ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Черкаси справа № 925/126/20 Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Романенко Л.В., у відкритому судовому засіданні за наслідками підготовчого засідання в приміщенні суду розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірський олійний завод», с. Антипівка, Золотоніський район, Черкаська область,

до Фермерського господарства «В`язівське», с. В`язівок, вул. Миру, 1-А, Городищенський район, Черкаська область,

про визнання договору недійсним та стягнення 76000,00 грн,

за участю повноважних представників сторін:

позивача: Ільяшов Б.М. - адвокат - за ордером;

відповідача: участі не брав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Красногірський олійний завод" звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до Фермерського господарства "В`язівське" про визнання договору на поставку товару (насіння соняшника) №38 недійсним та просить суд застосувати наслідки недійсності вказаного правочину шляхом стягнення з розрахункового рахунку ФГ "В`язівське" 76000,00 грн, а також відшкодувати судові витрати.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05.02.2020 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

До початку підготовчого засідання, що відбулося 03.03.2020, від відповідача до суду надійшла заява, в якій останній повідомив, що визнає заявлений позов частково та просить суд задовольнити його в частині визнання недійсним договору №38 від 11.01.2019 та стягнення грошових коштів сумі лише 66000,00 грн. Також не заперечує проти переходу до розгляду справи по суті у день проведення підготовчого засідання.

03.03.2020 до суду надійшла заява від представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній повідомив про допущену арифметичну помилку в розрахунках вимоги. Позивач просить застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача суму 66000,00 грн.

Також представник позивача своїми заявами, просить:

- повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову;

- перейти до розгляду справи по суті у день проведення підготовчого засідання.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Судом прийнято заяву позивача про зменшення розміру грошових вимог.

На запитання головуючого представник позивача заявив:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Інших доказів сторонами не подано.

В судовому засіданні 03.03.2020 були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду в порядку, передбаченому ст. 185 та ч. 1 ст. 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

11.01.2019 ТОВ «Красногірський олійний завод» (покупець за договором, позивач у справі) та ФГ «В`язівське» (продавець за договором, відповідач у справі) укладено договір поставки насіння соняшника №38.

Копія вказаного договору знаходиться в матеріалах справи (а.с.12-13).

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з вимогами до відповідача ФГ «В`язівське» про визнання недійсним договору поставки насіння соняшника №38 від 11.01.2019 у зв`язку з встановленням факту, що банківський рахунок, на який перераховано кошти позивачем, було відкрито без відома та поза волею керівника чи інших уповноважених осіб відповідача.

Судом встановлено, що 15.01.2019 року, на виконання умов договору, Позивач зі свого банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «АБ «РАДАБАНК», перерахував на банківський рахунок № НОМЕР_2 МФО 354507 ТВ БВ 10023/047 АТ «Ощадбанк» ніби за реквізитами Відповідача грошові кошти в сумі 3 300 000,00 (три мільйони триста тисяч) гривень.

Вказаний рахунок Відповідача було вказано в договорі №38, скановану копію якого 11.01.2019 року по електронній пошті отримав Позивач, та на який в якості авансу за поставку соняшника Позивач перерахував грошові кошти.

Відповідно до домовленості між сторонами, Позивач надає свої вантажні автомобілі, а Відповідач здійснює відпуск та навантаження зерна соняшнику.

Так, 15.01.2019 року Позивачем було направлено вантажні автомобілі до Відповідача для здійснення завантаження соняшнику та доставки до Позивача, однак прибувши на місце завантаження, в ході спілкування водії автомобілів повідомили, що навантаження зерна соняшнику відбуватись не буде, оскільки головний бухгалтер Відповідача повідомив їм, що кошти на сплату вартості соняшнику на рахунок Відповідача перераховані не були.

Здійсненою працівниками Позивача перевіркою обставин списання грошових коштів з рахунку ТОВ «КРАСНОГІРСЬКИЙ ОЛІЙНИЙ ЗАВОД» та зарахування їх на рахунок Відповідача було встановлено, що банківський рахунок Відповідача№ НОМЕР_2 МФО 354507 ТВ БВ 10023/047 АТ «Ощадбанк» було відкрито без відома та поза волею керівника чи інших уповноважених осіб Відповідача невстановленими особами.

В подальшому 15.01.2019 року, частина зі сплачених грошових коштів в сумі 3 234 000,00 (три мільйони триста тисяч) гривень з рахунку № НОМЕР_2 МФО 354507 ТВ БВ 10023/ 047 АТ «Ощадбанк» було списано на інший рахунок ТОВ «Вестерн Юст» (ідентифікаційний ), відкритий в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ».

Слід звернути увагу, що списання коштів з рахунку, відкритому в АТ «Ощадбанк» на рахунок, відкритий в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» відбулося як переказ між власниками рахунків.

ТОВ «Вестерн Юст» (ідентифікаційний ) не є контрагентом ні Позивача, ні Відповідача, будь-яких договірних чи позадоговірних відносин не існує.

Позивач перерахував Відповідачу всього 3 300 000,00 грн., з яких: 66 000,00 грн. до цього часу знаходяться на рахунку Відповідача № НОМЕР_2 МФО 354507 ТВ БВ 10023/047 АТ «Ощадбанк»;

3 234 000,00 грн. знаходились на рахунку Відповідача та перераховані на банківський рахунок ТОВ «ВЕСТЕРН ЮСТ» (ідентифікаційний ) № НОМЕР_4 , який відкритий в АТ«Райффайзен Банк Аваль».

Відповідач письмово у своїй заяві від 02.03.2020 повідомив суду, що в період з 14 грудня 2018 року по 15 січня 2019 року громадянин України ОСОБА_1 за попередньою змовою з встановленими слідством особами з метою вчинення шахрайських дій стосовно товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірський олійний завод», (ідентифікаційний ), юридична адреса: 19733, Черкаська область м. Золотоніський район с. Антипівка) здійснив підробку офіційних документів ФГ «В`язівське», а саме підробив протокол загальних зборів фермерського господарства від 14 грудня 2018 року б/н про нібито призначення його рішенням засновників ФГ «В`язівське» ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заступником директора ФГ «В`язівське» з правом вчиняти юридично значимі дії, в тому числі й правочини, а також підробив печатку господарства та приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Ткаченко Інни Павлівни, завірив ними вищевказаний підроблений протокол загальних зборів господарства та довіреність б/н від 13 грудня 2018 року на право діяти нібито від імені господарства з правом здійснення внесення змін в реєстраційні дані Державного реєстру юридичних та фізичних осіб України.

Після чого 14 грудня 2018 року з метою реалізації свого зловмисного наміру незаконно звернувся до Державного реєстратора Державної реєстраційної служби Черкаського міського управляння юстиції із заявою про внесення його до реєстру осіб, які мають право вчиняти від імені ФГ «В`язівське» правочинів, в тому числі договорів без довіреності, протиправно без відповідних законних повноважень вчинив підписи на реєстраційних картках та вніс себе, як уповноважену особу, до складу керівництва ФГ «В`язівське», а саме на посаду заступника директора.

28.12.2018 року громадянин ОСОБА_4 , незаконно привласнивши повноваження заступника директора ФГ «В`язівське», звернувся до центрального відділення «Ощадбанку» у м. Черкаси, уклав договір про здійснення розрахунково-касового обслуговування фермерського господарства та відкрив поточний рахунок для здійснення фінансових операцій, спрямованих на протиправне привласнення грошових коштів юридичних осіб.

Після здійснення ряду вищезазначених злочинних дій громадянин ОСОБА_1 з метою ошукання представників ТОВ «Красногірський олійний завод», запропонував посадовим особам вказаного товариства укласти договір поставки соняшника на умовах попередньої оплати.

Після проведення відповідних переговорів з керівництвом вказаного товариства та менеджерами з поставки насіння соняшника ТОВ «Красногірський олійний завод» 11 січня 2019 року такий договір за №38 безпідставно був укладений громадянином Діденко В. М. нібито від імені ФГ «В`язівське» з вказаним товариством.

За результатом звернення посадових осіб ФГ «В`язівське» до Городищенського відділення поліції Смілянського відділу поліції ГУ Національної поліції у Черкаській області було відкрито кримінальне провадження №0000036 від 16.01.2019 року за ч. 1 ст. 358 КК України та громадянин ОСОБА_1 був затриманий за вчинення кримінальних правопорушень. Фігуранти справи встановлені, слідчими органами поліції м. Городище та м. Черкас ведеться розслідування.

15.01.2019 року, на виконання умов договору, Позивач зі свого банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «АБ «РАДАБАНК», перерахував на банківський рахунок № НОМЕР_2 МФО 354507 ТВ БВ 10023/047 АТ «Ощадбанк» Відповідачу грошові кошти в сумі 3300 000,00 (три мільйони триста тисяч) гривень.

Вказані реквізити рахунку Відповідача було вказано в договорі №38, скановану копію якого 11.01.2019 року по електронній пошті отримав Позивач, та на який, в якості авансу за поставку соняшника, Позивач перерахував грошові кошти.

Також було встановлено, що в подальшому 15.01.2019 року, частина зі сплачених грошових коштів в сумі 3 234 000,00 гривень з рахунку № НОМЕР_2 МФО 354507 ТВ БВ 10023/047 АТ «Ощадбанк» було списано на інший рахунок ТОВ «Вестерн Юст» (ідентифікаційний ), відкритий в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ».

ТОВ «Вестерн Юст» (ідентифікаційний ) не є контрагентом ні Позивача, ні Відповідача, будь-яких договірних чи позадоговірних відносин з ними не існує.

Позивач перерахував Відповідачу всього 3 300 000,00 грн., з яких 66 000,00 грн. до цього часу знаходяться на рахунку Відповідача № НОМЕР_2 МФО 354507 ТВ БВ 10023/047 АТ «Ощадбанк», яким відповідач не має право розпоряджатися.

Грошові кошти в розмірі 3 234 000,00 грн., які були переховані Позивачем на користь Відповідача та в подальшому були переведені на рахунок ТОВ «ВЕСТЕРН ЮСТ» - були арештовані.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.02.2019 по справі №712/2299/19 було накладено арешт на грошові кошти в сумі 3 234 000 грн. на банківському рахунку ТОВ «Вестерн Юст» (ідентифікаційний ), відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805), розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 .

В подальшому, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.06.2019 року по справі №712/2299/19 було скасовано арешт з грошових коштів в розмірі 3 234 000,00 грн. та зобов`язано АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805) повернути вказані грошові кошти Позивачу.

Позивач підтверджує, що вказана ухвала фактично виконана та грошові кошти в розмірі 3 234 000,00 грн. перераховано на банківський рахунок Позивача, тобто повернуті позивачеві.

Фактичні обставини справи повністю підтверджуються ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.02.2019 року по справі № 712/2299/19, яка набрала законної сили (а.с.14-19) та ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.06.2019 року по справі № 712/2299/19, яка набрала законної сили (а.с.20-22).

В той же час грошові кошти в розмірі 66 000,00 гривень, які перераховані Позивачем на користь Відповідача, знаходяться на банківському рахунку Відповідача № НОМЕР_2 МФО 354507 ТВ БВ 10023/047 АТ «Ощадбанк».

Юридично вказані грошові кошти перераховані Позивачем на користь Відповідача на підставі договору поставки №38, що укладено між Позивачем та Відповідачем.

Позивач наполягає на визнанні договору недійсним та проведенні реституції у виді стягнення 66 000 грн. з рахунку відповідача.

Оцінюючи пояснення учасників та докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом про визнання недійним договору поставки насіння соняшника №38 та проведення реституції за недійсним договором.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх дії не були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України - у зв`язку з протиправним умислом третіх осіб на заволодіння коштами.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стосовно запропонованих позивачем підстав для визнання недійсним договору поставки №38.

Підстави визнання недійними договорів, угод, правочинів законодавцем визначені в приписах ст.ст. 203, 215 ЦК України:

Ст. 203 ЦК. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Ст. 215 ЦК. Недійсність правочину.

1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд враховує, що вказані законодавцем в ЦК України підстави - розширеному тлумаченню не підлягають.

Позивач просить визнати договір поставки насіння соняшника недійсним з тих підстав, що даний правочин з боку відповідача було підписано особою, що не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, а укладений правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлений.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

У відповідності до чч. 1, 2, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З урахування викладеного, слід вказати, що дійсність правочину пов`язана з необхідним обсягом цивільної дієздатності осіб, що уклали правочин, реальним настанням правових наслідків, що обумовлені ним та виконується в разі фактичного здійснення господарської операції.

Однак, в порушення ст.ст. 203, 215 ЦК України, правочин з боку Відповідача було підписано особою, що не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, укладений правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені.

У відповідності до ч.ч. 1,5 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Отже, наслідками визнання недійсним в даному випадку правочину є повернення другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таким чином, наслідками визнання недійсним правочину є стягнення з Відповідача на користь Позивача суми оплати в розмірі 66000,00 гривень.

Суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до вимог ст.ст. 15,16 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до приписів ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини в суспільстві.

На підставі викладеного суд вважає доведеним порушення прав позивача, які підлягають захисту, та з метою відновлення порушеного права вважає за необхідне задовольнити вимоги про визнання недійсним договору поставки №38 від 11.01.2019 та як наслідок недійсності вказаного правочину застосувати реституцію та стягнути з відповідача 66000,00 грн. на користь позивача.

Згідно ч.1 ст.130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача частково в розмірі 50%, та стягнути на користь Позивача 2102,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір поставки №38 від 11.01.2019 з моменту укладення

між товариством з обмеженою відповідальністю «Красногірський олійний завод», с. Антипівка, Золотоніський район, Черкаська область, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

та Фермерським господарством «В`язівське», с. В`язівок, вул. Миру, 1-А, Городищенський район, Черкаська область, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий.

Застосувати наслідки недійсності правочину (реституцію) та стягнути з відповідача Фермерського господарства «В`язівське», с. В`язівок, вул. Миру, 1-А, Городищенський район, Черкаська область, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірський олійний завод», с. Антипівка, Золотоніський район, Черкаська область, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

66 000 грн попередньої оплати.

Стягнути з відповідача Фермерського господарства «В`язівське», с. В`язівок, вул. Миру, 1-А, Городищенський район, Черкаська область, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірський олійний завод», с. Антипівка, Золотоніський район, Черкаська область, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

2102 грн судового збору.

Повернути з державного бюджету України на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірський олійний завод», с. Антипівка, Золотоніський район, Черкаська область, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

2102 грн. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням №23 від 28 січня 2020 року.

Оригінал платіжного доручення №23 від 28 січня 2020 року залишити в справі.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення чи через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 11.03.2020

Суддя Г.М. Скиба