ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2020 року м.Дніпро Справа № 912/2555/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали апеляційних скарг Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради на рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.12.2019 року (суддя Макаренко Т.В., повне рішення складено 11.12.2019 року), у справі № 912/2555/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6

до відповідача Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради, 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Перспективна, буд. 32-А

про стягнення 30 319 146,39 грн

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради про стягнення боргу за поставлений природний газ у загальній сумі 30 319 146,39 грн., у тому числі: основний борг у розмірі 20 705 900,05 грн., пеня у розмірі 3 769 326,46 грн., три проценти річних у розмірі 1 645 861,10 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 198 058,78 грн., з покладанням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору постачання природного газу №5066/1718-ТЕ-18 від 12.09.2017 року в частині оплати поставленого газу.

Рішенням господарського суду позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованість у розмірі 28 432 112,59 грн., у тому числі 20 705 900,05 грн. основний борг, 1 883 418,34 грн. пені, 1 644 735,42 грн. три проценти річних, 4 198 058,78 грн. інфляційних втрат, а також 227 393,60 грн. судового збору. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В обгрунтування прийнятого рішення суд, посилаючись на діюче законодавство України, умови укладеного між сторонами договору визнав доведеним факт поставки позивачем і прийняття відповідачем в період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року включно природного газу на загальну суму 91 367 093,09 грн. Однак, оплату в спірному періоді відповідач здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі, чим порушив умови господарського зобов`язання. Суд указав, що розмір основного боргу відповідає сумі, заявленій у позовних вимогах, є обґрунтованим, документально підтвердженим та таким, що підлягає задоволенню. Перевіривши розрахунок 3% річних, суд встановив, що він є помилковим, так як позивачем невірно визначено період нарахування 3% річних по зобов`язанням з оплати газу, поставленого в листопаді 2017 року. У зв?язку з цим суд стягнув на користь позивача1 644 735,42 грн. 3 % річних, а в іншій частині відмовив. Розрахунок інфляційних втрат здійснено правильно Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що він є помилковим, так як позивачем невірно визначено період нарахування пені по зобов`язанням з оплати газу, поставленого в листопаді 2017 року і зробив власний розрахунок: стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 766 836,68 грн. пені. Відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені на 95% суд указав, що надані відповідачем документи (довідки) не є документами бухгалтерського обліку і фінансової звітності та не відображають фінансовий стан підприємства, а отже не підтверджують його збитковість. Разом з цим, суд враховує, що Комунальне підприємство "Теплокомуненерго" є залежним від своєчасності та періодичності розрахунків споживачами послуг. Розрахунок позивача перед АТ "НАК "Нафтогаз України" залежить не лише від відповідача, а і від виконання зобов`язань з боку споживачів послуг боржника, а також наявністю категорії населення у місті Олександрія, які користуються пільгами та субсидіями. Отож, враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, а саме: закупівлю газу відповідачем на підставі Договору виключно для подальшої реалізації населенню, часткове виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості поставленого за Договором газу (на 77,3%), господарський суд вважає за можливе скористатись своїм правом та зменшити пред`явлену до стягнення суму пені. Однак, зменшення пені на 95% , на думку суду, є значним та нівелює суть відповідальності за порушення зобов`язання. Зменшуючи суму пені до 50%, тобто до 1 883 418,34 грн., господарський суд врахував, що пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може. Окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує також проценти річних, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. Тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

Не погодившись з рішенням господарського суду, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

В обґрунтування апеляційних вимог, скаржник зазначає, що ст. 233 ГК України передбачає зменшення розміру штрафних санкцій, зокрема, судом, у випадку, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, і можливе за рішенням суду. При цьому суд має враховувати: ступінь виконання зобов`язання боржником.; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні. У разі вирішення питання стосовно зменшення розміру штрафних санкцій повинен бути врахований майновий стан і боржника і кредитора; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Відповідно до ч.3 ст.219 ГК України якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов`язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності. Матеріали справи не містять будь-яких доказів вчинення неправомірних дій з боку Позивача. Судом не прийнято до уваги, що у позивача не вистачає коштів для здійснення поточної діяльності через наявність зростаючої дебіторської заборгованості. Відповідачем не надано жодних доказів щодо проведення відповідної судової роботи з боржниками - населенням, що свідчить про пасивну поведінку, відсутність дій щодо уникнення заборгованості.

Докази, додані Відповідачем до заперечення на відповідь на відзив від 01.11.2019 року та до клопотання про долучення письмових доказів від 05.12.2019 року, мають бути залишені без розгляду. Ухвалою Господарського суду від 11.09.2019 року встановлено строки на подання відзиву та доказів - протягом 15 днів з дня вручення ухвали. Таким чином, залучення документів разом з запереченням на відзив від 01.11.2019 року без клопотання про поновлення строків на надання доказів - є таким, що протирічить вимогам ч.8 ст.80 ГПК України - «докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї». З аналогічних підстав мають бути залишені без розгляду і докази, подані Відповідачем з клопотанням від 05.12.2019 року про залучення письмових доказів. Крім того, дане клопотання було подане Відповідачем на стадії розгляду справи по суті. Посилання Відповідача на відпустку штатного юрисконсульта, інтереси у суді представляє головний бухгалтер Кравченко І.В., яка не мала достатніх знань не можуть бути підставою для визнання поважною причину пропуску строку. По-перше, під час розгляду справи Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, долучено ряд документів. По-друге, відповідно до вимог процесуального законодавства, представником особи у суді може адвокат або керівник підприємства. Відтак, представником на судових засіданнях у суді першої інстанції був в.о.директора Кравченко І.В. По-третє, дане клопотання було подано на стадії розгляду справи по суті.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» як підприємство державного сектору економіки є об`єктом, який має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави, а брак коштів на закупівлю природного газу, через несвоєчасне внесення контрагентами плати за отриманий газ, впливає на якість і своєчасність надання послуг поставки газу, в тому числі, виробникам теплової, електричної енергії та може спричинити значні негативні соціально-економічні наслідки.

Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні 1 884 663,23 грн. пені та прийняти нове рішення про стягнення 1 884 663,23 грн. пені.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні, а тому апеляційна скарга AT «НАК «Нафтогаз України» підлягає відхиленню. Просить залишити її без задоволення.

Крім того, з апеляційною скаргою звернулося Комунальне підприємство "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що погоджується із стягненням інфляційних нарахувань на суму боргу в розмірі 4 198 058,78 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 1 644 735, 42 грн. Разом з тим, при застосуванні до спірних правовідносин ст.233 Господарського процесуального кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, суд не в повній мірі врахував обставини справи. Суд недостатньо врахував статус відповідача, який здійснює свою діяльність на забезпечення потреб населення, соціальної сфери та підприємств м. Олександрії. Крім того, суд не врахував скрутного фінансового становища та несвоєчасну сплату споживачами заборгованості за спожиту енергію, що підтверджується довідкою №1442 від 01.10.2019р. про наявність дебіторської заборгованості, звіт про фінансовий стан на І півнріччя 2019 року; баланс (звіту про фінансовий результат) на 30.06.2019р. та Інформацію щодо заборгованості з різниці між фактичними витратами та тарифами на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води для населення (станом на 01.09.2019 року). Також, перешкодою для здійснення розрахунків за спожитий природний газ поза межами поточних рахунків із спеціальним режимом використання стало те, що всі банківські рахунки підприємства у період з 10.04.2015р. по 31.01.2018р. знаходились під арештом на виконання виконавчого провадження №46753185 від 06.04.2015р., відкритого відділом примусового виконання рішень управлінням ДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області на виконання наказу Господарського суду Кіровоградської області №912/3128/14 від 02.02.2015р. за позовом НАК "Нафтогаз України".

Просить рішення господарського суду зміни в частині стягнення пені, зменшивши її розмір на 95%.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач), суддів: Чус О.В., Дарміна М.О. відкрите апеляційне провадження у справі №912/2555/19. Розгляд справи призначено у судовому засіданні.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з перебуванням судді- члена колегії Чус О.В. у відпустці, справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач), суддів: Іванов О.Г., Дарміна М.О.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного висновку.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи,

12.09.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та Комунальним підприємством "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради (Споживач) укладено договір постачання природного газу № 5066/1718-ТЕ-18 (далі - Договір) (а.с. 13-22), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

За умовами п. 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до п. 2.1. Договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 по 31 березня 2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 19 730 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями (тис.куб.м.), згідно наведеної у п. 2.1. таблиці.

Згідно з п. 3.1. Договору постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі:

- природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувальних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого природного газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до п. 4.1. Договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493.

За умовами п. 5.2. Договору ціна за 1000 куб.м. газу на дату укладання длоговору становить 4 942,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% . Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930,40 грн.

Пунктом 5.4. Договору передбачено, що загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Згідно з умовами п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У пункті 11.3 Договору сторони погодили порядок внесення змін до цього Договору:

- усі зміни і доповнення до договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у абзаці першому пункту 2.3., пунктах 11.4. та 11.5. договору;

- сторони погодили, що зміни до цього договору, викладені не у формі додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору, не можуть бути застосовані до відносин сторін за цим договором, крім випадків, зазначених у пунктах 2.3, 11.4 та 11.5 цього договору;

- договір про організацію взаєморозрахунків не вносить змін до цього Договору та може бути застосований до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору;

- будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами: не можуть бути використані для внесення змін до цього договору; можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору.

За змістом п. 12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 до 31 березня 2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір постачання природного газу № 5066/1718-ТЕ-18 від 12.09.2017 підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

15.01.2018 між сторонами підписано Додаткову угоду №1 до договору постачання природного газу від 12.09.2017 №5066/1718-ТЕ-18 (а.с. 23-24), відповідно до пункту 2 якої сторони погодили викласти абзац третій пункту 6.1. розділу 6 "порядок та умови проведення розрахунків" Договору в наступній редакції: "Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. № 256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Крім того, у пункті 4 Додаткової угоди №1 сторони погодили викласти підпункт 4) пункту 11.3 розділу 11 "Інші умови" Договору в наступній редакції: "4) будь-які спільні протокольні рішення або надані споживачем будь-які документи щодо оформлених та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. № 256, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами: не можуть бути використані для внесення змін до цього договору; можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору."

01.04.2018 між сторонами підписано Додаткову угоду №2 до договору постачання природного газу від 12.09.2017 №5066/1718-ТЕ-18 (а.с. 25), відповідно до якої Договір доповнено пунктом 2.1. яким визначено, що постачальник передає споживачу в період з 01.04.2018 по 31.05.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 1290 тис.куб.м.

На виконання умов договору позивач протягом періоду з жовтня 2017 по квітень 2018 включно поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 91 367 093,09 грн, що підтверджується наступними актами приймання - передачі природного газу (а.с. 40 - 46):

- від 31.10.2017 на суму 4 733 959,60 грн;

- від 30.11.2017 на суму 13 695 701,34 грн;

- від 31.12.2017 на суму 14 075 324,04 грн;

- від 31.01.2018 на суму 20 612 469,19 грн;

- від 28.02.2018 на суму 18 023 025,26 грн;

- від 31.03.2018 на суму 18 315 198,29 грн;

- від 30.04.2018 на суму 1 911 415,37 грн.

Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

Однак, оплату в спірному періоді відповідач здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги п. 6.1 Договору.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України №226 від 06.03.2019р. постановлено змінено тип публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з публічного на приватне та перейменувано його в Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Станом на 26.06.2019 розмір основного боргу становить 20 705 900,05 грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою підприємства "Теплокомуненерго КП Олександрійської МР" (а.с. 47).

У зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язань за Договором щодо оплати отриманого природного газу, позивач звернувся до господарського суду про стягнення основного боргу, 3% річних, інфляційних та пені.

Як позивачем так і відповідачем рішення суду оскаржується лише в частині стягнення пені.

Переглядаючи рішення суду в частині зменшення пені, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Вирішуючи питання щодо зменшення судом суми пені колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч. 4 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, згідно ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Разом з тим, як зазначено в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 04.02.2020р. у справі № 918/116/19, з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013р. № 7-рп/2013, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені. (п.8.5 постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 19.02.2020р. у справі № 910/1199/19).

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19, від 04.02.2010р. у справі № 918/116/19.

Господарським судом при зменшені пені на 50% враховано, що Комунальне підприємство "Теплокомуненерго" є залежним від своєчасності та періодичності проведення розрахунків споживачами послуг. Розрахунок позивача перед АТ "НАК "Нафтогаз України" залежить не лише від відповідача, а і від виконання зобов`язань з боку споживачів послуг боржника, а також наявністю категорії населення у місті Олександрія, які користуються пільгами та субсидіями. Закупівля газу відповідачем, згідно договору, здійснювалася виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Господарський суд зазначив, що зменшення пені на 95% , на його думку, є значним та нівелює суть відповідальності за порушення зобов`язання.

Господарський суд врахував, що пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може. Окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує також проценти річних, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. Тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані. З цих підстав суд зменшив розмір суму пені до 1 883 418,34 грн.

Колегія суддів погоджується з такими доводами господарського суду та враховує додатково наступне.

На підставі ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" та у відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217, якою затверджено «Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки», розрахунки між сторонами здійснюються з використанням рахунків із спеціальним режимом використання, на які зараховуються кошти сплачені споживачами теплової енергії і з яких в подальшому банком відповідно до реєстру нормативів здійснюється розподіл коштів.

А тому відповідач не може ні впливати, ні самостійно здійснювати розподіл коштів, що надійшли на такі рахунки.

Згідно фінансового звіту за І півріччя 2019 року відповідач має збиток у розмірі 5 886 000 грн. Заборгованість з заробітної плати станом на 01.11.2019р. складає 1 102 600 грн.. Заборгованість з обов?язкових платежів (податків і зборів) складає 16 190 046 грн. (т.1 а.с.202 203).

Колегія суддів також враховує, що несвоєчасним виконанням відповідачем зобов?язання збитків позивачу не завдано, останній за результатами господарської діяльності має прибуток (т.1 а.с.103-105).

Тому колегія суддів погоджується з рішенням суду.

Що стосується посилання АТ «НАК «Нафтогаз України» на порушення судом норм процесуального права щодо прийняття доказів наданих відповідачем з порушенням встановленого строку, то дані доводи не приймаються колегією суддів до уваги у зв?язку з наступним.

По-перше, відповідно до ч.2 ст.277 ГПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Перелік порушень процесуального права які є обов?язковою підставою для скасування або зміни рішення наведений в ч.3 ст.277 ГПК України і є вичерпний. Прийняття доказів поданих поза межами строку, встановленого судом, не входить до цього переліку, а отже не є самостійною підставою для скасування або зміни рішення.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга АТ «НАК «Нафтогаз України» не підлягає задоволенню.

Що стосується апеляційної скарги відповідача, то колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 04.02.2020р. у справі № 918/116/19, а саме:

« 8.16. Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

8.17. Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

8.18. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.»

З урахуванням встановлених по справі обставин, колегія суддів вважає, що зменшення розміру пені на 95 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

З цих підстав апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Рішення суду слід залишити в силі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.12.2019 року у справі № 912/2555/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду з підстав. передбачених ст.287 ГПК України протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст складено 10.03.2020р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Судді О.Г. Іванов

М.О. Дармін