ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 рокуСправа № 912/595/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участю секретаря судового засідання Лупенко А.І. розглянув у судовому засіданні за правилами спрощеного провадження справу №912/595/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвент Груп", Запорізьке шосе, 1, м. Маріуполь, Донецька область, 87514; адреса для листування - пр. Д. Яворницького, 88а, м. Дніпро, 49000

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтрансбуд", 27656, Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Степове, вул. Кільцева, 5; адреса для листування - вул. Ю. Краснокутського, б. 80, м. Кропивницький, 25005

про стягнення 68 343,91 грн

Представники:

від позивача - Уколова М.В. адвокат, ордер серії ДП № 2559/007 від 04.02.2020, посвідчення № 1621 видане 08.10.2018;

від відповідача - участі не брали;

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвент Груп" (далі - ТОВ "Інвент Груп", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтрансбуд" (далі - ТОВ "Спецтрансбуд", відповідач) про стягнення 68 343,91 грн, з яких 57 892,99 грн заборгованості, 9 250,13 грн пені, 225,78 грн інфляційних втрат, 975,01 грн 3% річних, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про невиконання відповідачем зобов`язань по договору поставки товару №МП/0606-1 від 06.06.2019 в частині своєчасної оплати товару.

Ухвалою від 12.02.2020 господарським судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №912/595/20 за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 05.03.2020, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

В судовому засіданні 05.03.2020 господарським судом розпочато розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні 05.03.2020 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та заявив усне клопотання про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати. Відповідач своїм процесуальним правом на участь в засіданні суду не скористався, уповноваженого представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 05.03.2020 за відсутності представника відповідача.

На підставі частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, спір вирішено за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини справи, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2019 між ТОВ "Інвент Груп" (постачальник) та ТОВ "Спецтрансбуд" (покупець) укладено Договір поставки товару №МП/0606-1 (далі - Договір, а.с. 10-14), за умовами якого постачальник зобов`язується передавати Товар у власність покупцеві, а покупець приймати та оплачувати Товар у асортименті, кількості, ціні у відповідності до заявки покупця, яка узгоджується між Сторонами за допомогою факсимільного зв`язку, електронної пошти або в усній формі. Підтвердженням факту узгодження Сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни Товару є прийняття покупцем товару по видатковій накладній (у разі оплати Товару на умовах відстрочення платежу) або оплата Товару згідно рахунку-фактурі (у разі оплати Товару на умовах попередньої оплати). Видаткові накладні або рахунки-фактури мають юридичну силу Специфікацій у розумінні статті 266 Господарського кодексу України і є невід`ємними частинами цього Договору. Під партією Товару в цьому Договорі розуміється кількість Товару, зазначена в одній видатковій накладній до цього Договору (п. 1.1. Договору).

Товар поставляється на умовах EXW - у редакції Міжнародних Правил тлумачення торгівельних термінів ІНКОТЕРМС-2010, зі складу постачальника ( п. 2.1. Договору).

Згідно п.п. 4.2. Договору покупець здійснює розрахунок за отриману партію Товару на умовах відстрочення платежу у строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання Сторонами видаткової накладної.

Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до «31» грудня 2019 року включно, а у частині не виконаних зобов`язань - до їх повного виконання (п. 7.1. Договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

На виконання умов Договору позивачем здійснено поставку товару вартістю 57 892,99 грн, що підтверджується накладною №ПРН+У703700 від 14.06.2019, підписаною сторонами та скріпленою печатками.

ТОВ "Спецтрансбуд" за отриманий товар не розрахувалось, що і стало підставою для звернення з даним позовом.

При розгляді спору господарський суд виходить з наступного.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно, до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору, слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

У відповідності до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, у відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено поставку відповідачу товару на загальну суму 57892,99 грн.

Проте, відповідачем оплату поставленого товару не здійснено.

Доказів перерахування 57 892,99 грн на користь ТОВ "Інвент Груп" відповідачем господарському суду не подано. Також відповідачем не заперечується факт поставки товару, його кількість та якість, розмір заборгованості останнім не спростований.

Оскільки, сторонами не надано до матеріалів справи доказів сплати відповідачем заборгованості в сумі 57 892,99 грн у строки визначені п. 4.2. Договору, господарський суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 57 892,99 грн боргу, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з ТОВ "Спецтрансбуд" 9250,13 грн пені за період з 15.07.2019 по 14.01.2020.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.5.1. Договору у випадку порушення покупцем строків оплати Товару покупець несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості неоплаченого у строк товару, за кожен день прострочення.

Оскільки фактичні обставини справи свідчать про порушення відповідачем умов договору щодо оплати товару, наявні достатні правові підстави для стягнення з відповідача пені, передбаченої пунктом 5.1. Договору.

Однак, господарський суд вважає, що позивачем неправильно визначено початок періоду прострочення платежу.

Як зазначено в пункті 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Так, згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п. 4.2. Договору покупець зобов`язаний оплатити товар не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання Сторонами видаткової накладної.

Оскільки накладна датована 14.06.2019 (а.с. 15), то у відповідача виник обов`язок щодо оплати товару не пізніше 15.07.2019 (14.07.2019 вихідний день - неділя), а отже датою з якої має нараховуватись пеня є 16.07.2019.

Здійснивши власний розрахунок пені із використанням інформаційно-пошукової системи "Законодавство", в межах строку нарахування позивачем, суд встановив, що за період з 16.07.2019 по 14.01.2020 з суми боргу 57 892,99 грн пеня становить 9 194,62 грн.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 9 194,62 грн. Решта позовних вимог в цій частині заявлені необґрунтовано та задоволенню не підлягають.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення 975,01 грн 3% річних за період з 15.07.2019 по 04.02.2020 та 225,78 грн інфляційних втрат за період липень-грудень 2019 року.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Суд враховує останню правову позицію, викладену в постанові ВС від 14.01.2020 у справі № 924/532/19.

В частині інфляційних втрат, суд перевіривши наданий позивачем розрахунок, встановив, що за період липень-грудень 2019 року інфляційні втрати з суми боргу 57892,99 грн становлять 227,74 грн. Проте, позивачем заявлено до стягнення 225,78 грн інфляційних втрат, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладені обставини щодо строку оплати товару та, відповідно, виникнення заборгованості, господарський суд здійснивши власний розрахунок із використанням інформаційно-пошукової системи "Законодавство", 3% річних за період з 16.07.2019 по 04.02.2020, встановив, що розмір 3% річних становить 970,24 грн.

Тому, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню в розмірі 970,24 грн.

Підстави для стягнення суми решти 3% річних, необґрунтовано нарахованої позивачем, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвент Груп" підлягають частковому задоволенню в розмірі 68283,63 грн, з яких 57 892,99 грн основного боргу, 9 194,62 грн пені, 225,78 грн інфляційних витрат, 970,24 грн 3% річних.

В решті позовні вимоги заявлені безпідставно та задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, в судовому засіданні позивачем заявлено усне клопотання про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати.

Господарський суд враховуючи норми ч. 8 ст. 129, ч. 6 ст. 238 ГПК України, вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати та встановити строк для подання позивачем доказів щодо розміру, понесених ним судових витрат.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтрансбуд" (27656, Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Степове, вул. Кільцева, 5; адреса для листування - вул. Ю. Краснокутського, б. 80, м. Кропивницький, 25005, і.к. 32892736) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвент Груп" (Запорізьке шосе, 1, м. Маріуполь, Донецька область, 87514; адреса для листування - пр. Д. Яворницького, 88а, м. Дніпро, 49000, і.к. 33320092) 57 892,99 грн основного боргу, 9 194,62 грн пені, 225,78 грн інфляційних витрат, 970,24 грн 3% річних, а також 2 100,32 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 19.03.2020 о 16:00 год.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Кіровоградської області за адресою: 25022, м. Кропивницький, вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, в залі суд. засідань № 207.

Позивачу у строк до 10.03.2020 включно подати суду докази щодо розміру, понесених ним судових витрат.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.03.2020.

Суддя В.Г. Кабакова

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.