблений 15.05.019). Запорізький окружний адміністративний суд прийняв до уваги наданий представником Запорізької митниці ДФС доказ (переклад технічної інформації зроблений 15.05.019), який не був покладений в основу оскаржуваного рішення про визначення коду товару № КТ-UA-2018 від 19.11.2018, про що зазначено в рішенні від 10.06.2019 у справі № 280/1244/19. Позивач вважає, що таким чином діями представників Запорізької митниці ДФС порушується чинне законодавство України, чим принижується честь та гідність позивача. Позивач вважає, що належною компенсацією за приниження його честі та гідності шляхом демонстративного попирання законів України представниками Запорізької митниці ДФС буде розмір місячної оплати таких працівників в сумі 29526,00 грн., якими надано суду недостовірні докази. З урахуванням викладеного, позивач просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідачем на підставі ст., ст. 165, 251 ГПК України подано суду відзив на позовну заяву, в якому Запорізька митниця ДФС проти позову заперечила. Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач зазначив, що мотивуючи заявлені вимоги позивач посилається на справу Запорізького окружного адміністративного суду № 280/1244/19 щодо оскарження рішення про визначення коду товару № КТ-UA-2018 від 19.11.2018. Проте, позивачем в зазначеній судовій справі є ТОВ «Техенергохім». Отже, позивач у даній справі не має жодного відношення до адміністративної справи № 280/1244/19. Також відповідач зазначає, що позивачем не наведено доводів, які б підтверджували нанесення йому шкоди відповідно до законодавства, також не наведено жодного нормативного обґрунтування та не зазначено яким особистим немайновим правам позивача нанесено шкоду. Позивачем взагалі не доведено в чому саме полягає порушення його прав: або нанесення шкоди відповідним особистим немайновим благам позивача, або яким чином йому чиняться перешкоди у здійсненні його особистих немайнових прав. Відповідач зауважує, що відсутні докази причинного зв`язку між наданням суду недостовірних, на думку позивача, доказів та завданню шкоди честі і гідності позивача. Окрім того, позивачем жодним чином не доведений розмір заявленої до стягнення немайнової шкоди, завданої приниженням честі і гідності, оскільки позивачем не обґрунтовано, яким чином заробітна плат посадової особи за виконану роботу згідно наданих їй повноважень стосується доказів, наданих цією особою під час судового вирішення спору у справі № 280/1244/19, а також не зазначено чому розмір компенсації визначено саме в сумі щомісячної заробітної плати. На підставі викладеного, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті в судовому засіданні 02.03.2020.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення 29526,00 грн. немайнової шкоди, завданої позивачу приниженням честі та гідності шляхом демонстративного попирання законів України представниками Запорізької митниці ДФС під час судового розгляду справи № 280/1244/19.

Мотивуючи заявлені у даній справі вимоги позивач зазначає, що під час розгляду в Запорізькому окружному адміністративному суді справи № 280/1244/19 щодо рішення про визначення коду товару № КТ-UA-2018 від 19.11.2018 представником Запорізької митниці ДФС надано суду докази, які не були покладено в основу оскаржуваного рішення (переклад технічної інформації зроблений 15.05.019). Запорізький окружний адміністративний суд прийняв до уваги такі докази, про що зазначено в рішенні від 10.06.2019 у справі № 280/1244/19.

Разом із тим, з інформації, розміщеної на офіційному веб-порталі Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень» http://reyestr.court.gov.ua/, судом встановлено, що сторонами в адміністративній справі № 280/1244/19 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Техенергохім» (позивач) та Запорізька митниця ДФС (відповідач).

За таких обставин судом з`ясовано, що обставини, встановлені рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.06.2019 у справі № 280/1244/19, жодним чином не стосуються Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент», тобто позивача у справі № 908/178/20.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ч., ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України)

Моральна (нематеріальна) шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. (ч. 2 ст. 23 ЦК України)

Згідно статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (на теперішній час є чинною) зазначено: юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

При цьому, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Посилаючись на той факт, що під час розгляду в Запорізькому окружному адміністративному суді справи № 280/1244/19 щодо рішення про визначення коду товару № КТ-UA-2018 від 19.11.2018 представником Запорізької митниці ДФС надано суду докази, які не були покладено в основу оскаржуваного рішення, позивач жодними належними та допустимими доказами не довів суду, що вказане вище призвело до приниження його честі і гідності.

Стовно доводів позивача, наведених в обґрунтування розміру заявленої до стягнення суми немайнової шкоди, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

В п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (на теперішній час є чинною) відзначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9 цієї ж Постанови № 4 розмір Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає у межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

За таких обставин, суд зазначає, що позивачем жодним чином не доведений розмір заявленої до стягнення немайнової шкоди, завданої приниженням честі і гідності, оскільки позивачем не доведено, яким чином заробітна плата посадової особи Запорізької митниці ДФС за виконану роботу згідно наданих їй повноважень стосується доказів та інформації, наданих цією особою під час судового вирішення спору у справі № 280/1244/19, а також не доведено чому розмір компенсації визначено саме в сумі щомісячної заробітної плати.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем взагалі не доведено належними та допустимими доказами наявності в діях Запорізької митниці ДФС елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування за рахунок держави немайнової шкоди в розмірі 29526,00 грн., завданої приниженням ділової репутації.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

На позивача покладено обов`язок обґрунтувати своєї вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вище встановлені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» до Запорізької митниці ДФС про стягнення 29526,00 грн. немайнової шкоди, завданої приниженням честі та гідності (шляхом демонстративного попирання законів України) за недоведеністю.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на приписи ст. 129 ГПК України, приймаючи до уваги, що позивач у даній справі за подання позову про відшкодування за рахунок держави шкоди звільнений від сплати судового збору, та висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється.

Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент», м. Запоріжжя до Запорізької митниці ДФС, м. Запоріжжя про стягнення 29526,00 грн. немайнової шкоди, завданої приниженням честі та гідності, відмовити повністю.

Повне судове рішення складено « 05» березня 2020 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.