ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2020 р. Справа№ 910/18594/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

за участю представників: не викликались

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біміс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 про повернення без розгляду позовної заяви

у справі № 910/18594/19 (суддя С.М. Мудрий)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біміс"

до Компанії "Стайрон Девелопментс Лімітед" (Styron Dvelopmеnts Limited)

про визнання недійсним свідоцтва про право власності

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біміс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Компанії "Стайрон Девелопментс Лімітед" (Styron Developments Limited) про визнання недійсним свідоцтва про право власності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2019 позовну заяву було залишено без руху, з огляду на встановлення судом обставин сплати позивачем судового збору у розмірі меншому, ніж встановлено законодавством.

Так, місцевий господарський суд виходив з того, що у поданому до суду позові позивач просить: визнати недійсним свідоцтво про право власності на майновий комплекс, серії МК №010001631 від 18.06.1998, видане Головним Управлінням житлового господарства та майна міста Києва, стверджуючи, що існуванням вищезазначеного свідоцтва порушено його право власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресами м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86Г, площею 1175,43 кв.м. та 86Д, площею 1878,92 кв.м., оскільки відповідач на підставі підроблених документів зареєстрував за собою право власності на майно, що належить позивачу. При цьому, місцевий господарський суд зазначив про наявність між сторонами майнового спору щодо того, хто саме є власником нерухомого майна, розташованого за адресами м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86Г, площею 1175,43 кв.м., та 86Д, площею 1878,92 кв.м., у випадку задоволення позову (скасування свідоцтва), відбудеться втрата права власності відповідачем та буде встановлено (підтверджено) законність права власності позивача.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позивачем заявлено майновий позов на захист його права власності і на позбавлення права власності іншої особи (відповідача), тоді як позивачем надано докази сплати лише 3842грн., як за немайнову вимогу. Враховуючи, що заявлена позивачем позовна вимога про захист права власності є майновою, яка підлягає оплаті судовим збором пропорційно вартості майна (1,5% вартості майна, але не менше 1921 грн., та не більше 672350 грн.) позивачем судовий збір оплачено, як за немайнову вимогу, не надання позивачем суду доказів вартості такого майна, що позбавило суд можливості встановити та вказати точну суму недоплати за заявлену майнову вимогу, суд першої інстанції позовну заяву залишив без руху, про що зазначив в ухвалі від 28.12.2019 та встановив десятиденний строк з дня вручення зазначеної ухвали для усунення вказаного недоліку.

10.01.2020 позивачем до Господарського суду міста Києва було подано заяву щодо ухвали про залишення позовної заяви без руху, проте, судовий збір у встановленому законом розмірі не сплатив, зазначивши, що вимога про визнання недійсним свідоцтва про право власності є немайновою вимогою, а тому суд передчасно дійшов висновку про наявність майнової позовної вимоги в позовній заяві ТОВ "Біміс".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/18594/19 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Біміс" до Компанії "Стайрон Девелопментс Лімітед" (Styron Dvelopmеnts Limited) про визнання недійсним свідоцтва про право власності повернуто без розгляду на підставі ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не усунуто недоліки позовної заяви та не надано доказів сплати судового збору у визначеному розмірі.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Біміс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі №910/18594/19 та направити матеріали справи №910/18594/19 до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біміс" у справі № 910/18594/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність майнової вимоги в позовній заяві ТОВ «Біміс» внаслідок неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для правильного визначення суми судового збору та порушено норми процесуального права (п.2 ч.1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України), що призвело до постановлення помилкової ухвали про повернення позовної заяви позивачу.

Апеляційна скарга подана з додержанням вимог статей 256, 258 та 259 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

Відповідно до ч.2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи із зазначених правових норм, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Біміс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/18594/19. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

21.02.2020 через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання, в якому просить суд виготовити судове доручення з проханням про вручення за кордоном судового документу - ухвали Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 про відкриття апеляційного провадження у справі № 910/18594/19. Надати позивачу примірник судового доручення та ухвали Північного апеляційного господарського суду з гербовою печаткою суду від 10.02.2020 про відкриття провадження у справі № 910/18594/19 для здійснення засвідченого перекладу офіційного (англійською) мовою держави отримувача доручення. На час виконання зазначеного доручення зупинити провадження у справі.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначає, що з метою забезпечення прав та законних інтересів відповідача у даній справі, він має бути повідомлений про наявність відповідного апеляційного провадження, про право на подання відзиву, а також отримати необхідний розумний строк для реалізації зазначеного, оскільки неповідомлення особи про час і місце розгляду її справи є самостійною підставою для скасування будь-якого рішення.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, оскільки відкриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою, з огляду на оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Біміс» без розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про розгляд даної апеляційної скарги в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи про час і місце розгляду її справи та без проведення судового засідання згідно ч. 13 ст. 8, ч.2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України. Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах підлягає застосуванню судами у порядку позовного провадження з проведенням судових засідань та повідомленням сторін-нерезидентів про час та місце розгляду справи.

З цих же підстав не підлягає задоволенню клопотання позивача про долучення доказу від 27.01.2020, подане до апеляційного господарського суду 03.03.2020 щодо повідомлення в порядку визначеному Конвенцією сторони-нерезидента.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 2 ст. 273, ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вже було зазначено вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «Біміс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Компанії «Стайрон Девелопментс Лімітед» (Styron Developments Limited) про визнання недійсним свідоцтва про право власності.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у лютому 2019 року в ході підготовки до реконструкції об`єктів, а саме нежитлових приміщень за адресами: вул. Казимира Малевича (колишня вул. Боженка), 86Г загальною площею 1175,43 кв.м та вул. Казимира Малевича (колишня вул. Боженка) 86Д загальною площею 1878,92 кв.м, позивач отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр), в якому випадково помітив запис про те, що, одним з співвласників нерухомості за вказаними адресами в Державному реєстрі зазначена компанія «Стайрон Девелопменте Літімед», зареєстрована в Співдружності Домінікани. Таким чином, позивач дізнався, що фактично його нерухомість одночасно зареєстрована в реєстрі як за ТОВ «Біміс», так і за компанією «Стайрон Девелопменте Лімітед». Більше того, згідно Інформаційної довідки, площа нерухомості, що зареєстрована за компаніею «Стайрон Девелопменте Літімед» складає: за літерою «Г», яка складається з груп нежитлових приміщень № 45-49 відповідно 1663,20 кв.м; за літерою «Д», яка складається з груп нежитлових приміщень № 21-30 відповідно 2813,80 кв.м. Також, позивачу стало відомо, що компанія «Стайрон Девелопменте Літімед», для здійснення реєстраційних дій звернулись до приватного нотаріуса Фролової О.О., яка діяла у якості державного реєстратора (далі - Державний реєстратор) із такими документами: свідоцтво про право власності на майновий комплекс, серії МК № 010001631 від 18.06.1998, виданого Головним управлінням житлового господарства та майна м. Києва та інформаційні довідки Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» НЖ-2016 № 3092 від 17.10.2016 та НЖ-2016 № 3467 від 08.12.2016. На підставі зазначених вище документів Державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.03.2017 № 34178612 (далі - Рішення) та проведено реєстрацію права власності на частину майнового комплексу в літері «Г», яка складається з груп приміщень №№ 45-49 загальною площею 1663,20 кв.м. та в літері «Д», яка складається з груп приміщень № 21-30 загальною площею 2813,80 кв.м за компанією «Стайрон Девелопменте Лімітед». Для з`ясування викладених вище обставин позивачем було направлено адвокатські запити до Київської міської державної адміністрації, яка начебто видавала Відповідачу свідоцтво про право власності та КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації», яке до 2014 року здійснювало державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. У відповідь на запит, Департамент комунальної власності міста Києва надіслав лист від 11.02.2019 № 062/02/07 - 1353, з якого слідує, що свідоцтво про право власності серії МК № 010001631 від 18.06.1998, на яке йде посилання як підставу виникнення права власності в Державному реєстрі, компанії «Стайрон Девелопменте Лімітед» ніколи не видавалося. У доповненій відповіді від 21.02.2019 Департамент додав, що також на вказану іноземну компанію не видавався і наказ «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна» від 09.06.1998 № 282-В, а тому, на думку позивача, документи, які подані компанією «Стайрон Девелопменте Лімітед» Державному реєстратору, є підробленими та такими, що не відповідають вимогам законодавства, що зумовило позивача звернутися з даним позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на майновий комплекс, серії МК № 010001631 від 18.06.1998, видане Головним Управлінням житлового господарства та майна міста Києва.

Судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначено, що позивач мав сплатити судовий збір за вимогу про захист права власності, як за майнову позовну вимогу, повернув без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Біміс" на підставі ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не усунуто недоліки позовної заяви та не надано доказів сплати судового збору у визначеному розмірі.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Отже,судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Біміс» містить єдину позовну вимогу - визнання недійсним свідоцтва про право власності на майновий комплекс серії МК № 010001631 від 18.06.1998, виданого Головним Управлінням житлового господарства та майна міста Києва (далі - Свідоцтво).

В постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 27.06.2018 у справі №925/797/17 зазначено, що свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого виникає таке право, змінюється чи припиняється, тобто свідоцтво про право власності тільки фіксує факт його наявності.

Отже, заявлена позивачем вимога про визнання недійсним свідоцтва про право власності на майновий комплекс серії МК № 010001631 від 18.06.1998 відноситься до заяв немайнового характеру.

Оскільки позивачем в позовній заяві не було заявлено вимогу про захист його прав та охоронюваних законом інтересів шляхом визнання за ним права власності на майно або його витребування, тому, на думку колегії суддів, позивач не мав сплачувати судовий збір за вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право власності, як за вимогу майнового характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Також згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України).

Однак, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Біміс» оплатило судовий збір за розгляд позовної заяви немайнового характеру у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір», судом першої інстанції порушено вищенаведені норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали про повернення без розгляду позовної заяви ТОВ «Біміс» до Компанії "Стайрон Девелопментс Лімітед" (Styron Dvelopmеnts Limited) про визнання недійсним свідоцтва про право власності з доданими до неї документами.

За приписами ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви справа передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п.4 ч.1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі №910/18594/19 є помилковою та підлягає скасуванню з направленням даної справи для вирішення питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Біміс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/18594/19 підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, у даному випадку - про повернення позовної заяви у справі з передачею справи суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи перебування головуючого судді-доповідача Владимиренко С.В. на лікарняному з 02.03.2020 по 11.03.2020 постанова у даній справі прийнята 12.03.2020 тобто в розумні строки у відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269, 271, п.6 ч.1 ст.275, 280, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біміс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/18594/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2019 у справі № 910/18594/19 скасувати.

3. Справу № 910/18594/19 передати до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова прийнята 12.03.2020 у зв`язку з перебуванням на лікарняному з 02.03.2020 по 11.03.2020 головуючого судді - доповідача Владимиренко С.В.

Повний текст постанови складено та підписано 12.03.2020 після виходу з лікарняного головуючого судді - доповідача Владимиренко С.В.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська