ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020 Справа № 917/5/20

за позовною заявою Акціонерного товариства Полтаваобленерго, 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5; адреса для листування: 39601, Полтавська обл., м. Кременчук, пр-т Свободи, 8,

до Комунального закладу культури Кременчуцький міський палац культури, 39614, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Пушкіна, буд. 2

про стягнення 7 801,58 грн.

Суддя Мацко Оксана Сергіївна

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 11 Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення 7 801,58 грн., з яких 7 185,62 грн. пеня за неналежне виконання умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 152 від 01.08.2010 р., 615,96 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.01.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав оплату за поставлену теплову енергію у строк, визначений договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 152 від 01.08.2010 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи (поштове повідомлення з відміткою про вручення відповідачу копії ухвали суду від 10.01.2020 р. міститься в матеріалах справи).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

01.08.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Полтаваобленерго» (у зв`язку зі змінами до статутних документів на даний час Акціонерне товариство «Полтаваобленерго») в особі заступника начальника Кременчуцької філії Одіної А.А. та Комунальним закладом культури "Кременчуцький міський палац культури" було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 152 (а.с. 12-13), відповідно до умов якого Теплопостачальна організація (АТ «Полтаваобленерго») зобов`язувалась надавати Споживачеві (Комунальний заклад культури "Кременчуцький міський палац культури") вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Відповідно до п. 6.6 договору № 152 від 01.08.2010 р. порядок розрахунків зі Споживачами теплової енергії викладено у Додатку № 4 «Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію» до діючого договору.

Згідно з п. 5 вказаного Додатку обсяг фактично спожитої за розрахунковий період теплової енергії з урахуванням розрахункової величини втрат у відрізку мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності тепломереж, підтверджується «Актом про обсяги спожитої (поставленої) Споживачем (субспоживачем) теплової енергії», який оформлюється Теплопостачальною організацією на підставі «Відомості про фактичні покази розрахункових приладів обліку» та підтверджується Споживачем у десятиденний термін. У разі неповернення Споживачем належно підтвердженого «Акта про обсяги спожитої Споживачем теплоенергії» або відмови від його підпису, останній вважається дійсним з дати його виписки за умови його підписання трьома представниками Теплопостачальної організації.

Згідно з актами про обсяги спожитої (поставленої) Споживачем (субспоживачем) теплової енергії від 17.12.2018 р. та 15.04.2019 р., що у відповідності до вищезазначеного положення договору підписані трьома представниками Теплопостачальної організації (а.с. 30, 32), та актами від 31.01.2019 р., 26.02.2019 р. та 25.03.2019 р., підписаними представниками сторін (30-31), за період грудня 2018 року квітня 2019 року позивач передав, а відповідач спожив теплової енергії на суму 1 099 975,95 грн.

Пунктом 1 Додатку № 4 «Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію» до договору № 152 від 01.08.2010 р. визначено, що розрахунки за теплову енергію проводяться Споживачем грошовими коштами, або іншими формами розрахунків, які не суперечать чинному законодавству України, на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації.

Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, Споживач зобов`язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Згідно з реєстрами про отримання рахунків та актів про обсяги спожитої (поставленої) Споживачем (субспоживачем) теплової енергії позивачем надано відповідачу рахунки на оплату спожитої у грудні 2018 року квітні 2019 року теплової енергії за договором № 152 від 01.08.2010 р. (а.с. 24-28), зокрема:

- за грудень 2018 року 17.12.2018 р.;

- за січень 2019 року 08.02.2019 р.;

- за лютий 2019 року 26.02.2019 р.;

- за березень 2019 року 25.03.2019 р.;

- за квітень 2019 року 15.04.2019 р.В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання з оплати отриманого товару виконував несвоєчасно.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 10.09.2019 р. у справі № 917/1139/19 було стягнуто з Комунального закладу культури «Кременчуцький міський палац культури» на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» 62 800,14 грн., з яких 49 587,28 грн. пеня за неналежне виконання умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 152 від 01.08.2010 р., 9 048,45 грн. інфляційні втрати, 4 164,41 грн. 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та 1 921,00 грн. судового збору.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача 7 801,58 грн., з яких 7 185,62 грн. пеня за неналежне виконання умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 152 від 01.08.2010 р., 615,96 грн. 3% річних, нарахованих за період, що не охоплений вищезазначеним рішенням господарського суду Полтавської області від 10.09.2019 р. у справі № 917/1139/19.

При вирішенні справи судом досліджено докази, наявні у матеріалах справи, зокрема: договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 152 від 01.08.2010 р. з додатками, відомості про фактичні покази засобів обліку теплової енергії у грудні 2018 року квітні 2019 року, акти про обсяги спожитої (поставленої) Споживачем (субспоживачем) теплової енергії за період грудня 2018 року квітня 2019 року, рахунки на оплату спожитої у грудні 2017 року квітні 2019 року теплової енергії за договором № 152 від 01.08.2010 р. та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 152 від 01.08.2010 р. щодо здійснення поставки товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором та приписів цивільного законодавства України за отриманий товар розраховувався з порушенням строків, встановлених вищезазначеним договором.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 4.2.2 договору № 152 від 01.08.2010 р. визначено, що за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію Споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3 % річних.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Позивачем наведено розрахунок пені за прострочення оплати вартості товару за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 152 від 01.08.2010 р. в розмірі 7 185,62 грн. за період з29.05.2019 р. по 25.07.2019 р. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 9).

Однак, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як зазначено вище, рішенням господарського суду Полтавської області від 10.09.2019 р. у справі № 917/1139/19 було стягнуто з Комунального закладу культури «Кременчуцький міський палац культури» на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" пеню за неналежне виконання умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 152 від 01.08.2010 р. А тому період нарахування пені у даній справі має здійснюватись в межах шестимісячного строку, визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, з урахуванням періоду, за який вже стягнуто пеню за рішенням господарського суду Полтавської області від 10.09.2019 р. у справі № 917/1139/19.

З огляду на викладене, суд здійснив перерахунок пені за прострочення оплати вартості товару за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 152 від 01.08.2010 р. та дійшов до висновку, що обґрунтованим є розмір пені в сумі 7 105,24 грн. (розрахунок в матеріалах справи).

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З дотриманням цієї норми, позивачем приведено розрахунок 3% річних в розмірі 615,96 грн. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 12).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 % річних, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України). У даному випадку відповідач жодних заперечень проти позову не надав.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного:

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 1 901,21 грн.

Керуючись ст. ст.129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального закладу культури «Кременчуцький міський палац культури» (39614, Полтавська область, м. Кременчук, б-р. Пушкіна, буд. 2, ) на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5; адреса для листування: 39601, Полтавська область, м. Кременчук, проспект Свободи, 8, ) 7 721,20 грн., з яких 7 105,24 грн. пеня за неналежне виконання умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 152 від 01.08.2010 р., 615,96 грн. 3% річних; 1 901,21 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання законної сили рішенням.

4. Відмовити у позові в частині стягнення 80,38 грн. пені.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 10.03.2020 р.

Суддя О.С. Мацко