ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/626/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Будішевської Л.О.,

при секретарі судового засідання: Станковій І.М.,

за участю представників:

від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" - Корсун Ю.Ю.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" - Гершман Л.В.,

від Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2019 про задоволення скарги на постанову державного виконавця (вх.№2-6146/19 від 16.12.2019), прийняту суддею Демешиним О.А., м. Одеса, повний текст складено 02.01.2020,

у справі №916/626/18

за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія"

про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити певні дії

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія"

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод"

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

16.12.2019 до Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" надійшла скарга на постанову державного виконавця б/н від 13.12.2019 (вх.№2-6146/19 від 16.12.2019), в якій останнє просило визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. від 27.11.2019, прийняту у виконавчому провадженні №58832087 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/626/18 від 21.08.2018.

В обґрунтування вказаної скарги стягувач посилався на те, що безпідставне застосування державним виконавцем положень пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" та приписів Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" зумовило неправомірне повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" наказу Господарського суду Одеської області №916/626/18 від 21.08.2018 про зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" своїм розпорядженням довести до відома усіх причетних співробітників Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" порядок розрахунку плати за перевезення вантажу і плати за перевезення у порожньому стані у напіввагонах за визначними у даному наказі номерами, стосовно яких призупинено дію Порядку визначення плати за використання власних вагонів перевізника ПАТ "Укрзалізниця" в процесі надання послуг з перевезення вантажів від 19.02.2018 строком на один рік з дня початку надання послуг Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія", що, в свою чергу, призвело до порушення Конституції України та фундаментальних засад законодавства (права на доступ до суду, обов`язковості судового рішення та ефективного захисту порушеного права). Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" зазначило про несвоєчасне направлення йому органом державної виконавчої служби копії оскаржуваної постанови, що, на думку стягувача, свідчить про наявність поважних причин для поновлення останньому строку на оскарження вищезазначеної постанови.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.12.2019 у справі №916/626/18 (суддя Демешин О.А.) поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" пропущений з поважних причин строк для подання скарги; задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" (вх.№2-6146/19 від 16.12.2019) на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.11.2019 по виконавчому провадженню №58832087 у справі Господарського суду Одеської області №916/626/18; визнано незаконною та скасовано постанову Державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.11.2019 по виконавчому провадженню №58832087.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що строк на оскарження постанови державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. від 27.11.2019, прийнятої у виконавчому провадженні №58832087 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/626/18 від 21.08.2018, стягувачем пропущено з поважних причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасним направленням останньому копії зазначеної постанови. Водночас місцевий господарський суд зазначив про неможливість посилання державного виконавця на пункт 3 Розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" №145-IX від 02.10.2019 як на підставу для повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки вказаними приписами фактично заборонено виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що відповідно до Конституції України та практики Європейського суду з прав людини є неприпустимим.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2019 у справі №916/626/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги на постанову державного виконавця б/н від 13.12.2019 (вх.№2-6146/19 від 16.12.2019) відмовити.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №58832087 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/626/18 від 21.08.2018 про зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" своїм розпорядженням довести до відома усіх причетних співробітників Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" порядок розрахунку плати за перевезення вантажу і плати за перевезення у порожньому стані у напіввагонах за визначними у даному наказі номерами, стосовно яких призупинено дію Порядку визначення плати за використання власних вагонів перевізника ПАТ "Укрзалізниця" в процесі надання послуг з перевезення вантажів від 19.02.2018 строком на один рік з дня початку надання послуг Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" унеможливлюється встановленою законом забороною на вчинення відповідних виконавчих дій стосовно об`єкту права державної власності - Акціонерного товариства "Українська залізниця". Крім того, апелянт зауважує на тому, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не було досліджено докази, надані Акціонерним товариством "Українська залізниця" на підтвердження своєї правової позиції, а саме: роздруківку постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 02.12.2019 ВП №60581745 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" та роздруківку ухвали Господарського суду м. Києва від 12.12.2019 у справі №910/5702/19.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 10.02.2020 (вх.№285/20/Д2 від 17.02.2020) Товариство з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін. Зокрема, стягувач зазначає про неможливість застосування в межах виконавчого провадження №58832087 положень Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", який не відповідає гарантованим Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод принципам обов`язковості рішення суду та ефективного захисту порушеного права. Водночас стягувач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що надані Акціонерним товариством "Українська залізниця" докази не мають жодного відношення для розгляду даної справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Таран С.В., судді: Богатир К.В., Поліщук Л.В. від 03.02.2020 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 17.02.2020 розгляд справи №916/626/18 призначено на 02.03.2020 о 14:40.

Між тим у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Поліщук Л.В. за розпорядженням керівника апарату суду №65 від 02.03.2020 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/626/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 для розгляду апеляційної скарги у справі №916/626/18 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Богатиря К.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 у визначеному складі суддів справу №916/626/18 прийнято до свого провадження.

У судовому засіданні 02.03.2020 представник Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" апеляційну скаргу підтримав; представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" висловив заперечення проти її задоволення; представник Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи.

Печерський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 у справі №916/626/18:

-у задоволенні первісного позову відмовлено повністю;

-зустрічний позов задоволено частково;

-зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" повернути 880 порожні напіввагони за номерами згідно з визначеним у даному рішенні переліком на станцію приписки напіввагонів - "Дарниця" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (код станції 320007) для їх передачі за актами подачі/повернення вагонів Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" та внесення даних по власних вантажних вагонах до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) для проставлення ознаки "Оператор ТОВ "ВАНТАЖНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ" (код оператора 75);

-зобов`язано ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" в день прибуття 880 порожніх напіввагонів за номерами відповідно до визначеного у цьому рішенні переліку на станцію приписки - "Дарниця" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (код станції 320007) виключити з даних по власних вантажних вагонах автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) - ознаку курсування вагону - як власного під управлінням філії "Центр транспортної логістики";

-зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" в день прибуття порожніх напіввагонів на станцію приписки "Дарниця" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (код станції 320007) передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" за актами подачі/повернення 880 одиниць вищезазначених напіввагонів;

-зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" з дня передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" за актами подачі/повернення 880 одиниць напіввагонів, для забезпечення здійснення перевезень вантажу згідно Правил перевезення вантажів навалом і насипом, затверджених Міністерством транспорту України від 20.08.2001 №542, надати безперервно послуги з організації перевезень загальним обсягом 376838 вагонодіб протягом одного року, а саме: з дня передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" за актами подачі/повернення 880 одиниць напіввагонів, забезпечити надання послуг протягом кожного з 356 днів загального терміну надання послуг з організації перевезень, вагонами у кількості не меншою ніж 1032 одиниці за визначеними у даному рішенні номерами (напіввагони, що перебувають у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" на підставі актів подачі/повернення; напіввагони, що будуть передані філією "Дарницький вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" за актами подачі/повернення згідно рішення суду; напіввагони, на які розповсюджується дія Сертифікатів Торгово-промислової палати України №7521 від 25.04.2017 та №7652 від 03.07.2017);

-зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" в день прибуття 880 порожніх напіввагонів на станцію приписки - "Дарниця" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (код станції 320007) по напіввагонах за визначеними цим рішенням номерами підтвердити через автоматизоване робоче місце (АРМ) "Вантажні вагони компаній-операторів" операцію "передача власних вагонів в оперативне управління" для проставлення ознаки "Оператор ТОВ "ВАНТАЖНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ" (код оператора 75);

-зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" призупинити дію Порядку визначення плати за використання власних вагонів перевізника ПАТ "Укрзалізниця" в процесі надання послуг з перевезення вантажів від 19 лютого 2018 року, на напіввагони згідно з встановленим вказаним рішенням суду переліком на строк 1 (один) рік з дня початку надання Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" послуг з організації перевезень загальним обсягом 376838 вагонодіб, а саме: - встановити, що строком в 1 (один) рік з дня початку надання Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" послуг з організації перевезень загальним обсягом 376838 вагонодіб напіввагонами у кількості 1032 одиниць, що розрахунок плати за перевезення вантажу у зазначених напіввагонах здійснюється за тарифною схемою 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів у межах України та пов`язані з ними послуги, як для універсального власного рухомого складу, з базовою ставкою плати - інфраструктурна складова (Івл) для власного або орендованого вагона; - у перевізних документах при відправленні чи при видачі вантажу (накладній внутрішнього сполучення та накладній у міжнародному сполученні) у відповідних графах проставляється загальна плата за перевезення, нарахована відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів у межах України та пов`язані з ними послуги за тарифною схемою 1 як для універсального власного рухомого складу із застосуванням коригуючих коефіцієнтів; - встановити на строк в 1 (один) рік з дня початку надання Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" послуг з організації перевезень загальним обсягом 376838 вагонодіб напіввагонами у кількості 1032 одиниць, здійснювати розрахунок плати за перевезення у порожньому стані зазначених напіввагонів (після вивантаження та під навантаження, у ремонт або з ремонту) за тарифною схемою 14 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, як для універсального власного рухомого складу; - у перевізних документах при відправленні чи при видачі вантажу (накладній внутрішнього сполучення та накладній у міжнародному сполученні) у відповідних графах проставляється загальна плата за перевезення нарахована відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги за тарифною схемою 14 із застосуванням коригуючих коефіцієнтів;

-зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" своїм розпорядженням довести до відома усіх причетних співробітників Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" порядок розрахунку плати за перевезення вантажу і плати за перевезення у порожньому стані у напіввагонах за визначними цим рішенням номерами, стосовно яких призупинено дію Порядку визначення плати за використання власних вагонів перевізника ПАТ "Укрзалізниця" в процесі надання послуг з перевезення вантажів від 19.02.2018 строком на один рік з дня початку надання послуг Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія", а саме: строком на 1 (один) рік з дня початку надання Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" послуг з організації перевезень загальним обсягом 376838 вагонодіб напіввагонами у кількості 1032 одиниць, розрахунок плати за перевезення вантажу у зазначених напіввагонах здійснюється за тарифною схемою 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, як для універсального власного рухомого складу, з базовою ставкою плати - інфраструктурна складова (Івл) для власного або орендованого вагона; у перевізних документах при відправленні чи при видачі вантажу (накладній внутрішнього сполучення та накладній у міжнародному сполученні) у відповідних графах проставляється загальна плата за перевезення нарахована відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги за тарифною схемою 1 як для універсального власного рухомого складу із застосуванням коригуючих коефіцієнтів; на строк 1 (один) рік з дня початку надання Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" послуг з організації перевезень загальним обсягом 376838 вагонодіб напіввагонами у кількості 1032 одиниць, здійснюється розрахунок плати за перевезення у порожньому стані вказаних напіввагонів (після вивантаження та під навантаження, у ремонт або з ремонту) за тарифною схемою 14 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, як для універсального власного рухомого складу; у перевізних документах при відправленні чи при видачі вантажу (накладній внутрішнього сполучення та накладній у міжнародному сполученні) у відповідних графах проставляється загальна плата за перевезення нарахована відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги за тарифною схемою 14 із застосуванням коригуючих коефіцієнтів;

-зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" видати розпорядження про зобов`язання філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" додати до переліку особливих умов таблиці "Вагони, які пересуваються в особливих умовах" умову "перевезення у власних вагонах філії "ДАРНИЦЬКИЙ ВАГОНОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД" оператор ТОВ "ВАНТАЖНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ" (код оператора 75) на умовах власного рухомого складу за дозволом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з завантаженням переліку напіввагонів за визначеними у резолютивній частині даного рішення номерами в підсистему введення нормативно-довідкової інформації (ПСВ НДІ) та підключенням в автоматизовану систему керування вантажними перевезеннями на залізничному транспорті України (АСК ВП УЗ), внесення змін до програмного забезпечення щодо оформлення перевізних документів;

-зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" видати розпорядження про зобов`язання Департаменту комерційної роботи та філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" забезпечити внесення до складу Довідника штемпелів та відміток перевізного документа та їх відповідності особливим відміткам та приміткам вагонного листа і натурного листа вантажного поїзда нової відмітки "перевезення у власних вагонах філії "ДАРНИЦЬКИЙ ВАГОНОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД" оператор ТОВ "ВАНТАЖНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ" (код оператора 75) на умовах власного рухомого складу за дозволом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця";

-в решті зустрічного позову відмовлено;

-стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" 15858 грн судового збору.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволено частково; рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 у справі №916/626/18 скасовано частково; позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволено частково; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" повернути Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" напіввагони у кількості 33 одиниці: 63955421, 65299679, 65510802, 67665372, 67911883, 67916775, 66592205, 62603279, 64168685, 65112419, 65259301, 67388280, 67921189, 66725037, 66864935, 67904268, 64324304, 66568973, 67611467, 60801230, 60847241, 66374620, 67386706, 65244139, 65258931, 66634650, 67671255, 67900522, 67663658, 66735077, 67357582, 60099900, 67658112 на станцію приписки напіввагонів - "Дарниця" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (код 320007) з виключенням з операторського управління Товариства з обмеженою відповідальністю "вантажна транспортна компанія" через АРМ "Вантажні вагони компанії - оператора"; в іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 у справі №916/626/18 за первісним позовом залишено без змін; Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" у задоволенні зустрічного позову до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про зобов`язання виконати умови договору про надання послуг з організації перевезень від 11.07.2016 №07/16/11/01-Р в натурі відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19.03.2019 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без задоволення; касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" задоволено; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 у справі №916/626/18 скасовано; рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 у справі №916/626/18 залишено в силі.

21.08.2018 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 у справі №916/626/18 судом першої інстанції видано відповідні накази.

Місцевим господарським судом встановлено, що постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. від 08.04.2019 відкрито виконавче провадження №58832087 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/626/18 від 21.08.2018 про зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" своїм розпорядженням довести до відома усіх причетних співробітників Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" порядок розрахунку плати за перевезення вантажу і плати за перевезення у порожньому стані у напіввагонах за визначними у даному наказі номерами, стосовно яких призупинено дію Порядку визначення плати за використання власних вагонів перевізника ПАТ "Укрзалізниця" в процесі надання послуг з перевезення вантажів від 19.02.2018 строком на один рік з дня початку надання послуг Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія".

27.11.2019 вказаним державним виконавцем у виконавчому провадженні №58832087 прийнято постанову про повернення вищезазначеного виконавчого документа стягувачу.

Дана постанова мотивована тим, що розділом ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" №145-IX від 02.10.2019 забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами. З огляду на вказане положення закону, державний виконавець дійшов висновку про необхідність повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Копія вищезазначеної постанови була направлена органом державної виконавчої служби на адресу стягувача 09.12.2019 засобами поштового зв`язку та отримана останнім 17.12.2019, про що свідчать наявні у матеріалах справи копія поштового конверту зі штрихкодовим ідентифікатором №966 та роздруківка з офіційного Інтернет-сайту "Укрпошта" про відстеження вказаного поштового відправлення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" звернулось до місцевого господарського суду зі скаргою б/н від 13.12.2019 (вх.№2-6146/19 від 16.12.2019) на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. від 27.11.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу, прийняту у виконавчому провадженні №58832087.

Задовольняючи скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" б/н від 13.12.2019 (вх.№2-6146/19 від 16.12.2019), суд першої інстанції виходив з неможливості посилання державного виконавця на пункт 3 Розділу III Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" №145-IX від 02.10.2019 як на підставу для повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки вказаними приписами фактично заборонено виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що відповідно до Конституції України та практики Європейського суду з прав людини є неприпустимим. Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що строк на оскарження постанови державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. від 27.11.2019, прийнятої у виконавчому провадженні №58832087 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/626/18 від 21.08.2018, стягувачем пропущено з поважних причин.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками Господарського суду Одеської області з огляду на наступне.

Гарантією прав сторін у виконавчому провадженні є встановлена законом можливість оскарження ними дій або бездіяльності державних виконавців.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (стаття 339 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту а) частини першої статті 341 Господарського процесуального кодексу України скаргу на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Суд апеляційної інстанції враховує, що під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень Господарського процесуального кодексу України, вміщених у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень", зокрема, щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом а) частини першої статті 341 цього Кодексу.

Саме таку правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладено в постанові від 13.03.2019 у справі №920/149/18.

Колегія суддів вбачає, що оскаржувана постанова була прийнята державним виконавцем 27.11.2019, проте лише 09.12.2019, тобто з порушенням визначеного частиною першою статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" строку (не пізніше наступного робочого дня з дня винесення постанови), направлена органом державної виконавчої служби на адресу стягувача засобами поштового зв`язку та отримана останнім 17.12.2019, про що свідчать наявні у матеріалах справи копія поштового конверту зі штрихкодовим ідентифікатором №966 і роздруківка з офіційного Інтернет-сайту "Укрпошта" про відстеження вказаного поштового відправлення та що не спростовано апелянтом.

Отже, станом на 16.12.2019 (дата звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" до суду першої інстанції зі скаргою б/н від 13.12.2019 (вх.№2-6146/19 від 16.12.2019) копію оскаржуваної постанови стягувачем засобами поштового зв`язку отримано не було.

За твердженням стягувача, останній 13.12.2019 дізнався про існування постанови державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. від 27.11.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу, прийнятої у виконавчому провадженні №58832087, з Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Системний аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що права сторони у виконавчому провадженні щодо обізнаності про стан виконавчого провадження будуть належним чином реалізовані лише у випадку вчинення виконавцем дій спрямованих на надсилання документів у встановленому вказаним законом порядку, відтак сторона вважається належним чином повідомленою, якщо документи виконавчого провадження своєчасно надсилаються останній за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Разом з тим положеннями чинного законодавства не передбачено обов`язку сторони виконавчого провадження відстежувати самостійно стан виконавчого провадження, зокрема, за допомогою Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено у постанові від 11.10.2019 у справі №910/22695/13.

З огляду на викладене, враховуючи порушення державним виконавцем встановленого Законом України "Про виконавче провадження" строку надіслання стороні виконавчого провадження копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, що зумовило несвоєчасне отримання останнім копії вказаної постанови, а також беручи до уваги відсутність у стягувача обов`язку самостійно відстежувати стан виконавчого провадження, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" строку для подання скарги на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. від 27.11.2019, прийняту у виконавчому провадженні №58832087.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що оскаржувана постанова була прийнята державним виконавцем на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" з посиланням на приписи Розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" №145-IX від 02.10.2019.

В силу пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Статтею 1 Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" було затверджено перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, згідно з додатком 2.

До переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані (додатку №2 до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації"), увійшло, зокрема, Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Згідно з пунктом 3 Розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", який набрав чинності 20.10.2019, забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Водночас Південно-західним апеляційним господарським судом враховується наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

В силу статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частинами першою, другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" унормовано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (рішення Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №11-рп/2012 від 25.04.2012 невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело як джерело права.

За умовами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішення по справі "Деркач та Палек проти України" Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, даний пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 Конвенції як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бурдов проти Росії").

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок. За певних обставин така затримка може бути виправданою, але вона не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії").

У рішенні по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За умовами статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

В силу частини першої статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Принцип верховенства права вимагає дотримання вимог "якості" закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи.

В рішеннях у справах "Михайлюк та Петров проти України", "Полторацький проти України" Європейський суд з прав людини нагадує, що вираз "згідно із законом" насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві, він також стосується якості відповідного законодавства і це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд зауважує, що повернення органом державної виконавчої служби виконавчого документу стягувачу з урахуванням приписів пункту 3 Розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" унеможливило своєчасне у розумінні приписів Закону України "Про виконавче провадження" виконання рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 у справі №916/626/18, яке набрало законної сили, та знівелювало фундаментальні принципи права (верховенство права, доступ до правосуддя, ефективність та реальність захисту порушеного права); такі дії органу виконання судових рішень суперечать положенням Конституції України про обов`язковість виконання судових рішень та практиці Європейського суду з прав людини, яка, як зазначалося вище, є джерелом права в Україні.

Згідно з частиною сьомою статті 11 Господарського процесуального кодексу України у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії (стаття 8 Конституції України).

Отже, у разі суперечності норм закону нормам Конституції України слід застосовувати норми Конституції України, оскільки вона має вищу юридичну силу.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом під час розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" б/н від 13.12.2019 (вх.№2-6146/19 від 16.12.2019) обґрунтовано застосовано приписи статей 129, 1291 Конституції України, які є нормами прямої дії, та положення Господарського процесуального кодексу України, якими встановлено обов`язковість судових рішень (статті 18, 326 Господарського процесуального кодексу України), а також визначено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин (стаття 7 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість посилання державного виконавця на пункт 3 Розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" №145-IX від 02.10.2019 як на підставу для повернення виконавчого документа стягувачу, що, в свою чергу, свідчить про наявність правових підстав для задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" б/н від 13.12.2019 (вх.№2-6146/19 від 16.12.2019) на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І. від 27.11.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу, прийняту у виконавчому провадженні №58832087.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не було досліджено докази, надані Акціонерним товариством "Українська залізниця" на підтвердження своєї правової позиції, а саме: роздруківку постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 02.12.2019 ВП №60581745 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" та роздруківку ухвали Господарського суду м. Києва від 12.12.2019 у справі №910/5702/19, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вищезазначена ухвала не містить будь-яких преюдиційних обставин, які повинні враховуватися під час розгляду даної справи, а постанова органу державної виконавчої служби прийнята в межах виконавчого провадження, яке жодним чином не пов`язане з виконавчим провадженням №58832087 та, відповідно, примусовим виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/626/18 від 21.08.2018 про зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" своїм розпорядженням довести до відома усіх причетних співробітників Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" порядок розрахунку плати за перевезення вантажу і плати за перевезення у порожньому стані у напіввагонах за визначними у даному наказі номерами, стосовно яких призупинено дію Порядку визначення плати за використання власних вагонів перевізника ПАТ "Укрзалізниця" в процесі надання послуг з перевезення вантажів від 19.02.2018 строком на один рік з дня початку надання послуг Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія".

З огляду на викладене та враховуючи те, що доводи скаржника стосовно порушення Господарським судом Одеської області норм права при прийнятті оскаржуваної ухвали від 27.12.2019 про задоволення скарги на постанову державного виконавця (вх.№2-6146/19 від 16.12.2019) у справі №916/626/18 не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 232, 233, 236, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2019 про задоволення скарги на постанову державного виконавця (вх.№2-6146/19 від 16.12.2019) у справі №916/626/18 - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.03.2020.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя К.В. Богатир