РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.02.2020Справа № 910/17096/19

За позовом ОСОБА_1

до Фонду державного майна України

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль"

про зобов`язання вчинити дії

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники учасників справи:

від позивача Куриленко С.М.

від відповідача Ізвєков К.В. (представник за довіреністю);

від третьої особи не з`явилися.

В судовому засіданні 18.02.2020 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивача та відповідача, що повне рішення буде складено 03.03.2020 року.

СУТЬ СПОРУ:

04 грудня 2019 року до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 (позивач) надійшла позовна заява б/н від 02.12.2019 року до Фонду державного майна України (відповідач), в якій викладені позовні вимоги щоб в судовому порядку:

- визнати ОСОБА_1 єдиним покупцем 99,8328% акцій Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль";

- зобов`язати Фонд державного майна України укласти з ОСОБА_1 письмовий договір купівлі-продажу акцій Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" кількістю 118 767 348 штук, що становить 99,8328% статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", за ринковою вартістю пакета акцій та з умовою розстрочення для покупця ОСОБА_1 оплати вартості 99,8328% акцій на три роки та з умовою розстроченням боргових зобов`язань Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" на п`ять років.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірною відмовою Фонду державного майна України укласти з ОСОБА_1 , як потенційним покупцем пакету акцій, договір купівлі-продажу акцій Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2019 року у справі № 910/17096/19 позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про зобов`язання вчинити дії залишено без руху, надано ОСОБА_1 строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду у даній справі було направлене ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка вказана в позовній заяві.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 195 ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.12.2019 року у справі № 910/17096/19 вручено позивачу - 14.12.2019 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви до 19.12.2019 року (включно).

18 грудня 2019 року через відділ діловодства суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання у порядку усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/17096/19 здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.01.2020 року та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль".

13.01.2020 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив № 10-25-527 від 11.01.2020 року, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що відповідач не порушував права позивача, оскільки позивач з власної волі не надав у визначений строк заповненого остаточного проекту договору купівлі-продажу пакета акцій ПАТ «Херсонська ТЕЦ». Крім того, у відзиві відповідач просить визнати причини пропущення строку для подання відзиву поважними та поновити його. Підставою пропуску процесуального строку для подання відзиву стало те, що підготовка відзиву передбачала обмін інформацією з профільними структурними підрозділами відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З огляду на те, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, суд поновлює Фонду державного майна України процесуальний строк для подачі відзиву та приймає поданий відзив № 10-25-527 від 11.01.2020 року до розгляду.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 21.01.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/17096/19 до судового розгляду по суті на 18.02.2020 року.

В судовому засіданні 18.02.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання 18.02.2020 року не з`явився.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2013 року № 204-р «Про затвердження планів розміщення акцій підприємств паливно-енергетичного комплексу» (із змінами), на виконання наказу Фонду державного майна України від 24 лютого 2016 року № 398 «Про організацію продажу акцій публічного акціонерного товариства «Херсонська ТЕЦ» (код за )» до продажу на конкурсі пропонувався пакет акцій в кількості 118 764 348 штук, що становить 99,833 % статутного капіталу товариства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2015 року № 271 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015-2017 роках» (із змінами) затверджено перелік об`єктів державної власності, що підлягали приватизації у 2015 - 2017 роках (додаток 1 до постанови), до якого включено, зокрема, ПАТ «Херсонська ТЕЦ».

Крім того, підпунктом 1 пункту 2 вищезазначеної постанови Фонду державного майна України було доручено забезпечити виставлення на продаж об`єктів, включених до переліків, затверджених пунктом 1 постанови, із застосуванням як основного способу продажу - конкурсу з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону (далі - конкурс) без встановлення обмежень для допуску учасників, крім випадків, передбачених законодавством, та з урахуванням встановлених санкцій.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року № 781-р «Про затвердження умов продажу державного пакета акцій публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону» затверджено умови продажу державного пакета акцій публічного акціонерного товариства Херсонська теплоелектроцентраль" (далі - товариство) за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, що додаються. Пакет складається з 118767348 акцій, що становить 99,833 відсотка статутного капіталу товариства, номінальною вартістю 29691,837 тис. гривень.

Фондові державного майна: 1) забезпечити в установленому порядку шляхом укладення договорів про конфіденційність наданої інформації про товариство доступ потенційних учасників конкурсу з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону з продажу пакета акцій товариства; 2) провести в установленому порядку конкурс з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону з продажу пакета акцій товариства з урахуванням затверджених цим розпорядженням умов продажу; 3) установити контроль за виконанням покупцем умов договору купівлі-продажу пакета акцій товариства відповідно до вимог статті 27 Закону України "Про приватизацію державного майна"; 4) інформувати щокварталу Кабінет Міністрів України про виконання покупцем умов договору купівлі-продажу пакета акцій товариства.

Відповідно до Положення про порядок проведення конкурсів з продажу пакетів акцій акціонерних товариств (далі - Положення), конкурсною комісією були розроблені умови конкурсу з продажу пакета акцій ПАТ «Херсонська ТЕЦ», які у встановленому порядку погоджені з відповідними міністерствами, затверджені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року № 781-р.

Зазначеним вище розпорядженням Фонду державного майна України доручено провести в установленому порядку конкурс з продажу пакета акцій товариства з урахуванням затверджених цим розпорядженням умов продажу.

Інформаційне повідомлення про проведення конкурсу з продажу пакета акцій ПАТ «Херсонська ТЕЦ» було опубліковано в газеті «Відомості приватизації» від 14 листопада 2016 року № 91(1007) та розміщено на офіційному веб-сайті Фонду.

06.12.2016 року позивач направив Фонду державного майна України договір № КПП про купівлю-продаж 99,833% акцій товариств ПАТ «Херсонська ТЕЦ» з протоколом погодження розбіжностей № 1 від 06.12.2016 року до вказаного договору, з пропозицією розстрочити на три роки оплату за вказаний пакет акцій.

Протоколом від 08.12.2016 року засідання робочої групи з питань аналізу, переговорів та узагальнення пропозицій до проекту договору купівлі-продажу пакета акцій публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» розміром 99,833% статутного капіталу товариства, затвердженого Головою Фонду державного майна України, пропозицію потенційного покупця ОСОБА_1 до проекту договору купівлі-продажу пакета акцій публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» визнано такою, що не відповідає вимогам законодавства про приватизацію.

Наказом Фонду державного майна України від 12 грудня 2016 року № 2225 було затверджено остаточний проект договору купівлі-продажу пакета акцій ПАТ «Херсонська ТЕЦ».

12.12.2016 року позивач направив Голові наглядової ради ПАТ «Херсонська ТЕЦ» та НАК «Нафтогаз України» повідомлення про намір внесення на користь товариства інвестицій в разі укладання будь-якого договору з власником 99,833% акцій товариства.

Листом № 10-33-24134 від 12.12.2016 року Фонд державного майна України направив позивачу остаточний проект договору купівлі-продажу пакета акцій публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» за конкурсом та повідомив, що не пізніше 14.12.2016 року надати до Фонду державного майна України один примірник остаточного проекту договору купівлі-продажу або внесення змін разом з письмовою згодою щодо його умов відповідно до п. 7.5. Положення. Ненадання потенційним покупцем до Фонду державного майна України у визначений строк заповненого остаточного проекту договору купівлі-продажу або внесення змін до нього є підставою для недопущення до участі у конкурсі.

Наказом Фонду державного майна України від 22 грудня 2016 року № 2273 визнано таким, що не відбувся, конкурс з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону з продажу пакета акцій публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» розміром 99,833% статутного капіталу товариства та кількістю акцій 118 767 348 штук, оголошений у газеті «Відомості приватизації» від 14 листопада 2016 року № 91(1007), через відсутність попиту на пакет акцій. Підсумки конкурсу з продажу пакета акцій ПАТ «Херсонська ТЕЦ» затверджені та опубліковані в газеті «Відомості приватизації» від 28 грудня 2016 року № 104(1020) та розміщені на офіційному веб-сайті Фонду.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що звернувся до Фонду державного майна України з приводу придбання 99,833% акцій Публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль», а саме: подав відповідну заяву та уклав договір про конфіденційність з Фондом державного майна України № 502 від 06.12.2016 року, надав копії паспорту та диплому про вищу освіту, сплатив реєстраційний внесок у сумі 340,00 грн. Втім, Фонд державного майна України відмовився від підписання договору купівлі-продажу пакету акцій ПАТ «Херсонська ТЕЦ» в запропонованій позивачем редакції з посиланням на нормативні акти Кабінету Міністрів України.

При цьому позивач зазначає, що жоден зі складу акціонерів ПАТ «Херсонська ТЕЦ», які володіють менш ніж 99,833% акцій товариства, нерезидентів, юридичних чи фізичних осіб України, крім позивача, не виявили бажання на протязі 2016-2019 років придбати 99,8328% акцій ПАТ «Херсонська ТЕЦ» та не звертались до Фонду державного майна України, власнику 99,833% акцій товариств ПАТ «Херсонська ТЕЦ», для укладання письмового договору щодо придбання пакету акцій ПАТ «Херсонська ТЕЦ» з борговими обтяженнями.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що листом від 12.12.2016 року № 10-33-24134 було повідомлено позивача про те, що йому необхідно не пізніше 14.12.2016 року надати до Фонду державного майна України один примірник остаточного проекту договору купівлі-продажу разом з письмовою згодою щодо його умов, проте позивач у визначений строк заповненого остаточного проекту договору купівлі-продажу не надав. За вказаних обставин, Фонд державного майна України прийняв наказ від 22 грудня 2016 року № 2273, в якому зазначено, що конкурс з продажу пакета акцій ПАТ «Херсонська ТЕЦ» не відбувся, у зв`язку з відсутністю попиту на пакет акцій. Відповідач вказує, що право позивача не порушено, оскільки позивач з власної волі не надав у визначений строк заповненого остаточного проекту договору купівлі-продажу пакета акцій ПАТ «Херсонська ТЕЦ».

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права. Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Звертаючись з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й бути здатний таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений приписами статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами договором. Законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

При цьому, частиною 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Право кожної особи на захист свого порушеного права, його невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Конституційний принцип доступності правосуддя реалізується через статтю 4 Господарського процесуального кодексу України. Так, до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право людини на доступ до правосуддя, а відповідно статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав. З наведеного слідує, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного на момент звернення до суду права позивача. При цьому слід ураховувати і те, що у резолютивній частині судового рішення остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача і судове рішення має бути виконано в процесі виконавчого провадження у справі, адже, як уже зазначалося, ефективний засіб зрештою повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Таким чином, існує певний порядок реалізації прав суб`єктів господарювання та способи захисту порушених прав. Неналежність чи невідповідність обраного способу судового захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та зумовлює відмову у задоволенні означених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція щодо відповідності обраного способу захисту змісту порушеного права, в тому числі в частині ефективності обраного способу захисту, який має забезпечити поновлення порушеного права, наведено Верховним Судом у постанові від 07.05.2018 року у справі № 927/522/17.

Встановивши відсутність порушеного права у позивача, за захистом якого останній звернувся до суду, а також невідповідність обраного ним способу захисту вимогам чинного законодавства, - суд вирішив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про приватизацію державного майна» (в редакції, чинній на момент проведення конкурсу) державну політику в сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим, що становлять єдину систему державних органів приватизації в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного майна» (в редакції, чинній на момент проведення конкурсу), покупцями об`єктів приватизації з урахуванням обмежень, встановлених цією статтею, можуть бути, зокрема, громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства.

Положеннями ч. 1 ст. 15 Закону України «Про приватизацію державного майна» (в редакції, чинній на момент проведення конкурсу) визначено, що приватизація державного майна здійснюється, зокрема, шляхом продажу об`єктів приватизації за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону (далі - конкурс).

Приписами ч. 3 ст. 16 Закону України «Про приватизацію державного майна» (в редакції, чинній на момент проведення конкурсу) передбачено, що у разі якщо для участі в аукціоні, конкурсі з продажу об`єкта приватизації подано заяву від одного покупця, зазначений об`єкт може бути проданий безпосередньо такому покупцеві за запропонованою ним ціною, але не нижче початкової ціни.

Відповідно до п. 5.1. Положення про порядок проведення конкурсів з продажу пакетів акцій акціонерних товариств, для допуску до участі в конкурсі потенційні покупці подають конкурсну документацію, а також остаточний проект договору купівлі-продажу акцій у порядку, передбаченому цим Положенням. Учасники конкурсу подають конкурсній комісії конкурсні пропозиції у порядку, передбаченому цим Положенням.

За умовами п. 7.1. Положення про порядок проведення конкурсів з продажу пакетів акцій акціонерних товариств, після отримання пакета документації про конкурс потенційний покупець опрацьовує і подає до державного органу приватизації один примірник пропозицій до договору купівлі-продажу пакета акцій з чітко зазначеними змінами та доповненнями.

В 7.2. Положення про порядок проведення конкурсів з продажу пакетів акцій акціонерних товариств визначено, що будь-які пропозиції до проекту договору купівлі-продажу, запропоновані потенційними покупцями, повинні відповідати умовам проведення конкурсу, зазначеним в інформаційному повідомленні про проведення конкурсу. Державний орган приватизації має право відхилити будь-які зміни та доповнення до проекту договору купівлі-продажу, якщо вони суперечать умовам проведення конкурсу та/або чинному законодавству України.

Пунктом 7.3. Положення про порядок проведення конкурсів з продажу пакетів акцій акціонерних товариств передбачено, що потенційний покупець подає до державного органу приватизації пропозиції до проекту договору купівлі-продажу пакета акцій не пізніше ніж за 10 робочих днів до дати проведення конкурсу. Державний орган приватизації приймає та реєструє надані потенційними покупцями пропозиції до проекту договору купівлі-продажу. З дня отримання пропозицій до проекту договору купівлі-продажу державний орган приватизації здійснює їх аналіз або у разі потреби проводить переговори з потенційними покупцями щодо проекту договору, узагальнює надані потенційними покупцями пропозиції до проекту договору купівлі-продажу.

За умовами п. 7.4. Положення про порядок проведення конкурсів з продажу пакетів акцій акціонерних товариств, опрацьований та затверджений державним органом приватизації остаточний проект договору купівлі-продажу, до якого не можуть бути внесені зміни, надається в двох примірниках особисто під розпис кожному потенційному покупцю (уповноваженому представнику) не пізніше ніж за 7 робочих днів до дати проведення конкурсу.

Згідно з п. 7.5. Положення про порядок проведення конкурсів з продажу пакетів акцій акціонерних товариств, потенційний покупець не пізніше ніж за 5 робочих днів до дати проведення конкурсу подає до державного органу приватизації один примірник остаточного проекту договору купівлі-продажу разом з письмовою згодою щодо його умов. Остаточний проект договору купівлі-продажу запечатується в непрозорий пакет з написом "Остаточний проект договору купівлі-продажу", на якому зазначаються найменування та місцезнаходження державного органу приватизації, назва конкурсу і потенційний покупець. Надання потенційним покупцем письмової згоди щодо умов остаточного проекту договору купівлі-продажу є свідченням того, що потенційний покупець згоден з положеннями, умовами, правами та обов`язками сторін проекту договору купівлі-продажу. В остаточному проекті договору купівлі-продажу потенційний покупець залишає вільним місце для зазначення ціни продажу пакета акцій. Поданням до державного органу приватизації письмової згоди щодо умов остаточного проекту договору купівлі-продажу потенційний покупець засвідчує свою згоду на зазначення державним органом приватизації у разі його перемоги на конкурсі в проекті договору купівлі-продажу максимальної ціни, запропонованої цим потенційним покупцем, та надає свою згоду на його підписання і нотаріальне засвідчення за рахунок потенційного покупця.

Як встановлено судом, в газеті «Відомості приватизації» від 14 листопада 2016 року № 91(1007) було опубліковано інформаційне повідомлення про проведення конкурсу з продажу пакета акцій ПАТ «Херсонська ТЕЦ».

Матеріалами справи підтверджується, що 06.12.2016 року позивач направив Фонду державного майна України договір № КПП про купівлю-продаж 99,833% акцій товариств ПАТ «Херсонська ТЕЦ» з протоколом погодження розбіжностей № 1 від 06.12.2016 року до вказаного договору, з пропозицією розстрочити на три роки оплату за вказаний пакет акцій.

Пропозицію потенційного покупця ОСОБА_1 до проекту договору купівлі-продажу пакета акцій публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» визнано такою, що не відповідає вимогам законодавства про приватизацію, про що складено протокол від 08.12.2016 року засідання робочої групи з питань аналізу, переговорів та узагальнення пропозицій до проекту договору купівлі-продажу пакета акцій публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» розміром 99,833% статутного капіталу товариства, затверджений Головою Фонду державного майна України від 09.12.2016 року.

Листом № 10-33-24134 від 12.12.2016 року Фонд державного майна України направив позивачу остаточний проект договору купівлі-продажу пакета акцій публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» за конкурсом та повідомив, що не пізніше 14.12.2016 року надати до Фонду державного майна України один примірник остаточного проекту договору купівлі-продажу або внесення змін разом з письмовою згодою щодо його умов відповідно до п. 7.5. Положення. Ненадання потенційним покупцем до Фонду державного майна України у визначений строк заповненого остаточного проекту договору купівлі-продажу або внесення змін до нього є підставою для недопущення до участі у конкурсі.

Втім, позивач у визначений листі № 10-33-24134 від 12.12.2016 року строк остаточного проекту договору купівлі-продажу не надав.

При цьому, позивач в судовому засіданні 18.02.2020 року підтвердив, що остаточний проект договору купівлі-продажу ним до Фонду державного майна України не направляв.

За вказаних обставин, Фондом державного майна України було видано наказ від 22 грудня 2016 року № 2273, яким визнано таким, що не відбувся, конкурс з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону з продажу пакета акцій публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» розміром 99,833% статутного капіталу товариства та кількістю акцій 118 767 348 штук, оголошений у газеті «Відомості приватизації» від 14 листопада 2016 року № 91(1007), через відсутність попиту на пакет акцій.

Підсумки конкурсу з продажу пакета акцій ПАТ «Херсонська ТЕЦ» затверджені та опубліковані в газеті «Відомості приватизації» від 28 грудня 2016 року № 104(1020) та розміщені на офіційному веб-сайті Фонду.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Однак, виходячи з наведених позивачем аргументів та наданих ним доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем відповідно до вимог господарського процесуального законодавства факту порушення його права або охоронюваного законом інтересу відповідачем.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав недоведеності та необґрунтованості факту порушення відповідачем прав позивача та охоронюваних законом інтересів, в аспекті ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, за викладених в позовній заяві обставин.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.03.2020р.

Суддя О.В. Котков