ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року Справа № 925/527/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Макарченко Н.П.,

за участі представників сторін:

від Смілянської місцевої прокуратури представник не з`явився,

від першого позивача Атопкін С.В. - адвокат,

від другого позивача представник не з`явився,

від відповідача - представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом першого заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури

в інтересах держави в особі:

1. комунального підприємства ВодГео, м. Сміла, Черкаська

область

2. Смілянської міської ради, м. Сміла, Черкаська область

до товариства з обмеженою відповідальністю Топрано, м. Сміла,

Черкаська область

про розірвання договору оренди та стягнення 25 494 грн. 90 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернувся з позовом перший заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі комунального підприємства ВодГео, Смілянської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю Топрано про стягнення 25 494 грн. 90 коп. заборгованості за договором оренди від 11 серпня 2006 року, у тому числі: 24 865 грн. 70 коп. основного боргу з орендної плати і 629 грн. 20 коп. пені та про розірвання укладеного між комунальним підприємством Смілаводоканал, правонаступником якого є комунальне підприємство ВодГео, та фізичною особою підприємцем Прокоповою Ольгою Миколаївною, в подальшому замінену згідно з угодою від 02 квітня 2007 року на товариство з обмеженою відповідальністю Топрано, договору оренди від 11 серпня 2006 року щодо оренди приміщень першого та другого поверхів будівлі ЦТП-3 загальною площею 117,9 кв.м. (приміщення №№1-8, 9-13) для виробництва запасних частин та обладнання для деревообробної промисловості, що знаходиться за адресою: 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Мазура, 14а.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 13 серпня 2019 року позов першого заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі комунального підприємства ВодГео, Смілянської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю Топрано про розірвання договору оренди та стягнення 25 494 грн. 90 коп. залишено без розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13 листопада 2019 року вищевказану ухвалу місцевого господарського суду було скасовано, а матеріали справи повернуто до господарського суду Черкаської області для продовження розгляду.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11 грудня 2019 року підготовче засідання призначено на 10 січня 2020 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 10 січня 2020 року підготовче засідання відкладено на 04 лютого 2020 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 05 березня 2020 року.

Представник першого позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Прокурор та представники другого позивача та відповідач в судове засідання не з`явилися, відповідач про місце, час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується реєстром поштових відправлень господарського суду Черкаської області.

Відповідач відзиву у визначений судом строк суду не надав, своїм правом на захист не скористався.

Від прокурора надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з проходженням атестації.

Клопотання прокурора про відкладення розгляду справи суд залишив без задоволення на підставі п.3 ч.3 ст.202 ГПК України.

Від Смілянської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Оскільки явка учасників судового провадження в судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 05 березня 2020 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/527/19.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника першого відповідача, дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом під час розгляду даного спору, 11 серпня 2006 року між комунальним підприємством Смілаводоканал (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Прокоповою Ольгою Миколаївною (орендар) було укладено договір оренди.

Відповідно до п.1.1. та п. 2.1. договору орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти в строкове платне користування приміщення першого та другого поверху будівлі ЦТП-3 загальною площею 117,9 кв.м (приміщення №№1-8,9-13), що знаходяться на балансі комунального підприємства Смілаводоканал для виробництва запасних частин та обладнання для деревообробної промисловості, за адресою: м. Сміла, вул. Мазура, 14а.

Згідно розділу 4 вказаного договору термін оренди складає з 01 липня 2006 року до 01 червня 2016 року. Термін оренди може бути скорочений лише за згодою сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно п.п. 5.1 та 5.2. базовий розмір орендної плати за майно, що орендується, з урахуванням єдиного податку в цілому складає 193,52 грн. на місяць, яку орендар сплачує на рахунок орендодавця у повному розмірі. Орендар сплачує на рахунок орендодавця оренду у повному розмірі. Орендодавець 30% орендної плати перераховує до місцевого бюджету після сплати єдиного податку. Розмір орендної плати підлягає коригуванню на щомісячний індекс інфляції.

Орендна плата сплачується орендарем щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Згідно п. 5.4. договору орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. При частковій сплаті орендної плати в першу чергу зараховується пеня, потім орендна плата.

Вказаний вище договір посвідчений приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу Черкаської області 11 серпня 2006 року, зареєстровано в реєстрі №6643.

В подальшому 02 квітня 2007 року між комунальним підприємством Смілаводоканал та товариством з обмеженою відповідальністю Топрано, враховуючи згоду фізичної особи-підприємця Прокопової Ольги Миколаївни було укладено угоду про зміну договору оренди від 11 серпня 2006 року в частині замін орендаря із фізичної особи-підприємця Прокопової Ольги Миколаївни на товариство з обмеженою відповідальністю Топрано.

Згідно угоди інші умови договору залишаються незмінними і сторони підтверджують по них свої зобов`язання.

Вказана вище угода посвідчена приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу 02 квітня 2007 року, зареєстровано в реєстрі №2136.

Нежитлова будівля ЦТП-3, загальною площею 230,4 кв.м по вул. Мазура, 14а належить на праві власності Смілянській міській раді, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ №627895, видане виконавчим комітетом Смілянської міської ради 09 серпня 2006 року.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 07 серпня 2006 року №730 Про оформлення свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна оформлено свідоцтво про право власності на будівлю ЦТП-3 по вул. Мазура, 14а, м. Сміла.

Комунальне підприємство ВодГео утворене шляхом реорганізації виробничого об`єднання ВодГео на підставі рішень виконавчого комітету Смілянської міської ради:

- від 04 вересня 2006 року №817 Про реорганізацію виробничого об`єднання ВодГео;

- від 21 вересня 2006 року №875 Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 04 вересня 2006 року №817;

- від 04 травня 2007 року №416 Про затвердження передавального акту ВО ВодГео.

У 2007 році відповідно до рішення Смілянської міської ради від

29 травня 2007 року №15-1/V Про реорганізацію комунального підприємства Смілаводоканал та рішення виконкому від 22 серпня 2007 року №904 Про затвердження передавальних актів комунального підприємства Смілаводоканал від 09 серпня 2007 року та від 01 серпня 2007 року комунальне підприємство Смілаводоканал реорганізовано шляхом приєднання до комунального підприємства ВодГео.

Таким чином, будівля ЦТП-3 по вул. Мазура, 14а в м. Сміла з 2007 року обліковується за комунальним підприємством ВодГео і останнє є правонаступником комунального підприємства Смілаводоканал.

Комунальне підприємство ВодГео направило на адресу орендаря вимогу від 20 липня 2018 року №01-10/1011 про повернення майна та сплату заборгованості в сумі 18 885 грн. 88 коп. (а.с.33-34 т.1).

Станом на 31 грудня 2018 року за період з 01 жовтня 2016 року по 29 грудня 2018 року включно за відповідачем утворилась заборгованість по орендній платі в розмірі 24 865 грн. 70 коп.

Водночас орендар добровільно заборгованість за договором оренди від 11 серпня 2006 року не сплатив, при цьому продовжує користуватися будівлею ЦТП-3 по вул. Мазура, 14а в м. Сміла, що підтверджується актом комунального підприємства ВедГео від 31 липня 2018 року (а.с. 32 т. 1).

Відповідач до комунального підприємства ВедГео щодо припинення договору оренди майна не звертався, на адресу міської ради, балансоутримувача підписані товариством з обмеженою відповідальністю Топрано акти приймання-передачі нежитлової будівлі не надходили.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, орендна плата перераховується орендарем щомісяця до 20 числа поточного місяця.

Таким чином на день звернення до суду строк оплати орендних платежів настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

З 01 лютого 2020 року введено в дію Закон України від 03 жовтня 2019 року №157-IX Про оренду державного та комунального майна в новій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору оренди, розрахунку з першим позивачем за орендоване приміщення, а також не було спростовано доводи прокурора, що викладені в позові.

Згідно ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, сума боргу зі сплати орендної плати в розмірі 24 865 грн. 70 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Орендар несе відповідальність за даним договором у випадку несвоєчасного або не в повному обсязі внесення орендної плати, стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати) (п. 9.2 договору).

Враховуючи, що відповідачем не було сплачено орендні платежі у строки визначені п. 5.2. договору, прокурором заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 629 грн. 20 коп. пені.

Розрахунок неустойки за несвоєчасну сплату боргу відповідачем не спростовано, а тому з відповідача підлягає стягненню 629 грн. 20 коп. пені.

Що стосується вимоги про розірвання договору оренди, то судом враховано наступне:

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України від 03 жовтня 2019 року №157-IX Про оренду державного та комунального майна договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Частиною 3 ст. 291 Господарського кодексу України, встановлено, що договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 Господарського кодексу України.

Підстави, коли наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, встановлені ст. ст. 782, 783 Цивільного кодексу України. Таке право наймодавець має у разі, коли наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд (ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України).

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

В пункті 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 21 листопада 2011 року № 01-06/1624/2011 Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права зазначено, що рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року N 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення частини другої статті 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Отже, недотримання позивачем вимог частини другої статті 188 ГК України щодо обов`язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом вчинення прямого позову до відповідача про розірвання договору (постанова Верховного Суду України від 17 червня 2008 року N8/32пд).

Відповідну правову позицію викладено також в інформаційних листах Вищого господарського суду України Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року від 13 серпня 2008 року N01-8/482 та Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України) від 15 січня 2010 року N 01-08/12 і в постанові Вищого господарського суду України від 29 березня 2011 року N 22/110).

В пункті 5.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №12 Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна зазначено наступне: вирішуючи питання щодо дострокового розірвання договору оренди у зв`язку з несплатою орендарем (наймачем) платежів, господарським судам слід враховувати таке.

Законом (частина третя статті 291 ГК України, частина друга статті 651, стаття 783 ЦК України) передбачено можливість розірвання договору найму (оренди) за рішенням суду на вимогу однієї з сторін, а статтею 782 ЦК України - право наймодавця на односторонню відмову від такого договору у разі невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідне право наймодавця на відмову від договору найму не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою щодо розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо має місце істотне порушення умов договору.

Відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою статті 782 ЦК України, є правом, а не обов`язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів.

У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов`язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до п.6.2.3. договору в разі невнесення орендарем орендної плати протягом 3-х місяців з дня закінчення строку платежу орендодавець може порушити справу в господарському суді про дострокове розірвання договору та примусове виселення орендаря.

Даний договір може бути розірваний орендодавцем, якщо орендар не вніс орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу (п.п. 10.4 договору).

Зміни та доповнення до договору вносяться шляхом укладання додаткової угоди або в іншому порядку, передбаченому чинним законодавством і розглядаються сторонами упродовж одного місяця. Одностороння відмова від виконання договору не допускається (п. 10.8 договору).

Матеріалами справи підтверджується, що всупереч вимогам договору оренди нерухомого майна, відповідач за період з 01 жовтня 2016 року по 29 грудня 2018 року не сплачував орендну плату у встановленому договором розмірі та у визначені договором строки.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач систематично порушував умови договору стосовно сплати орендних платежів.

Оскільки матеріалами справи підтверджується істотне порушення відповідачем своїх зобов`язань у зв`язку з несплатою орендної плати більше трьох місяців підряд, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора про розірвання договору оренди від 11 серпня 2006 року в судовому порядку є також правомірними та обґрунтованими.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Згідно ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Скасовуючи ухвалу господарського суду Черкаської області від 13 серпня 2019 року суд апеляційної інстанції у своїй постанові від 13 листопада 2019 року вказав, що у зв`язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, має бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 ГПК України.

Оскільки за подання апеляційної скарги прокуратурою Черкаської області було сплачено 1 921 грн. 00 коп. судового збору, то з урахуванням вимог ст. 129 ГПК України зазначена сума покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди від 11 серпня 2006 року укладений між комунальним підприємством ВодГео та товариством з обмеженою відповідальністю Топрано.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Топрано, вул. Мазура, 14 А, м. Сміла, Черкаської області, ідентифікаційний код 32023013 на користь комунального підприємства ВодГео, пров. Я.Водяного,45, м. Сміла, Черкаської області, ідентифікаційний код 30794986 24 865 грн. 70 коп. боргу зі сплати орендної плати та 629 грн. 20 коп. пені.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Топрано, вул. Мазура, 14 А, м. Сміла, Черкаської області, ідентифікаційний код 32023013 на користь прокуратури Черкаської області, бул. Шевченка, 286, м. Черкаси, ідентифікаційний код 02911119 3 842 грн. 00 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 921 грн. 00 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 05 березня 2020 року.

Суддя А.В. Васянович