ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

02 березня 2020 року Справа № 902/1148/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Василишин А.Р. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Анатолія Івановича (вх.№300/20)

на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.01.2020р.

(постановлену у м. Вінниці, повний текст складено 15.01.2020р.)

у справі №902/1148/19 (суддя Нешик О.С.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Гаврилюка Анатолія Івановича

до відповідача старшого слідчого Слідчого відділення Радомишльського відділення поліції ГУНП в Житомирській області Шатилома В.К.

про стягнення 67688,05 грн. шкоди

за участю представників сторін:

від позивача - Гаврилюк А.І., Савчук М.В.;

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Гаврилюк Анатолій Іванович звернувся з позовом до старшого слідчого Слідчого відділення Радомишльського відділення поліції ГУНП в Житомирській області Шатилома В.К. про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 15.01.2020р. у справі №902/1148/19 відмовлено у прийнятті позовної заяви Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Анатолія Івановича. Повернуто позовну заяву Фізичної особи - підприємця Гаврилюка Анатолія Івановича від 27.12.2019 р. (вх. №1194/19 від 28.12.2019 р.) на 4 аркушах з додатком на 9 аркушах разом з заявою від 09.01.2020 р. на 1 аркуші з додатком на 14 аркушах заявнику.

Постановляючи вказану ухвалу суд виходив з того, що позовна заява Фізичної особи - підприємця Гаврилюка Анатолія Івановича про стягнення на його користь з старшого слідчого Слідчого відділення Радомишльського відділення поліції ГУНП в Житомирській області Шатилома В.К. матеріальної та моральної шкоди не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою суду першої інстанції, відповідач Фізична особа-підприємець Гаврилюк Анатолій Іванович звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.01.2020р. у справі №902/1148/19 скасувати та зобов`язати Господарський суд Вінницької області відкрити провадження у справі за позовом Фізичної особи підприємця Гаврилюк А.І. (до Старшого слідчий слідчого відділення Радомишльського відділення поліції Коростишівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області Шатилом В.К. про відшкодування шкоди.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

Позивач звертався до Вінницького окружного адміністративного суду, оскільки на його переконання саме у адміністративному судочинстві повинна була б розглядатися справа, щодо неправомірних дії слідчого Радомишльського відділення поліції.

Однак, 17.12.2019 р. ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/4191/19-а було відмовлено у відкритті провадження про стягнення шкоди.

У вказаній ухвалі, серед іншого зазначено, що позивачеві необхідно звернутись за захистом свого права у порядку господарського судочинства.

Вважає, що після відмови Вінницького окружного адміністративного суду у відкритті провадження позивачем можливо було повторно розглянуте питання підсудність справи, однак визначення Вінницьким окружним адміністративним судом юрисдикції спору, ним не оспорюється.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.01.2020р. у справі №902/1148/19 скасувати.

Відповідач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу позивача, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

02 березня 2020 року в судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду позивач та його представник підтримали доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджували, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. З огляду на вказане, вважають, що ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.01.2020р. у справі №902/1148/19 слід скасувати та зобов`язати Господарський суд Вінницької області відкрити провадження у справі.

В судове засідання 02.03.2020 р. відповідач не з`явився.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені відповідачу (т. 3, а. с. 74, 76), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при постановлені ухвали норм процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену ухвалу змінити в мотивувальній частині, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що Фізична особа-підприємець Гаврилюк Анатолій Іванович звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з старшого слідчого Слідчого відділення Радомишльського відділення поліції ГУНП в Житомирській області Шатилома В.К. 67688 грн. 05 коп. шкоди.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 15.01.2020р. у справі №902/1148/19 відмовлено у прийнятті позовної заяви Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Анатолія Івановича. Повернуто позовну заяву Фізичної особи - підприємця Гаврилюка Анатолія Івановича від 27.12.2019 р. (вх. №1194/19 від 28.12.2019 р.) на 4 аркушах з додатком на 9 аркушах разом з заявою від 09.01.2020 р. на 1 аркуші з додатком на 14 аркушах заявнику.

Предметом апеляційного оскарження є не погодження скаржника з висновком суду першої інстанції про непоширення юрисдикції господарського суду на вирішення даного спору.

Статтями 124, 125 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як було роз`яснено в п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно із ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

В той же час, якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або зазначено, що спір вирішується в судовому порядку, господарському суду слід виходити з суб`єктного складу учасників спору та характеру спірних правовідносин.

Стаття 20 ГПК України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи, зокрема спори між суб`єктами господарювання.

Судом апеляційної інстанції зазначається, що господарські суди також вирішують спори між суб`єктами господарювання, пов`язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач керуючись своїм правом визначив відповідачем старшого слідчого Слідчого відділення Радомишльського відділення поліції ГУНП в Житомирській області Шатилома В.К., тобто посадову особу, у зв`язку із чим суб`єктний склад в даній справі не підпадає під дію норми статті 4 ГПК України, а тому вказаний спір не може бути розглянутий господарським судом.

Поруч з тим, в судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду позивач та його представник підтвердили, що позов Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Анатолія Івановича підлягає розгляду господарським судом, а відповідачем визначається старший слідчий Слідчого відділення Радомишльського відділення поліції ГУНП в Житомирській області Шатилом В.К. (посадова особа), а не орган державної влади, де проходить службу чи працює вказана посадова особа.

За приписами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність юрисдикції адміністративного суду (ч. 5 ст. 21 КАС України) та господарського суду (невідповідність суб`єктного складу), то спір за позовом Фізичної особи - підприємця Гаврилюка Анатолія Івановича до старшого слідчого Слідчого відділення Радомишльського відділення поліції ГУНП в Житомирській області Шатилома В.К. про стягнення 67688 грн. 05 коп. шкоди підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" спір фізичної особи, яка має статус суб`єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов`язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Поруч з цим, апеляційний господарський суд констатує, що висновок Вінницького окружного адміністративного суду, викладений в ухвалі від 17.12.2019 р. у справі №120/4191/19-а щодо підсудності даної справи саме господарському суду є помилковим, необґрунтованим та безпідставним, зробленим без посиланням на норми матеріального чи процесуального права.

Окрім того, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право, зокрема, на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom) від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70). "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за його природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland) від 16 червня 2001 року, заява № 28249/95, § 53).

Застосовані державою обмеження права на доступ до суду не можуть бути такими, що порушують саму сутність права. Більше того, обмеження не входить у сферу застосування пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету, і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, заява № 8225/78, § 57; рішення у справі "Файєд проти Сполученого Королівства" (Fayed v. the United Kingdom) від 21 вересня 1980 року, заява № 17101/90, § 65).

Те, що суди, які не мають юрисдикції для розгляду позовних вимог, не розпочали їх розгляд по суті, не є порушенням права позивача на справедливий судовий розгляд, а є гарантією того, що рішення у відповідній справі за цими вимогами ухвалить належний суд.

Аналогічно не є порушенням права позивача на справедливий суд відмова у відкриті провадження у справі №902/1148/19 з метою розгляду спору судом належної юрисдикції, оскільки вимоги позивача має розглянути той суд, який встановлений для цього законом.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

В той же час, приписами ст. 175 ГПК України передбачено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Однак, суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадженні в даній справі, не роз`яснив позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити судове рішення.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.

В зв`язку із тим, що Господарський суд Вінницької області в ухвалі від 15.01.2020р. у справі №902/1148/19 не роз`яснив позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то вказану ухвалу слід змінити, в мотивувальній частині, доповнивши її висновком про юрисдикцію спору.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Анатолія Івановича слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.01.2020 р. у справі №902/1148/19 змінити в мотивувальній частині, доповнивши її висновком про юрисдикцію спору.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Анатолія Івановича залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.01.2020р. у справі №902/1148/19 змінити в мотивувальній частині, доповнивши її висновком про юрисдикцію спору.

3. Справу № 902/1148/19 надіслати Господарському суду Вінницької області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "03" березня 2020 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Тимошенко О.М.