ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2020 р. Справа№ 910/11621/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Котенка О.О.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 19.02.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо-дистриб`юторська компанія "Дім Вина "Скала"

на рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2016

у справі № 910/11621/16 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Приватного підприємства "Виробничо-дистриб`юторська компанія "Дім Вина "Скала"

до 1. Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві;

2. Державної казначейської служби України

про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "Скала" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України та до Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди у розмірі 4 850 560,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неправомірними діями відповідача-1, які полягають у незаконному порушенні кримінальної справи № 54-3708 за грубе порушення законодавства про працю передбаченого відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 172 Кримінального кодексу України та протиправне відкриття кримінального провадження 21.11.2012 ЄРДР №0000005 за ч.ч. 1, 2 ст. 172 Кримінального кодексу України, внаслідок чого позивачу завдано моральну шкоду та привело до зупинення господарської діяльності позивача.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.09.2016 припинено провадження у справі № 910/11621/16 в частині стягнення 1 896 091,00 грн. моральної шкоди. В частині стягнення 2 954 469,00 грн. моральної шкоди в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Приватне підприємство "Виробничо-дистриб`юторська компанія "Дім Вина "Скала" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 29.06.2016 у справі №910/11621/16 скасувати, а справу направити на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі, позивач зазначив, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено основи міжнародного права, Конституцію України та охоронювані законом права та законні інтереси позивача на право відшкодувати на його користь за рахунок державного бюджету України моральну шкоду спричинену протиправними діями відповідача-1, які виразились у порушенні стосовно ОСОБА_1 кримінальної справи за ознаками складу злочину, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172 Кримінального кодексу України, зокрема, грубого порушення законодавства про працю.

Разом з цим, позивач стверджував що протиправні дії відповідача-1 не дозволяють позивачеві відновити свою ділову репутацію, у зв`язку з порушенням 19.10.2012 кримінальної справи № 54-3708 (кримінальне провадження від 21.11.2012 ЄРДР № 0000005), за ознаками скоєння злочину про грубе порушення законодавства про працю, кримінальна відповідальність за який передбачена ст. 172 Кримінального кодексу України, та яке вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 19.09.2016 у справі № 755/11467/13-к виправдано ОСОБА_1 за відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172 Кримінального кодексу України.

Також позивач використав методику професора ОСОБА_2 та взяв коефіцієнт 216 "обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину" для підрахунку розміру спричиненою відповідачем-1 моральної шкоди.

В письмових поясненнях позивач зазначив, що протиправні дії відповідача-1 щодо позивача у сукупності призвели до приниження ділової репутації та іміджу позивача, до систематичного стресового стану, необхідності позивачеві тривалий час доводити свою невинуватість, захищати в судах та різних органах виконавчої влади свій інтерес.

Разом з цим, позивач наголошував на тому, що довготривалий імідж позивача та його надійна ділова репутація, інтелектуальна власність були підірвані, в тому числі через публікації негативних статтей про позивача в мережі Інтернет, зокрема стаття "Борець за денежные знаки" та інше. Також позивач не міг виконувати свої зобов`язання перед контрагентами.

Окрім цього, позивач посилався судові рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.07.2018 у справі № 755/1949/18 та від 11.04.2019 у справі № 755/9486/18 щодо стягнення з Приватного підприємства "Виробничо-дистриб`юторська компанія "Дім Вина "Скала" на користь ОСОБА_1 заборгованості по нарахованій та не виплаченій заробітній платі у періоди з 01.07.2017 по 19.07.2018 та з 20.07.2018 по 01.03.2019.

Короткий зміст письмових пояснень відповідача-1 та узагальнення їх доводів

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги відповідач-1 наголошував на тому, що на даний час вже існує декілька рішень, направлених на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих як юридичній особі - Приватному підприємству "Виробничо-дистриб`юторська компанія "Дім Вина "Скала" так і фізичній особі - громадянину ОСОБА_1 , який є директором та засновником позивача, зокрема у справах 755/4627/17-ц, 755/3197/17, 755/11836/16-ц.

Таким чином, відповідач-1 стверджував, що пред`явлення ще однієї позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, тільки на більшу суму, свідчить про намагання позивача безпідставно отримати кошти за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок власної господарської діяльності.

Короткий зміст письмових пояснень відповідача-2 та узагальнення їх доводів

Відповідач-2 у своїх поясненнях посилався на те, що судами у різних справах ухвалено рішення по справах: № 755/3197/17, № 755/3209/16-ц з тих самих підстав, що зазначені у справі №910/11621/16, що на думку відповідача-2 може призвести до неодноразового відшкодування шкоди, заподіяної одним правопорушенням, і матиме наслідком заподіювання безпідставних збитків бюджету.

Разом з цим відповідач-2 зауважував, що позивачем до матеріалів справи не додано доказів, які б підтверджували завдання моральної шкоди саме юридичній особі - Приватному підприємству "Виробничо-дистриб`юторська компанія "Дім Вина "Скала".

Процедура апеляційного провадження у Північному апеляційному господарському суді

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 прийнято апеляційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо-дистриб`юторська компанія "Дім Вина "Скала" на рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2016 у справі №910/11621/16 до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Чорної Л.В., Разіної Т.І.; розгляд справи призначено на 14.05.2019 о 12 год. 20 хв.

Склад колегії суддів неодноразово змінювався.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 оголошено в судовому засіданні перерву до 06.11.2019.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 у справі №910/11621/16 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/11621/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Виробничо-дистриб`юторська компанія "Дім Вина "Скала" на рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2016 у справі №910/11621/16 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Шаптали Є.Ю.; призначено справу до розгляду на 04.12.2019.

У зв`язку з хворобою головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А. судове засідання не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2019 призначено справу до розгляду на 18.12.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 розгляд справи відкладено до 22.01.2020.

В судове засідання апеляційної інстанції 22.01.2020 з`явилися представники позивача та відповідача-1. Представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні представником відповідача-1 підтримано клопотання від 01.03.2019 № 36/61 про зупинення провадження у справі № 910/11621/16 до прийняття остаточного рішення по справі № 910/4014/16.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач-1 зазначив, що предметом та підставами звернення Приватного підприємства "Виробничо-дистриб`юторська компанія "Дім Вина "Скала" в межах справи №910/4014/16 є незаконне порушення однакових кримінальних справ проти ОСОБА_1 , які на думку відповідача-1 є предметом спору по справі № 910/11621/16.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача заперечував проти клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі, просив суд апеляційної інстанції відмовити у його задоволенні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2020 відхилено клопотання Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про зупинення провадження у справі №910/11621/16.

В судовому засіданні 22.01.2020 оголошено перерву до 19.02.2020.

В судове засідання 19.02.2020 з`явився представник відповідача-1, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги Приватного підприємства "Виробничо-дистриб`юторська компанія "Дім Вина "Скала".

Представники позивача та відповідача-2 у судове засідання не з`явилися про причини неявки суд апеляційної інстанції не сповістили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчить долучені до матеріалів справи повідомлення про вручення поштових відправлень за № 217, 763. У зв`язку з цим, колегія суддів ухвалила розглядати справу без участі представників позивача та відповідача-2.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи

19.10.2012 Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві було порушено щодо ОСОБА_1 кримінальну справу № 54-3708, за ознаками складу злочину стосовно грубого порушення законодавства про працю передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172 Кримінального кодексу України.

25.10.2012 було проведено обшук у приміщенні ОСОБА_1 - директора Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "Скала", по вул. Луначарського, 24, в м. Києві, без рішення суду, погодження на це прокурора, без опису, вилучено комп`ютерну, кадрову та бухгалтерську документацію, алкогольні напої належні Приватному підприємству "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "Скала".

26.10.2012 Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві було порушено щодо ОСОБА_1 кримінальну справу № 04-33441 за ч. 1 ст. 199 Кримінального кодексу України.

26.10.2012 об`єднано вказані кримінальні справи відносно ОСОБА_1 в одну та присвоєно їй № 54-3708.

21.11.2012 слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві внесено до ЄРДР відомості про вчинення ОСОБА_1 дій, що мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172 Кримінального кодексу України, № 0000005.

09.12.2012 слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 Кримінального кодексу України, № 0000307.

23.02.2013 кримінальні провадження № 0000005 та № 0000307 були об`єднані в одне, об`єднаному провадженню присвоєно № 0000005.

29.03.2013 виділено матеріали кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 Кримінального кодексу України, № 0000307 в самостійне провадження.

23.04.2014 Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві була прийнята постанова про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000307, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 199 Кримінального кодексу України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172 Кримінального кодексу України № 0000005 з обвинувальним актом передано на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.09.2016 року було виправдано ОСОБА_1 за відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172 Кримінального кодексу України.

Причиною виникнення даного спору, на думку позивача, є незаконні дії відповідача-1, які виразились у протиправному порушенні проти громадянина ОСОБА_1 кримінальної справи за ч.ч 1, 2 ст. 172 Кримінального кодексу України, у зв`язку з чим останньому завдана органом досудового розслідування моральна шкода у розмірі 4 850 560,00 грн, яка була розрахованої за методикою ОСОБА_2 .

Рішенням господарського суду міста Києва припинено провадження у справі № 910/11621/16 в частині стягнення 1896091,00 грн. моральної шкоди, в частині стягнення 2954469,00 грн. моральної шкоди в позові відмовлено.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Позиція Північного апеляційного господарського суду

Колегія суддів, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, погоджується частково з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Спір у справі стосується відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок дій відповідача-1, пов`язаної з порушенням кримінальної справи відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 172 Кримінального кодексу України щодо ОСОБА_1 за грубе порушення законодавства про працю (том 1 арк. справи 38).

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, заподіяну органом державної влади, зокрема, органом дізнання, досудового розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 Цивільного кодексу України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 Цивільного кодексу України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення заподіяної шкоди.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

В силу положень ст. 224 Господарського кодексу України збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою полягає в тому, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у даній справі, позивач посилається на протиправні дії відповідача-1 щодо здійснення протиправних перевірок діяльності позивача та особисто директора підприємства, притягнення останнього до кримінальної відповідальності, анулювання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними засобами, і як наслідок зупинення господарської діяльності, що змусило позивача захищати свою честь, гідність і ділову репутацію, шляхом проведення на свій захист мирних мітингів, оскаржувати в прокуратурі чисельні протиправні дії відповідача-1. Також на свій захист позивач був змушений звертатись до Прем`єр-міністра, прокурора міста Києва, голови ДПА України, Генерального прокурора України про притягнення відповідача-1 до відповідальності.

Також, позивачем наголошено, що у зв`язку із проведенням відносно нього протиправних дій з боку відповідача-1, значною мірою погіршилась ділова репутація позивача та не було проведено ряд заходів у сфері виноробства.

Згідно ч. 1 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу приписів п. 4 ч. 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності (пункт 3 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (пункт 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Таким чином для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди позивачеві необхідно встановити наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення (протиправність діяння, факт заподіяння шкоди (у даному випадку - саме моральної), причинний зв`язок між протиправним діянням і шкодою, вина заподіювача шкоди), тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Як уже було зазначено вище спір виник з підстав порушення кримінальної справи №54-3708 за грубе порушення законодавства про працю ОСОБА_1 (ч.ч.1, 2 ст. 172 Кримінального кодексу України). Усі інші обставини про які згадує позивач у позовній заяві, апеляційній скарзі та своїх поясненнях, не стосується предмета спору і розглядаються судами в межах інших проваджень.

Так, в проваджені господарського суду міста Києва перебуває на розгляді справа №910/4014/16, предметом якої є стягнення на користь позивача з відповідача-1 моральної шкоди та збитків. У даній справі позивач обґрунтовує свої дії неправомірним порушенням кримінальних справ щодо позивача та його директора, з їх подальшим закриттям у зв`язку з відсутністю в події складу кримінального правопорушення. Позивач зазначав також, що систематичні протиправні дії відповідача-1 протягом січня - грудня 2012 року підірвали його імідж та ділову репутацію в очах ділових партнерів та виробників алкогольних напоїв, що, в свою чергу, призвело до зриву проведення з 13.11.2012 по 17.11.2012 міжнародного заходу - фестивалю вина "Україна виноробна "СКАЛА 2012". У зв`язку з незаконним позбавленням позивача ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями у період з 18.10.2012 по 18.12.2012 року відбувся зрив зазначеного фестивалю та виставки-ярмарку.

В обґрунтування позовних вимог у справі №910/4014/16 Приватного підприємства "Виробничо-дистриб`юторська компанія "Дім Вина "Скала" посилається на протиправне і незаконне порушення відповідачем-1 кримінальної справи №04-33441 за фактом незаконного виготовлення та зберігання з метою використання при продажу товарів, підроблених марок акцизного збору, передбачену ч. 1 ст. 199 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів констатує, що справа №910/11621/16 не пов`язана зі справою № 910/4014/16, оскільки ґрунтується на інших правовідносинах - порушення відповідачем-1 кримінальної справи №54-3708 за грубе порушення законодавства про працю, передбачену ч.ч. 1, 2 ст. 172 Кримінального кодексу України. Вищезгадана кримінальна справа була порушена відносно фізичної особи - ОСОБА_1 , як директора Приватного підприємства "Виробничо-дистриб`юторська компанія "Дім Вина "Скала" про що зазначено у постанові про порушення кримінальної справи від 19.10.2012 (том 1, арк. справи 38).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на звернення до господарського суду закріплено у статті 4 Господарського процесуального кодексу України, а саме вказано, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів визначені у статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що юридична особа має право звернутись до господарського суду у передбачених законодавством випадках за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів такої особи.

Посилання позивача на судові рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19.07.2018 у справі № 755/1949/18 та від 11.04.2019 у справі № 755/9486/18 за позовами ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Виробничо-дистриб`юторська компанія "Дім Вина "Скала" про стягнення заборгованості по нарахованій та не виплаченій заробітній платі у періоди з 01.07.2017 по 19.07.2018 та з 20.07.2018 по 01.03.2019, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 є власником та засновником Приватного підприємства "Виробничо-дистриб`юторська компанія "Дім Вина "Скала" і є відповідальним за нарахування заробітної плати на підприємстві.

Як вбачається з наданих позивачем до справи доказів, більшість з них стосується безпосередньо порушення прав фізичної особи - громадянина ОСОБА_1 , що не може доводити завдання моральної шкоди юридичній особі - Приватному підприємству "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "Скала".

Також обгрунтовуючи розмір заявленої до стягнення з відповідача-1 моральної шкоди, позивач розраховував його відповідно до Методики проф. Ерделевського в розмірі 4850 560,00 грн, однак колегія суддів не погоджується із застованнням позивачем даної методики, так як методика професора ОСОБА_2 застосовується при відшкодуванні моральної шкоди заподіяної саме фізичній особі, а не юридичній особі.

Будь-яких клопотань щодо призначення експертизи для визначення розміру моральної шкоди в межах даної справи позивачем не заявлялось.

Помилковими на думку колегії, є посилання скаржника про необхідність застосування до спірних правовідносин ст.1166 Цивільного кодексу України та Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2018 у справі № 910/4014/16.

Непереконливим є твердження скаржника про порушення судами попередніх інстанцій рішення ЄСПЛ у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (п.4.2.6 постанови). Так, у п.п. 31-33 зазначеного рішення вказано таке: « 31. Перший заявник (далі - заявник) спочатку скаржився за статтею 1 Протоколу N 1 до Конвенції (994_535 ) щодо незаконної конфіскації його майна податковою міліцією. 32. Суд зазначає, що ця скарга заявника була ефективно виправлена на національному рівні, а заявнику було присуджено еквівалент приблизно 926113 ЄВРО в якості компенсації матеріальної та моральної шкоди та судові витрати. Ця призначена сума не може вважатися нерозумною. Таким чином, заявник не може більше вважати себе жертвою в розумінні статті 34 Конвенції ( 995_004 ). Факт, що присуджена сума залишається невиплаченою значний період часу, піднімає окреме питання щодо невиконання, яке буде розглянуте нижче. 33. Звідси випливає, що скарга стосовно компенсації за своєю суттю є явно необгрунтованою та має бути відхилена відповідно до пп. 3 та 4 статті 35 Конвенції (995_004)".

Тобто правова позиція, висловлена ЄСПЛ у зазначеній справі, стосувалась питання невиконання рішення суду, винесеного на користь заявника, а не як помилково зазначає скаржник питання відшкодування шкоди (майнової та немайнової), завданої позивачу внаслідок дій відповідача-1.

Системний аналіз положень п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), дозволяє зробити висновок про те, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський суд між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Вказана правова позиція підтверджується висновками, викладеними у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.09.2008 по справі № Б8/065-12, Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.05.2019 по справі №640/7778/18.

Суд першої інстанції частково припинив провадження у справі №910/11621/16 в частині стягнення 1896091 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині припинення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) стягнення з відповідача-1 суми 1 896 091,00 грн, щодо яких позовні вимоги розглянуті в межах справи №910/4014/16, оскільки позовні вимоги у справі № 910/11621/16 та справі № 910/4016/16 стосуються різних кримінальних справ, а тому не можуть бути пов`язані між собою підставами відшкодування моральної шкоди.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про не доведеність позивачем належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами відповідно до норм статей 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України наявність всіх елементів складу правопорушення (протиправність поведінки, шкода, причинний зв`язок між ними) для застосування такої міри деліктної відповідальності як відшкодування моральної шкоди, а тому позовні вимоги у даній справі не підлягають задоволенню.

Разом із тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків господарських судів попередніх інстанцій, суд касаційної інстанції враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановленого судами.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

В силу положень частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення від 29.09.2016 винесено судом першої інстанції без з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

За наведених обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2016 у справі № 910/11621/16 підлягає скасуванню в частині відмови у позові про стягнення моральної шкоди у розмірі 2 954 469,00 грн, з ухваленням нового рішення про відмову в позовних вимог у цій частині.

Судові витрати

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо-дистриб`юторська компанія "Дім Вина "Скала" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2016 у справі №910/11621/16 скасувати частково, в частині припинення провадження у справі № 910/11621/16 щодо стягнення 1896091,00 грн. моральної шкоди, скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2016 у справі № 910/11621/16 залишити без змін.

Матеріали справи №910/11621/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 04.03.2020.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Є.Ю. Шаптала