ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1063/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Максимів Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом: Керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави

до відповідача: Букачівської селищної ради

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства "Тиблевич"

про визнання незаконним та скасування п. 1.1 рішення сесії селищної ради від 24.04.2019 та звільнення земельної ділянки загальною площею 6,1452 га,

представники сторін в судове засідання не з`явилися.

З урахуванням ч. 3 ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суть спору.

Керівник Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області звернувся до суду в інтересах держави до Букачівської селищної ради та СФГ "Тиблевич" про визнання незаконним та скасування п. 1.1 рішення Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області №197-3/2019 від 24.04.2019 "Про надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення в оренду СФГ "Тиблевич" та звільнення одержаної, відповідно до договору оренди землі № 42 від 12.05.2019, земельної ділянки загальною площею 6,1452 га, яка розташована за межами с. Чернів на території об`єднаної територіальної громади Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області та має кадастровий номер :02:004:0006.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою суду від 30.09.2019 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 17.10.2019; учасникам справи встановлено строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

Розгляд справи неодноразово в підготовчому судовому засіданні відкладався та оголошувалась перерва, про що зазначено в ухвалах суду та протоколах судових засідань (17.10.2019, 26.11.2019, 17.12.2019, 27.12.2019, 16.01.2020). Строк підготовчого провадження продовжувався.

17.10.2019 до суду від відповідача, Букачівської селищної ради, надійшла заява №686 від 11.10.2019 (вх. № 17846/19), в якій останній просить розглядати справу без участі його повноваженого представника, разом з тим зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

28.10.2019 до суду від відповідача, СФГ "Тиблевич", надійшов відзив на позовну заяву № 25/10/19-1 від 25.10.2019 (вх. № 18661/19), в якому останній просить закрити провадження у даній справі з підстав відсутності предмету спору, а в разі відсутності рішення суду про закриття провадження у даній справі - в позовних вимогах прокурора відмовити в повному обсязі.

09.12.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив № 05.-2158вих-19 від 06.12.2019 (вх. № 21588/19).

26.12.2019 до суду відповідачем СФГ "Тиблевич" подано заяву № 26/12/19 від 26.12.2019 (вх. № 22868/19) про залишення позову без розгляду. В судовому засіданні 27.12.2019 представник фермерського господарствам заяву про залишення позову без розгляду підтримав, заяву про закриття провадження у справі (яку відображено у відзиві на позовну заяву № 25/10/19-1 від 25.10.2019 (вх. № 18661/19 від 28.10.2019) просив залишити без розгляду.

16.01.2020 до суду від відповідача - СФГ "Тиблевич" надійшло клопотання № 13/01/20 від 13.01.2020 (вх. № 643/20) про долучення до матеріалів справи, в якості додаткового доказу, копії додаткового договору № 1 від 28.12.2029 до договору оренди землі № 42 від 12.05.2019.

З урахуванням усного клопотання СФГ "Тиблевич", заяву про закриття провадження у справі (яку відображено у відзиві на позовну заяву № 25/10/19-1 від 25.10.2019 (вх. № 18661/19 від 28.10.2019) суд залишає без розгляду, у зв`язку з недоцільністю її розгляду по суті.

Ухвалою суду від 29.01.2020 у задоволенні заяви СФГ "Тиблевич" № 26/12/19 від 26.12.2019 (вх. № 22868/19 від 26.12.2019) про залишення позову без розгляду відмовлено; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.02.2020.

14.02.2020 до суду від СФГ "Тиблевич" надійшло клопотання № 14/02/20 від 14.02.2020 (вх. № 2660/20) про зупинення провадження у справі до ухвалення Великою палатою Верховного Суду постанови у справі № 912/2385/18. При цьому у клопотанні зазначено, що справа, яка розглядатиметься Великою палатою Верховного Суду стосується здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді та вказано, що в апеляційній інстанції по аналогічній справі суд зупинив провадження у справі.

Ухвалою суду від 18.02.2020 у задоволенні клопотання СФГ "Тиблевич" № 14/02/20 від 14.02.2020 (вх. № 2660/20 від 14.02.2020) про зупинення провадження у справі відмовлено, розгляд справи по суті відкладено на 02.03.2020.

В судове засідання 02.03.2020 представники сторін не з`явилися.

Про дату та час розгляду справи представники позивача та відповідача - Букачівської селищної ради було повідомлено в судовому засіданні під розписку та ухвалами суду.

Представника відповідача - СФГ "Тиблевич" повідомлено про дату та час розгляду справи відповідною ухвалою суду. За даним веб-сайту Укрпошти: https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html ухвала суду від 18.02.2020, яка направлялась на адресу відповідача - СФГ "Тиблевич" останнім не отримана. Відправлення знаходиться у точці видачі/доставки з 27.02.2020.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом в повній мірі забезпечено можливість реалізації сторонами процесуальних засобів захисту своїх прав, дотримання засад рівності всіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності в судочинстві.

При цьому, судом враховано положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Позиції сторін.

Позивач, позов аргументував тим, що приймаючи оскаржуване рішення та укладаючи типовий договір оренди Букачівська селищна рада створила умови, за яких СФГ "Тиблевич" отримало в користування земельну ділянку площею 6,1452 га з порушенням вимог Закону України "Про оренду землі" та Земельного кодексу України, без проведення земельних торгів, не на конкурентних засадах.

Відповідач - Букачівська селищна рада позов визнав, в частині заявленої вимоги про визнання незаконним та скасування рішення сесії селищної ради.

Відповідач - СФГ "Тиблевич" проти позову заперечив, в частині заявленої вимоги про звільнення земельної ділянки, з тих підстав, що спірна земельна ділянка фактично йому не передавалась та ним не оброблялась, а сам договір оренди землі слід вважати неукладеним, оскільки його не було зареєстровано відповідним чином.

Представники відповідачів у попередніх судових засіданнях зазначали, що спірна земельна ділянка на даний момент не перебуває у користуванні СФГ "Тиблевич", більше того, з метою передачі її в оренду, з урахуванням процедури визначеної законодавством України земельну ділянку виставлено Букачівською селищною радою на відкриті земельні торги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

24.04.2019 Букачівською селищною радою Рогатинського району Івано-Франківської області на третій сесії сьомого скликання прийнято рішення "Про надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення в оренду СФГ "Тиблевич", яким надано в оренду СФГ "Тиблевич" земельні ділянки сільськогосподарського призначення на території об`єднаної територіальної громади Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області терміном 364 дні зі ставкою річної орендної плати у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по області до моменту продажу права оренди земельних ділянок на земельних торгах (аукціоні) та реєстрації цього права в державному реєстрі прав, окрім іншого, земельну ділянку площею 6,1452 га, кадастровий номер :02:004:0006, яка розташована за межами с. Чернів на території об`єднаної територіальної громади Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області (орендна плата = 26087,00х4,2285х0,12х364/365=13200,80 грн) та уповноважено селищного голову Воробця Т. І. укласти з СФГ "Тиблевич" тимчасові договори оренди на вищевказані земельні ділянки.

На виконання зазначеного вище рішення, 12.05.2019, між Букачівською селищною радою Рогатинського району Івано-Франківської області (орендодавець) та СФГ "Тиблевич" (орендар) укладено договір оренди землі № 42.

Пунктом 1 договору сторони погодили, що орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 6,1452 га, яка розташована за межами с. Чернів на території об`єднаної територіальної громади Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області.

В оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення (рілля) площею 6,1452 га, кадастровий номер :02:004:0006 (п. 2 договору).

Згідно з п. 8, 9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме 19184 грн 48 коп. за 364 дні. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Пунктом 17 договору передбачено, що після припинення його дії орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Як вбачається з п. 34 договору сторони погодили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

28.12.2019 між Букачівською селищною радою Рогатинського району Івано-Франківської області (орендодавець) та СФГ "Тиблевич" (орендар) укладено додатковий договір № 1 до договору оренди землі № 42 від 12.05.2019, згідно п. 1 якого сторони прийшли до взаємної згоди про розірвання договірних відносин.

У п. 2 додаткового договору сторони зазначили, що визначена основним договором земельна ділянка загальною площею 6,1452 га, кадастровий номер :02:004:0006 не має фактичних обставин для її повернення орендодавцю, оскільки за основним договором документів щодо її фактичної передачі в оренду не укладалось, а дана земельна ділянка не використовувалась протягом дії основного договору орендарем для сільськогосподарського обробітку з причини підтоплення її водами.

Даний додатковий договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою (за наявності) і є невід`ємною частиною основного договору (п. 3 додаткового договору).

Матеріали справи містять Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 178974497 від 28.08.2019, з якої вбачається, що договір оренди землі № 42 від 12.05.2019, предметом якого є земельна ділянка кадастровий номер :02:004:0006 у встановленому порядку не зареєстрований, державний реєстраційний номер не присвоєний.

Крім того, позивачем до позовної заяви долучено довідку Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області № 594 від 12.09.2019, яка видана селищним головою про те, що земельна ділянка, площею 6,1452 га, кадастровий номер :02:004:0006, яка розташована за межами с. Чернів на території об`єднаної територіальної громади Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області використовується СФГ "Тиблевич" на підставі договору оренди землі № 42 від 12.05.2019 та проводяться її сільськогосподарський обробіток.

Прокурор, встановивши порушення вимог земельного законодавства, внаслідок чого СФГ "Тиблевич" безпідставно використовує на території Букачівської селищної ради земельну ділянку сільськогосподарського призначення, звернувся з позовом до Господарського суду Івано-Франківської області за для поновлення порушених прав та інтересів держави.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Спірні правовідносини між сторонами регулюються Конституцією України, нормами Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень приймають нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до ЗК України, а також вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч. 2, 3 ст. 134 цього Кодексу.

Статтею 127 Земельного кодексу України встановлено, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом. Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на конкурентних засадах у формі аукціону здійснюється у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 2, 3 ст. 134 Земельного кодексу України визначено випадки за якими земельні ділянки або право на них не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах), і при цьому передача в оренду земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не підпадає.

Тобто, надання спірних земельних ділянок в оренду не належить до випадків, передбачених ч. 2, 3 ст. 134 Земельного кодексу України, а тому необхідною умовою для передачі в оренду в такому випадку є проведення земельних торгів, за результатами яких органом місцевого самоврядування приймається відповідне рішення.

Згідно приписів ст. 135 Земельного кодексу України, земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що рішення Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області "Про надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення в оренду СФГ "Тиблевич", прийняте 24.04.2019 з порушенням вимог ст. 124, 127, 134, 135 Земельного кодексу України (прийнято рішення про передачу землі в оренду без проведення земельних торгів, не на конкурентних засадах).

Як передбачено ч. 8 ст. 93 Земельного кодексу України, орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. (ст. 140 Конституції України).

В ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно ст. 80 Земельного кодексу України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельної ділянки виключно відповідно до закону та у порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Приписами ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ст. 21 ЦК України).

За наведених обставин та правових норм, рішення Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області "Про надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення в оренду СФГ "Тиблевич" від 24.04.2019 прийняте всупереч норм законодавства України, відтак підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У відповідності до ч.1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 6 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно приписів ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про оренду землі" об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно приписів ст. 4, 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державну реєстрацію речових прав та обтяжень на нерухоме майно, що посвідчують право постійного користування та право оренди земельної ділянки здійснює реєстраційна служба, яка входить у склад управління юстиції.

Натомість, договір оренди землі № 42 від 12.05.2019, предметом якого є земельна ділянка кадастровий номер :02:004:0006 у встановленому порядку не зареєстрований, державний реєстраційний номер не присвоєний. Даний факт підтверджує Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 178974497 від 28.08.2019.

Пунктом 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів недійсними" встановлено, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв`язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (ст. 205 - 210, 640 ЦК України, ч. 2-5, 7 ст. 180 ГК України тощо). Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Водночас господарським судам необхідно враховувати таке. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

Враховуючи наведене, договір оренди землі № 42 від 12.05.2019 слід вважати неукладеним.

Так як додатковий договір є невід`ємною частиною основного договору, додатковий договір № 1 від 28.12.2019 до договору оренди землі № 42 від 12.05.2019 є також неукладеним.

Оскільки договір оренди землі № 42 від 12.05.2019 є неукладеним, у орендаря - СФГ "Тиблевич" відсутні правові підстави для користування земельною ділянкою, а тому відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України останній зобов`язаний її звільнити.

Однак, як зазначалось відповідачами у судових засіданнях, СФГ "Тиблевич" ніколи не користувалося спірною земельною ділянкою, оскільки така земельна ділянка йому не передавалась, а саме право на оренду не настало, оскільки договір не зареєстрований відповідним чином. Більше того, як зазначив селищний голова Букачівської селищної ради у попередньому судовому засіданні спірна земельна ділянка, в період розгляду справи в суді, виставлена на торги, з метою передачі її у користування шляхом укладення договору оренди землі на конкурентних засадах, як того вимагають норми чинного законодавства.

Разом з тим, судом встановлено, що матеріали справи містять довідку Букачівської селищної ради № 594 від 12.09.2019 про те, що спірна земельна ділянка використовується СФГ "Тиблевич" на підставі договору оренди землі № 42 від 12.05.2019 та проводяться її сільськогосподарський обробіток.

Тобто, пояснення селищного голови Букачівської селищної ради і довідка, ним підписана, містять абсолютно різні факти стосовно користувача спірної земельної ділянки.

Однак, зважаючи на ту обставину, що на даний момент земельна ділянка не перебуває у користуванні СФГ "Тиблевич", а оголошення про проведення земельних торгів на веб-сайті Держгеокадастру України: http://www.torgy.dazru.gov.ua/auction/lots/, номер лота 46657 вказує на те, що земельну ділянку виставлено на земельні торги, вимога про її звільнення є безпідставною.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував приписи ст. 6 Конвенції, яка гарантує виконання остаточних, обов`язкових судових рішень. Право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною "права на суд". У іншому випадку, положення ст. 6 будуть позбавлені ефекту корисної дії.

Суд не вважає за можливе задоволити вимогу про звільнення СФГ "Тиблевич" спірної земельної ділянки, оскільки таке рішення не призведе до можливості його реального виконання.

Висновок суду.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Водночас, як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 05.02.2009 у справі "Олюджіч проти Хорватії", навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення. Принцип справедливості, закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України", від 07.10.2010 у справі "Богатова проти України"). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України"). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення Європейського суду з прав людини від 27.09.2001 у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до норм ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

В контексті наведеного, позов підлягає частковому задоволенню.

При цьому, суд приймає до уваги, що у справі "Серявін та інші проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Судові витрати.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд вимоги до Букачівської селищної ради про визнання незаконним та скасування п. 1.1 рішення сесії селищної ради слід покласти на відповідача - Букачівську селищну раду, за розгляд вимоги до СФГ "Тиблевич" про визнання незаконним та скасування звільнення земельної ділянки - на позивача.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 129, 165, 178, 202, 236, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

позов Керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави до відповідачів: Букачівської селищної ради та Селянського (фермерського) господарства "Тиблевич" про визнання незаконним та скасування п. 1.1 рішення сесії селищної ради від 24.04.2019 та звільнення земельної ділянки загальною площею 6,1452 га задоволити частково.

Щодо заявленої позовної вимоги до Букачівської селищної ради про визнання незаконним та скасування п. 1.1 рішення сесії селищної ради від 24.04.2019 - позов задоволити.

Визнати незаконним та скасувати п. 1.1 рішення Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області №197-3/2019 від 24.04.2019 "Про надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення в оренду СФГ "Тиблевич".

Стягнути з Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області (вул. 1-Травня, 26, смт. Букачівці, Рогатинський район Івано-Франківської області, 77065; ідентифікаційний код 04354781) на користь прокуратури Івано-Франківської області на р/р 3924, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ідентифікаційний код 03530483 - 1921 грн 00 коп. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн 00 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Щодо заявленої позовної вимоги до Селянського (фермерського) господарства "Тиблевич" про звільнення земельної ділянки загальною площею 6,1452 га про звільнення Селянським (фермерським) господарством "Тиблевич" одержаної, відповідно до договору оренди землі № 42 від 12.05.2019, земельної ділянки загальною площею 6,1452 га, яка розташована за межами с. Чернів на території об`єднаної територіальної громади Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області та має кадастровий номер :02:004:0006 - в позові відмовити.

Судовий збір в сумі 1921 грн 00 коп. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн 00 коп.) залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до п. п. 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.03.2020

Суддя Т. В. Стефанів