ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" березня 2020 р. Справа № 911/52/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АГАТ-Д", 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Глінки, будинок 17 А

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВАГМА", 07400, Київська область, місто Бровари, вулиця Лісова, будинок 22

про стягнення 35 063,97 грн за договором транспортного експедирування у внутрішньому та міжнародному сполученні № 0410-2 від 04.10.2019

суддя Н.Г. Шевчук

без виклику сторін

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АГАТ-Д" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВАГМА" про стягнення заборгованостім за договором транспортного експедирування у внутрішньому та міжнародному сполученні № 0410-2 від 04.10.2019 в розмірі 35 063,97 грн, яка складається з 27 595,11 грн основного боргу, 1 741,54 грн пені, 5 519,00 грн штрафу, 172,76 грн 3% річних та 35,59 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив договірні зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг перевезення вантажу за заявкою № 653 від 04.10.2019, укладеною на підставі договору транспортного експедирування № 0410-2 від 04.10.2019.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами.

Частиною першою статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.12.2019 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та визначено строк відповідачу для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні та відзиву на позовну заяву.

Частиною п`ятою статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому саттею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини одинадцятої статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частини першої статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.12.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 07400, Київська область, місто Бровари, вулиця Лісова, будинок 22.

Конверт з ухвалою суду про відкриття провадження у справі повернувся без вручення відповідачеві з відміткою про причину повернення "за закінченням встановленого строку зберігання".

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення.

Відтак, за висновками суду день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "за закінченням встановленого строку зберігання" свідчить про відмову відповідача отримати копію судового рішення за адресою його місцезнаходження, який зареєстрований у встановленому законом порядку, і вважається днем вручення відповідачу ухвали суду в силу положень пунку 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.03.2018 у справі №911/1163/17.

Приймаючи до уваги, що відповідач, який вважається належним чином повідомленим про наявність справи у провадженні суду, відзиву на позов не подав, про наявність заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд, керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України має право вирішити спір за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АГАТ-Д" (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВАГМА" (Замовник) 04.10.2019 укладено договір № 0410-2 транспортного експедирування у внутрішньому та міжнародному сполученні, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Експедитор бере на себе зобов`язання від свого імені та за рахунок Замовника забезпечити організацію перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом та здійснити всі необхідні розрахунки з транспортними організаціями (перевізниками) за перевезення вантажів Замовника (пункт 1.2 Договору).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2. Договору при організації міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом сторони керуються положеннями Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ), Митної Конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенції МДП), іншими міжнародними конвенціями, угодами та договорами, ратифікованими Україною, Статутом автомобільного транспорту України, чинним законодавством України, положеннями цього Договору та Заявкою. При організації міжміського (без митних пломб) перевезення вантажів автомобільним транспортом сторони керуються Заявками, положеннями цього Договору, Статутом автомобільного транспорту України та чинним законодавством України.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що на кожні окремі перевезення оформляється Заявка, в якій вказуються кількість і рід вантажу, графік подачі транспорту, ціни, а також інші необхідні умови, передбачені КДПВ та Статутом автомобільного транспорту України.

Заявка має безумовний пріоритет до Договору (пункт 2.4 Договору).

Умовами Договору встановлено, що термін оплати за виконані послуги здійснюється протягом 3 (трьох) днів після вивантаження, якщо інше не обумовлено в Заявці. Підставою для оплати транспортно-експедиторських послуг Замовником є акт прийому-передачі наданих послуг, якщо інше не обумовлено в Заявці (пункт 5.3 Договору).

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що вартість транспортно-експедиторських послуг включає винагороду Експедитора. Розмір винагороди експедитора вказується в актах прийому-передачі наданих послуг.

Відповідно до пункту 6.1 Договору послуги за даним Договором передаються Експедитором і приймаються Замовником за Актом прийому-передачі наданих послуг.

Згідно з пунктом 6.2 Договору акт прийому-передачі наданих послуг підписується сторонами протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання акта Замовником. У разі незгоди Замовника у підписанні акта прийому-передачі наданих послуг він надає мотивовану відмову у його підписанні. У разі відсутності мотивованої відмови від підписання Акту протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту його отримання послуги вважаються прийнятими Замовником, а Акт підписаним з боку Замовника.

Відповідно до пункту 6.3 Договору до моменту підписання Акта факт перевезення підтверджується товарно-транспортними документами, підписаними вантажоодержувачем.

Сторони домовились, що Заявки та інші документи (а також їх копії), завірені печатками та підписами їх повноважних представників, є невід`ємною частиною даного Договору за умови, що в цих документах прямо не вказано інше (пункт 10.1 Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та буде діяти до 31 грудня 2020 року. Якщо жодна зі сторін за 30 днів до виходу терміну дії Договору не повідомить іншу сторону письмово про розірванняі даного Договору, то термін його дії буде автоматично продовжено на кожний наступний календарний рік (пункти 11.1, 11.2 Договору).

Докази припинення правовідносин сторін по даному Договору відсутні, а тому він є діючим.

На виконання зобов`язань за Договором транспортного експедирування у внутрішньому та міжнародному сполученні № 0410-2 від 04.10.2019 між сторонами була підписана Заявка № 653 від 04.10.2019, за умовами якої Замовник ТОВ "ТД "ВАГМА" доручає, а Експедитор ТОВ "Торговий дім АГАТ-Д" бере на себе зобов`язання здійснити перевезення вантажу: порошок для матування скла (картка ООН №2923); маса/об`єм: 3 (т)/5 (м куб.); автотранспортом марки Mercedes-Benz, державний № тягача: НОМЕР_1 , державний № причепа: НОМЕР_2 ; за маршрутом: Італія - Україна; місце завантаження: Via Del LAvoro 1,22036 Erba (Como) Italia; митне оформлення: експортна декларація та сертифікат EUR1 оформлюється перевізником, вартість оформлення включено у фрахт перевезення; місце розвантаження: Київська обл., м. Бровари, вул. Лісна, 22; дата завантаження: 8-9.10.2019; дата розвантаження: 16-17.10.2019; умови перевезення: CMR, у складі збірного вантажу, транспорт повинен мати дозвіл на перевезення ADR-8; вартість перевезення: 35 595,11 грн б/г з ПДВ; умови оплати: згідно договору.

Перевезення виконано згідно міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 869647.

На підтвердження здійснення перевезення між сторонами без претензій підписано Акт надання послуг № 168 від 21.10.2019 на загальну суму 35 595,11 грн. Відповідно до Акту Виконавцем були надані Замовнику наступні послуги (роботи): послуги з перевезення по маршруту від м. Ерба (Італія) до п/п Ужгород - Вишнє - Нємецьке на суму 21 350,00 грн; послуги з перевезення по маршруту від п/п Ужгород - Вишнє - Нємецьке до м. Бровари (Україна) на суму 13 645,11 грн та винагорода експедитора у розмірі 600,00 грн.

За твердженнями позивача, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором у встановлений строк надані позивачем послуги не оплати, у зв`язку із чим останнім було направлено на адресу ТОВ "Торговий дім "ВАГМА" претензію № 653 від 03.12.2019 з вимогою погасити заборгованість за надані послуги у розмірі 35 595,11 грн.

Відповідачем було здійснено 11.12.2019 та 17.12.2019 часткову оплату вартості наданих послуг з перевезення на загальну суму 8 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.

А тому позивач стверджує, що станом на день звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідача перед позивачем складає 27 595,11 грн.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до частини першої статті 929 Цивільного кодексу України, що кореспондується зі статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також іншізобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експортута імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Приписами статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачене визначення експедитора, а сааме: експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Відповідно до статті 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до Заявки строк оплати наданих послуг є таким, що настав.

Відповідачем доводи позивача не спростовані, докази сплати заборгованості за надані позивачем послуги в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 27 595,11 грн заборгованості за надані послуги.

Главою 51 Цивільного кодексу України унормовано правові наслідки порушення зобов`язання та відповідальність за порушення зобов`язання.

Зокрема, статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з пунктами 5.6 та 5.7 Договору при порушенні Замовником порядку і термінів оплати за цим договором він зобов`язаний виплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

При порушенні Замовником термінів оплати за цим договором він зобов`язаний виплатити Експедитору штраф у розмірі 20% від суми заборгованості.

Як встановлено судом, оплата наданих послуг відповідачем не здійснена у визначений Договором строк, а тому такі дії Замовника (відповідача) є порушенням договірних зобов`язань (стаття 610 Цивільного кодексу України), у зв`язку з чим він вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання (стаття 612 Цивільного кодексу України).

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання за Договором позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1 741,54 грн пені, 5 519,00 грн штрафу, 172,76 грн 3% річних та 35,59 грн інфляційних втрат.

Частиною першою статті 549 Господарського кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною другою цієї статті визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною третьою цієї статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в яку зобов`язання мало бути виконано. Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наявні в позовній заяві розрахунки пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат суд встановив, що вони виконані арифметично вірно, не суперечать вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги щодо стягнення з відповідача 1 741,514 грн пені нарахованої за період з 25.10.2019 по 27.12.2019 з урахуванням часткових проплат; штрафу у розмірі 20% від суми заборгованості, що становить 5 519,00 грн; 172,76 грн 3% річних за період з 25.10.2019 по 27.12.2019 та 35,59 грн інфляційних втрат за листопад 2019 року підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача фактично понесені судові витрати, які він поніс у зв`язку із зверненням до суду з даним позовом, зокрема судовий збір у розмірі 1 921,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зазначені витрати в сумі 10 000,00 грн підтверджуються договором про надання правової допомоги б/н від 26.12.2019, укладенийм між ТОВ "Торговий дім АГАТ-Д" (Клієнь) та Адвокатським об`єднанням "Гарантс" (Адвокатське об`єднання), відповідно до умов якого Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту правову допомогу, в тому числі здійснювати представництво/захист інтересів Клієнта, зокрема, в господарських судах, які виникають із питань господарської діяльності ТОВ "Торговий дім АГАТ-Д"

Також додано ордер серії ДП № 018 від 26.12.2019, виданий адвокату Адвокатського об`єднання "Гарантс" Сироватці С.С., підписаний обома сторонами акт наданих послуг від 28.01.2020 до договором про надання правової допомоги б/н від 26.12.2019 на загальну суму 10 000,00 грн та платіжне доручення № 622 від 04.02.2020 із відповідним призначенням платежу.

Приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 11 921,00 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВАГМА" (07400, Київська область, місто Бровари, вулиця Лісова, будинок 22, код 40476287) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АГАТ-Д" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Глінки, будинок 17 А, код 36439679) 35 063 (тридцять пять тисяч шістдесят три) грн 97 коп. заборгованості, з яких 27 595,11 грн основна заборгованість, 1 741,54 грн пені, 5 519,00 грн штрафу, 172,76 грн 3% річних, 35,59 грн інфляційних втрат, а також 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Рішення складено та підписано: 12.03.2020