ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11.03.2020 Справа № 914/2236/19
Господарський суд Львівської області в складі:
судді Запотічняк О.Д.
за участю секретаря судових засідань Кравець О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
за позовом: ОСОБА_1 , м.Львів,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівська дорожня служба,
за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
- ОСОБА_2 , м.Львів,
- ОСОБА_3 , м.Калуш, Івано-Франківська область,
- ОСОБА_4 , м.Львів,
- ОСОБА_5 , м.Львів,
про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ Львівська дорожня служба оформленого протоколом від 18.04.2017р. №01,
за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи №1: не з`явився;
від третьої особи №2: не з`явився;
від третьої особи №3: не з`явився;
від третьої особи №4: не з`явився;
В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа
№914/2236/19 за позовом: ОСОБА_1 до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівська дорожня служба, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ Львівська дорожня служба оформленого протоколом від 18.04.2017р. №01.
За результатами розгляду справи, 05.03.2020 Господарським судом було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю, визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ Львівська дорожня служба оформленого протоколом від 18.04.2017р. №01 та стягнено з ТзОВ Львівська дорожня служба на користь ОСОБА_1 1921,00грн судового збору.
Окрім того, згідно резолютивної частини рішення, судом призначено на 11.03.2020 судове засідання для вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до абз.2 ч.8 ст.129 ГПК України, докази у підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються стороною до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Позивачем 05.03.2020 після судового засідання подано через канцелярію суду заяву
про понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00грн, та докази понесення таких витрат.
Суд звертає увагу на те, що виходячи із положень ч.4 ст.116 ГПК України, докази на підтвердження понесених судових витрат, подані позивачем в межах строків визначених ч.8 ст.129 ГПК України.
В судове засідання 11.03.2020 представники учасників справи не з`явилися, причин неявки не повідомили, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце проведення судового засідання.
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача - ОСОБА_1 представляв адвокат ОСОБА_6 , який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 27.08.2019 №27/08/2019 та ордеру на надання правової допомоги серії ЛВ №152834.
Повноваження ОСОБА_6 , як адвоката, підтверджуються долученою до справи копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 15.07.2009 № 1530.
В підтвердження факту надання адвокатом Телішевським І. Д. правової допомоги ОСОБА_1 позивачем долучено до справи:
- договір про надання правової допомоги від 27.08.2019 №27/08/2019 з додатком №1 до нього;
- акт приймання виконаних робіт від 04.03.2020;
- квитанції про сплату адвокату коштів в сумі 15 000,00грн за договором від 27.08.2019 №27/08/2019;
Як вбачається із укладеного між позивачем та адвокатом Телішевським І.Д. договору від 27.08.2019 №27/08/2019, предметом договору є надання адвокатом позивачу консультацій та юридичних послуг (правової допомоги) щодо захисту прав та інтересів останнього в судових органах всіх інстанцій у господарській справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Львівська дорожня служба» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства від 18.04.2017.
Відповідно до п.1 Додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 27.08.2019 №27/08/2019, позивач ОСОБА_1 та адвокат Телішевський І.Д. погодили, що за надані згідно умов договору послуги, позивач сплачує адвокату винагороду в розмірі 15 000,00грн.
Згідно акту приймання виконаних робіт від 04.03.2020, позивач та адвокат Телішевський І. Д. підтвердили факт надання адвокатом правової допомоги щодо захисту інтересів ОСОБА_1 в господарській справі №914/2236/19 згідно умов договору від 27.08.2019 №27/08/2019. Зокрема з акту вбачається, що адвокатом були надані наступні послуги:
- збір та підготовка доказів;
- підготовка позовної заяви;
- підготовка запитів з метою отримання доказів;
- підготовка клопотань до суду;
- ознайомлення із матеріалами справи та їх аналіз;
- участь в судових засіданнях в суді першої інстанції в господарській справі №914/2236/19.
Вартість робіт становить 15 000,00 грн.
Згідно долучених до справи квитанцій від 04.03.2020 на суму 8 000,00грн та від 05.03.2020 на суму 7 000,00грн, ОСОБА_1 сплатив адвокату ОСОБА_6 кошти в сумі 15 000,00грн за договором від 27.08.2019 №27/08/2019.
Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до п. 6.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.
Суд звертає увагу на те, що критерії співмірності визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.
Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства, суд дійшов висновку, що розмір гонорару сплаченого відповідачем адвокату, відповідає критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.
За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, беручи до уваги складність даної справи, ціну позову, характер спору та обсяг опрацьованого матеріалу для підготовки даного позову, враховуючи подані позивачем докази щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оцінюючи пов`язаність цих витрат з розглядом справи, пропорційність, значення справи для сторін, суд дійшов до висновку про покладення на позивача понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката повністю у розмірі 15 000,00грн.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 126, 129, 130, 221, 244 ГПК України, суд
2. Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
3. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.
Суддя Запотічняк О.Д.