ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 Справа № 917/11/20

Суддя Мацко О.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», 01001, м. Київ, вул. Рибальська, 22,

представник позивача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до Комунального підприємства «Благоустрій Кременчука», 39605, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. 1905 року, буд. 27,

про стягнення 6 473,67 грн.

Сторони не викликалися

Суть справи: розглядається позовна заява про стягненя 6 473,67 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою від 13.01.2020р. відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив і т.д.

07.02.2020р. на адресу суду надійшов відзив на позов (арк.справи 86-87), згідно якого відповідач проти позову заперечує, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що ДТП сталося внаслідок невідповідності технічного стану та автомобіля існуючим вимогам Правил Дорожнього руху; просить прийняти до уваги, що відповідач є комунальним підприємством (не автотранспортним) та не має змоги повно та всебічно перевіряти автомобілі перед кожним виїздом;незважаючи на те, що водій ОСОБА_2 свою провину визнав, ні судом, ні поліцією не було з"ясовано, чи виникла технічна несправність автомобіля раптово та чи міг водій її передбачити.

Позивач відповіді на відзив не подав.

Перелік доказів, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги: наказ КП "Благоустрій Кременчука" №329 від 31.10.2016р. "Про закріплення автотранспортних засобів за водіями підприємства", Постанова Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09.12.2016р., довідка про дорожньо-транспортну пригоду від 18.11.2016р. , платіжне доручення №427 від 06.01.2017р. та витягз відомості №6 від 06.01.2017р., Звіт №11/111/16 про оцінку колісного транспортного засобу від 01.12.2016р., страховий акт №1981.609.16.01.01, розрахунок страхового відшкодування до страхового акту, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9980433, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, вимога від 30.08.2018р. та докази її отримання відповідачем, вимога від 14.01.2019р. та докази отримання і ін.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

18.11.2016р. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Volkswagen Caddy, держ.реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження. Причиною пошкоджень став наїзд з боку автомобіля "ЗИЛ-ММЗ 554", держ.номер НОМЕР_2 , що належить КП "Благоустрій Кременчука" під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09.12.2016р. водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Постанова мотивована тим, що водій, будучи учасником дорожнього руху, порушив п.31.1 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Водій свою провину визнав.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль з реєстраційним номером НОМЕР_2 - "ЗИЛ-ММЗ 554" належить КП "Благоустрій Кременчука" (відповідач), що не заперечується ним.

Цивільно-правова відповідальність вказаного транспортного засобу застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9980433, укладеного з приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" зі строком дії з 20.07.2016 по 19.07.2017 р. включно (копія полісу - арк.справи 36).

18.11.2016р. власник пошкодженого автомобіля Volkswagen Caddy (потерпілий) звернувся до Позивача з заявою про пошкодженн транспортного засобу у зв"язку з ДТП, яка є страховим випадком. Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату відшкодування на користь потерпілого у сумі 6 473,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням №427 від 06.01.2017р. та витягом з відомості №6 від 06.01.2017р. (арк.справи 71-72).

Сума була розрахована на підставі Звіту №11/111/16 про оцінку колісного транспортного засобу від 01.12.2016р., страхового акту №1981.609.16.01.01 (арк.справи 69), розрахунок страхового відшкодування до страхового акту - арк.справи 70.

Після виплати позивачем страхового відшкодування, він звертався до відповідача з вимогами про відшкодування 6 473,67 грн. на підставі п.38.1.1 ч.38.1 ст.38 Закону України "Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (вимога від 30.08.2018р. та докази її отримання відповідачем, вимога від 14.01.2019р. та докази отримання - арк.справи 73-77).

Зазначені вимоги залишені відповідачем без реагування, у зв`язку із чим позивач звернувся з позовом до суду.

При вирішенні спору суд враховує наступні правові приписи:

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України "Про страхування").

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України "Про страхування").

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Пункт п. 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду за певних умов, зокрема якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

З постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09.12.2016р., яка набрала законної сили 20.12.2016р., вбачається, що технічний стан забезпеченого ТЗ не відповідав вимогам Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП.

В даній постанові суд встановив, що 18.11.2016р. у м.Кременчуці по вул.Троїцькій 66/41 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом НОМЕР_3 -ММЗ 554 (держ.номерний знак НОМЕР_2 ) і не впевнившись в технічній справності автомобіля та його обладнання (лопнула металева щеколда) здійснив наїзд на стоячі два автомобіля, які внаслідок цього отримали механічні пошкодження, а отже, порушив 31.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Відповідно до п.6 ст. 75 ГПК України, постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, з урахуванням викладених вище положень Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», саме відповідач є особою, що відповідальний за шкоду, заподіяну власнику автомобіля Volkswagen Caddy, а до позивача, як особи, що виплатила страхове відшкодування, перейшло право зворотної вимоги (регресу), яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 6 473,67 грн.обгрунтованими та відхиляє заперечення відповідача, викладені ним у відзив на позов. Суд вважає, що відповідач необгунтовано посилається на те, що з матеріалів справи не вбачається, що ДТП є беспосереднім наслідком невідповідності технічного стану забезпеченого автомобіля "ЗИЛ -ММЗ 554" існуючим Правилам дорожнього руху. Так, п.31.4 Правил містить загальну вимогу про заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам. Згідно Довідки про дорожньо-транспортну пригоду від 18.11.2016р. (а.с.51), ДТП сталося внаслідок порушення ОСОБА_2 п.31.4 ПДР; аналогічне зазначено і у постанові Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09.12.2016р., яка не оскаржувалася у встановленому порядку та набрала законної сили, та у якій зазначено, що згідно письмових пояснень водія у автомобіля лопнула металева щеколда, що і призвело до ДТП. Відповідачем не доведено існування будь-яких інших обставин, що призвели до вказаного ДТП. Інші обставини, на яких грунтуються заперечення відповідача (відсутність необхідного обладнання та умов для повної та всебічної перевірки перед кожним виїздом технічного стану транспортних засобів) не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача за приписами ст.129 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233,237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" (код ЄДРПОУ 3351958, Полтавська область, м.Кременчук, вул.1905 року, буд.27, 39605) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», 01001, м. Київ, вул. Рибальська, 22, ) 6 473,67 грн. боргу, 1921, 00 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.03.2020р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С.Мацко