РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.02.2020Справа № 910/18305/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянувши господарську справу

за позовом Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація

України»

до Аграрного фонду

про стягнення 272 949,60 грн

Представники сторін:

від позивача Бітюкова І.В. (адвокат за довіренстю № 15 від 08.01.20)

від відповідача Делявська Г.М. (довіреність № 730 від 13.01.20)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Аграрного фонду (далі - відповідач) про стягнення 272 949,60 грн за договором складського зберігання № 216/11 від 06.05.2011.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо повноти та своєчасності внесення оплати за надані послуги зі зберігання за період березень 2018 року - жовтень 2019 року.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд визнав їх достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2019 відкрито провадження у справі вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 28.01.2020.

21.01.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов. Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що Аграрний фонд позбавлений можливості здійснювати будь-які платежі у зв`язку з відсутністю реєстрації договірних відносин складського зберігання зерна Аграрного фонду у 2018-2019 роках у Державній казначейський службі та, як наслідок, ненадходження коштів на оплату послуг зі зберігання з Державного бюджету. Факт зберігання на елеваторі у вказаний період не заперечував.

У судове засідання, призначене на 28.01.2020, представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник позивача забезпечив явку, надав усні пояснення по суті спору.

28.01.2020 відкладено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 13.02.2020.

У судове засідання, призначене на 13.02.2020, з`явились представники позивача та відповідача, надали усні пояснення.

У судовому засіданні 13.02.2020, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

На виконання вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.05.2011 між Державним підприємством «Державна продовольчо-зернова корпорація», як зерновим складом, в особі філії ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація» «Солідарненський елеватор» та Аграрним фондом, як поклажодавцем було укладено договір складського зберігання зерна № 216/11 (Договір), згідно з п. 1.1 даного договору поклажодавець зобов`язується передати на зберігання зерновому складу зерно пшениці, жита, ячменю, кукурудзи (об`єктів державного цінового регулювання), якість яких відповідає діючим ДСТУ (далі - зерно), за заліковою вагою в кількості, яка визначається по фактичній кількості зерна, що надійшло на карточку поклажодавця і засвідчується відповідними складськими документами, а зерновий склад зобов`язується прийняти таке зерно для зберігання на визначених цим договором умовах і в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим договором та законодавством.

Відповідно до Господарського та Цивільного кодексів України, Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 серпня 2010р. № 764», 18.11.2011 Державне підприємство реорганізовано шляхом перетворення в Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного підприємства.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору зерновий склад зобов`язаний прийняти від поклажодавця зерно фактичної якості, але не вище обмежуваних кондицій, забезпечити його належне зберігання у повному обсязі та здійснити відпуск поклажодавцеві всієї кількості зерна, що фактично зберігається на день відпуску. Нестача в межах покращення якості по вологості - не більше 0,5%, смітній доміщці - не більше 0,2%, а також природних втрат в залежності від терміну зберігання списується за рахунок поклажодавця.

Пунктом 3.1.5 Договору позивач зобов`язується видати складські документи на зерно не пізніше наступного робочого дня після прийняття його на зберігання. У разі видачі простого або подвійного складського свідоцтва зерновий склад здійснює страхування зерна від ризиків випадкової загибелі, знищення, нестачі, пошкодження та втрат за дорученням і за рахунок коштів поклажодавця.

Згідно з п. 3.1.6 Договору позивач зобов`язався зберігати зерно протягом строку, визначеного в договорі.

Відповідно до пп. 3.3.2, 3.3.4 п. 3.3 Договору на поклажодавця покладено обов`язок відшкодувати витрати з приймання, зберігання, відвантаження, а також витрати, що виникають в порядку п. 3.14 цього Договору.

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що розмір плати (тарифу) за надання послуг (разом з ПДВ) за зберігання зерновим складом зерна (за 1 тонну за 30 календарних днів) становить 17,50 грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості послуг зберігання виконав неналежним чином, не відшкодувавши за період березень 2018 року - жовтень 2019 року витрати на зберігання в сумі 272 949,60 грн.

06.11.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою оплатити вказану суму заборгованості у семиденний термін з моменту отримання цієї вимоги. У відповідь на вказану вимогу відповідач листом № 40-07/430 від 15.11.2019 відмовився від погашення наявної у нього заборгованості у зв`язку з відсутністю у казначейському обліку будь-яких фінансових зобов`язань Аграрного фонду перед позивачем.

Відповідно до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання (ст.ст. 938, 946 ЦК України).

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки доказів належного відшкодування вартості послуг зберігання зерна на суму 272 949,60 грн. за період з березня 2018 року по жовтень 2019 року відповідач не надав, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення вказаного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню у зазначеному розмірі.

Відсутність підпису на спірних актах не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату з огляду на фактичне надання позивачем відповідачу послуг зберігання, відсутність обов`язку позивача направляти відповідачу акти, наявність доказів про направлення позивачем претензії та враховуючи обізнаність відповідача про перебування зерна на зберіганні у позивача.

Доводи відповідача, про те, що зобов`язання з оплати наданих послуг зі зберігання жита повинно оформлюватись сторонами на новий рік шляхом укладання відповідного договору з подальшою його реєстрацією в органах казначейства, є необгрунтованими, оскільки надання послуг зі зберігання зерна здійснюється до пред`явлення вимоги поклажодавцем (п. 7.1 договору).

Щодо тверджень відповідача про відсутність бюджетних коштів на виконання вказаного договору, суд зазначає, що ця обставина не є підставою для звільнення його від виконання договірного зобов`язання та не виправдовує бездіяльність відповідача (вказана правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 № 15/5027/715/2011, постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 № 11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005).

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Аграрного фонду (01001, м. Київ, вул. Грінченка, будинок 1, ідентифікаційний код 33642855) на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1, ідентифікаційний код 37243279) заборгованість у сумі 272 949,60 (двісті сімдесят дві тисячі дев`ятсот сорок дев`ять) грн. 60 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 094,24 (чотири тисячі дев`яносто чотири) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 10.03.2020.

Суддя О.Г. Удалова