РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.03.2020Справа №910/1328/20

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 6 588,45 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» звернулося до Господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 6 588,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» посилається на те, що внаслідок незабезпечення Акціонерним товариством «Українська залізниця» збереження вантажу під час перевезення, утворилась недостача, про що складено комерційні акти №482803/169 від 16.08.2019 та №48283/170 від 16.08.2019. Вартість недостачі вантажу за розрахунком позивача становить 6 588,45 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2020 відкрито провадження у справі №910/1328/20; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

27.02.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого вбачається, що АТ «Українська залізниця» заперечує проти позовних вимог ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» з тих підстав, що відправником (позивачем) надано на підтвердження вартості вантажу рахунок, виставлений ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», що на думку відповідача, не відповідає п. 115 Статуту Залізниць України. Крім того, відповідач вказує, що підписаним між ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» та ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» актом прийому-передачі від 13.08.2019 підтверджується, що позивачем отримано товаро-матеріальні цінності в повному обсязі.

За інформацією з пошукової системи Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» в мережі Інтернет поштове відправлення №390, яким відповідачем було надіслано позивачу примірник відзиву на позов, було вручене представнику Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» 27.02.2020.

Позивач своїм правом на подання до суду відповіді на відзив у визначений в ухвалі від 03.02.2020 строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

20.07.2019 між ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець) і Державним підприємством «Шахта ім. М.С. Сургая» (постачальник) укладено договір №19/153 (надалі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати вугільну продукцію в асортименті, за реквізитами та якісними характеристиками, вказаними у відповідних специфікаціях до Договору, які є його невід`ємними частинами, а покупець - прийняти та оплатити вугільну продукцію на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що постачання здійснюється залізничним транспортом та умовах FCA станція відправника в редакції ІНКОТЕРМС-2010. Покупець забезпечує оплату транспортування вугля від станції відправлення постачальника до станції отримання покупця.

Датою поставки вважається дата календарного штемпеля станції відправлення, вказана в залізничній накладній (п. 3.2 Договору).

На виконання своїх зобов`язань за Договором Державним підприємством «Шахта ім. М.С. Сургая» було передано ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» 1 432,900 тон вугілля вартістю 3 025 670,09 грн., що підтверджується складеним сторонами актом приймання-передачі вугілля №76 від 13.08.2019.

Із наявної в матеріалах справи залізничної накладної №51079648 від 13.08.2019 Державним підприємством «Шахта ім. М.С. Сургая» як вантажовідправником на станції відправлення «Південнодонбаська» Донецької залізниці було відправлено на станцію «Авдіївська» Донецької залізниці насипом вугілля кам`яне марки г-газовий у вагонах №62200654 (у кількості 60 700 кг), №53454906 (у кількості 57 400 кг), №59954438 (у кількості 59 200 кг), №53530853 (у кількості 61 000 кг), №56917560 (у кількості 58 400 кг), №53519757 (у кількості 58 800 кг), №60632387 (у кількості 62 000 кг).

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами у даній справі договір є договором перевезення, який підпадає під правове регулювання глави 64 розділу ІІІ книги 5 Цивільного кодексу України, глави 32 Господарського кодексу України, положень Закону України «Про залізничний транспорт».

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (надалі - Статут), Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Таким чином, відповідачем взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу на підставі залізничної накладної №551079648 від 13.08.2019.

Згідно із ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Статтею 52 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

На станції «Авдіївка» Донецької залізниці було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах №53519757 та №60632387 з масою вантажу, яка була зазначена у накладній, що підтверджується наявними в матеріалах справи оригіналами комерційних актів №482803/169 від 16.08.2019 та №482803/170 від 16.08.2019 відповідно.

Так, у комерційному акті 482803/169 від 16.08.2019 вказано: згідно документу значиться вага: тара з - 22 200 кг, нетто 58 800 кг. При перевантажуванні виявилося: брутто 78 450 кг, тара - 22 200 кг, нетто 56 250 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 2 550 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно закриті, течі вантажу немає. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 10-20 см розрівняна, маркована повздовжньою смугою вапном, плівкою проти видування не вкривалася. Над 7 люком виїмка розміром 0,8 м х 1,0 м х 0,5 м.

У комерційному акті №482803/170 від 16.08.2019: згідно документу значиться вага: тара - 23 500 кг, нетто 62 000 кг. При перевантажуванні виявилося: брутто - 82 000 кг, тара - 23 500 кг, нетто - 58 500 кг, що менше ваги по документу на 3 500 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно закриті, течі вантажу немає. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 10-20 см розрівняна, маркована повздовжньою смугою вапном, плівкою проти видування не вкривалася. Над 1 люком виїмка розміром 0,8 м х 0,8 м х 0,5 м.

Одержувачем вантажу є ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод».

У відповідності до ст. 2 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002) комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Вказані акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Позивач, здійснюючи розрахунок збитків у вигляді нестачі, виходив із вартості вугілля при його купівлі у ДП «Шахта ім. М.С. Сургая». Так, ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» було виставлено рахунок №55 від 13.08.2019 на суму 3 025 670,09 грн.

Згідно ч. 1 ст. 115 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Доводи відповідача, що вказаний рахунок не є належним доказом вартості вантажу, оскільки останній виданий не відправником вантажу, є безпідставними та необґрунтованими, так як в п. 1 залізничної накладної №51079648 від 13.08.2019 відправником вантажу зазначено ДП «Шахта ім. М.С. Сургая».

За розрахунками позивача, які відповідач у своєму відзиві не спростовував та які підтверджуються матеріалами справи, загальна вартість збитків у вигляді нестачі становить 6 588,45 грн.

Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача, що актом приймання-передачі вугілля №76 від 13.08.2019 підтверджується одержання позивачем вантажу в повному обсязі, оскільки такий акт складався між ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» (постачальником) та ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (покупцем) станом на дату завантаження вагонів - 13.08.2019, оскільки згідно п. 3.2 Договору датою поставки вважається дата календарного штемпеля станції відправлення, вказана в залізничній накладній. Тобто, вказаний акт жодним чином не спростовує того, що на станції одержувача 16.08.2019 було виявлено нестачу вантажу у вагонах №53519757 та №60632387.

При здійсненні перевірки наданого позивачем розрахунку ціни позову, господарським судом встановлено, що такий розрахунок є вірним, а сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат, становить 6 588,45 грн.

З огляду на наведені норми права та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку, який стосується заявлених позивачем, вимог про стягнення з відповідача збитків у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні, позивачем належними і допустимими доказами доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення для застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення збитків.

Таким чином, приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу, та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 6 588,45 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця (до перейменування - вул. Тверська), буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1; ідентифікаційний код 00191075) вартість втраченого вантажу у розмірі 6 588 (шість тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 45 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто два) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 12.03.2020.

Суддя Р.В. Бойко