У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11 березня 2020 року м. Чернігів справа № 927/1124/16

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали позовної заяви ліквідатора Комунального підприємства «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою» Карлової І.В. (16600, м. Ніжин Чернігівської області, вул. Чернігівська, 128) до Ніжинської міської ради (16600, м. Ніжин Чернігівської області, пл. І.Франка, 1) про визнання недійсним акту органу місцевого самоврядування по справі за заявою ліквідатора боржника
БОРЖНИК: Комунальне підприємство «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою»
16600, м. Ніжин Чернігівської області, вул. Чернігівська, 128
про порушення справи про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Головою ліквідаційної комісії Комунального підприємства «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою» (надалі - боржник) подана заява про порушення справи про банкрутство на підставі ст. 11, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон про банкрутство), яка ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 02.12.2016р. була прийнята до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2016р. порушено провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2016р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, обов`язки ліквідатора покладено на голову ліквідаційної комісії Комунального підприємства «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою» Карлову І.В.

В подальшому строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора банкрута Карлової І.В. неодноразово продовжувався, востаннє - ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.01.2020р. на шість місяців до 20.06.2020р. включно.

06 березня 2020 року до Господарського суду Чернігівської області, в межах справи про банкрутство Комунального підприємства «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою», надійшла позовна заява від 04.03.2020р. № 02/03-1 ліквідатора Комунального підприємства «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою» Карлової І.В. до Ніжинської міської ради про визнання недійсним акту органу місцевого самоврядування, згідно якої ліквідатор просить визнати недійсним п. 1 рішення Ніжинської міської ради шістдесят другої сесії шостого скликання від 11 листопада 2014 року за № 5-62/2014 «Про передачу майна Комунального підприємства «НМПБ» в повне господарське відання на безоплатній основі Комунальному підприємству «Графський парк» в частині передачі нерухомого майна згідно переліку.

В обгрунтування заявлених вимог ліквідатор Карлова І.В. зазначає, що спірне рішення органом місцевого самоврядування було прийнято без достатніх на те правових підстав та з порушенням норм діючого законодавства України. Під час прийняття відповідного рішення Ніжинська міська рада зловжила владними повноваженнями, наданими Конституцією України та іншими законами, неправомірно скористалась своїми правами власника комунального підприємства та прийняла стосовно відповідного майна незаконне рішення про його вилучення та передачу іншому підприємству усвідомлюючи, при цьому, що такими діями завдається шкода інтересам кредиторів підприємства та безпосередньо банкруту.

Підставою подання відповідної заяви ліквідатором Карловою І.В. визначено ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, якою встановлені спеціальні підстави визнання вчинених боржником правочинів недійсними.

Згідно п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, цей Кодекс введений в дію з 21.10.2019р. З дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За змістом ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник уклав договір із заінтересованою особою;

боржник уклав договір дарування.

Статтею 61 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що ліквідатор з дня свого призначення, зокрема подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

У відповідності зі ст. 161, 164 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявою по суті справи є, зокрема позовна заява.

До позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

За змістом ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду, зокрема заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство, ставка судового збору встановлена в розмірі 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020р. встановлений в розмірі 2 102,00 грн.

В якості документа, який підтверджує сплату судового збору, ліквідатором Карловою І.В. до позовної заяви додано квитанцію № 0.0..1 від 05.03.2020р. на суму 2 102,00 грн.

Однак, звертаючись з даним позовом, з урахуванням наведених вище приписів чинного законодавства України, ліквідатор Карлова І.В. мала сплатити судовий збір в сумі 4 204,00 грн.

Отже, додана ліквідатором Карловою І.В. квитанція № 0.0..1 від 05.03.2020р. на суму 2 102,00 грн. не може бути доказом сплати судового збору у встановленому розмірі.

За змістом ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи, що позовна заява ліквідатора Комунального підприємства «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою» Карлової І.В. не відповідає вимогам, встановленим ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, вона залишається без руху.

Керуючись ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 161, 164, 174, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ліквідатора Комунального підприємства «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою» Карлової І.В. до Ніжинської міської ради про визнання недійсним акту органу місцевого самоврядування залишити без руху.

Зобов`язати ліквідатора Карлову І.В. протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху подати до господарського суду докази сплати судового збору в сумі 2 102,00 грн.

Роз`яснити ліквідатору Карловій І.В., що в разі неусунення всіх недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Дата набрання ухвалою законної сили - 11.03.2020р.

Суддя А.С. Сидоренко