ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі

03.03.2020м. ДніпроСправа № 904/5751/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.

та представників:

від позивача: Олюха В.Г.;

від відповідача: Биструшкін О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку підготовчого провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасоптіма" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

до Фізичної особи-підприємця Карпець Володимира Романовича (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № 165 від 14.03.2016 у загальному розмірі 27 297 грн. 91 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривбасоптіма" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Карпець Володимира Романовича (далі - відповідач) заборгованість за договором поставки нафтопродуктів № 165 від 14.03.2016 у загальному розмірі 27 297 грн. 91 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 12 935 грн. 60 коп. - основний борг;

- 9 342 грн. 24 коп. - 24 % річних;

- 3 764 грн. 58 коп. - інфляційні втрати;

- 1 255 грн. 49 коп. - 7% штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів № 165 від 14.03.2016 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем 29.11.2017 товару та, відповідно, наявністю боргу у сумі 12 935 грн. 60 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 5.2. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 7% штрафу від суми заборгованості за прострочення оплати більш ніж на 30 календарних днів у сумі 1 255 грн. 49 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України та пункту 5.2. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 24% річних за загальний період прострочення з 01.12.2017 по 29.11.2019 в сумі 9 342 грн. 24 коп., а також інфляційні втрати за період з грудня 2017 року по листопад 2019 року у сумі 3 764 грн. 58 коп.

Ухвалою суду від 04.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 23.12.2019.

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 59802/19 від 23.12.2019), в якому він просив суд долучити до матеріалів справи докази часткового погашення заборгованості відповідачем, а саме: копію платіжного доручення № 10 від 11.11.2019 на суму 1 500 грн. 00 коп., копію платіжного доручення № 98 від 15.11.2019 на суму 1 500 грн. 00 коп., копію платіжного доручення № 108 від 27.11.2019 на суму 2 000 грн. 00 коп.

У судове засідання 23.12.2019 з`явився представник відповідача.

Представник позивача у вказане судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Судом було зауважено, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про дату, час та місце судового засідання, оскільки поштове повідомлення про отримання ним ухвали суду від 04.12.2019, як і сам конверт, до суду не повернулося. З метою встановлення належності повідомлення позивача судом здійснено відстеження поштового відправлення суду на адресу відповідача, шляхом формування витягу з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання вказаного поштового відправлення суду, а також виготовлялась копія реєстру № 87 згрупованих поштових відправлень рекомендованої пошти по Україні з повідомленням від 05.12.2019, які долучені до матеріалів справи. При цьому, з вказаних доказів вбачається, що станом на 23.12.2019 відправлення з ухвалою суду від 04.12.2019 не вручено позивачу під час доставки 20.12.2019 ("інші причини") (а.с.49-50).

Враховуючи вказані обставини, ухвалою суду від 23.12.2019 у судовому засіданні було оголошено перерву до 27.01.2020.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 60845/19 від 28.12.2019), в якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач здійснив оплату поставленого за спірною накладною товару наступним чином:

- 11.11.2019 в сумі 1 500 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 10 від 11.11.2019 на суму 1 500 грн. 00 коп.;

- 15.11.2019 в сумі 1 500 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 98 від 15.11.2019 на суму 1 500 грн. 00 коп.;

- 27.11.2019 в сумі 2 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №108 від 27.11.2019 на суму 1 500 грн. 00 коп. У відзиві відповідач також зазначив, що надати докази інших оплат наразі не має можливості, але такі докази будуть ним надані до наступного судового засідання

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 1392/20 від 13.01.2020), в якому він просив суд долучити до матеріалів справи докази оплати заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача, а саме:

- копію платіжного доручення № 136 від 30.07.2018 на суму 5 000 грн. 00 коп.;

- копію платіжного доручення № 147 від 13.08.2018 на суму 5 000 грн. 00 коп.;

- копію платіжного доручення № 184 від 25.09.2018 на суму 3 000 грн. 00 коп.;

- копію платіжного доручення № 193 від 17.10.2018 на суму 4 000 грн. 00 коп.;

- копію платіжного доручення № 201 від 31.10.2018 на суму 3 000 грн. 00 коп.;

- копію платіжного доручення № 207 від 27.11.2018 на суму 3 000 грн. 00 коп.

Від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. суду № 2371/20 від 16.01.2020), в якій він наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що наявність вказаних відповідачем у відзиві на позовну заяву платежів на суму 5 000 грн. 00 коп. позивач врахував під час визначення суми основного боргу; також позивачем була врахована оплата, здійснена відповідачем 27.11.2018. До відповіді на відзив позивач долучив такі банківські виписки:

- від 27.11.2019, з якої вбачається, що відповідачем 27.11.2018 була здійснена оплата за дизельне паливо згідно з договором № 165 від 14.03.2016 в сумі 3 000 грн. 00 коп.;

- від 11.11.2019, з якої вбачається, що відповідачем 11.11.2019 була здійснена оплата за дизельне паливо згідно з договором № 165 від 14.03.2016 в сумі 1 500 грн. 00 коп.;

- від 15.11.2019, з якої вбачається, що відповідачем 15.11.2019 була здійснена оплата за дизельне паливо згідно з договором № 165 від 14.03.2016 в сумі 1 500 грн. 00 коп.;

- від 27.11.2019, з якої вбачається, що відповідачем 27.11.2019 була здійснена оплата за дизельне паливо згідно з договором № 165 від 14.03.2016 в сумі 2 000 грн. 00 коп.

У судове засідання 27.01.2020 представники позивача та відповідача не з`явилися, причин нез`явлення суду не повідомили.

В той же час, судом було зауважено, що для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, є необхідність у наданні пояснень позивачем з приводу таких обставин:

- щодо всіх оплат, здійснених відповідачем за товар, поставлений за видатковою накладною № 1799 від 29.11.2017, а також надання суду відповідних доказів;

- щодо оплат, здійснених відповідачем 30.07.2018 на суму 5 000 грн. 00 коп.; 13.08.2018 на суму 5 000 грн. 00 коп.; 25.09.2018 на суму 3 000 грн. 00 коп.; 17.10.2018 на суму 4 000 грн. 00 коп.; 31.10.2018 на суму 3 000 грн. 00 коп.; 27.11.2018 на суму 3 000 грн. 00 коп.

- щодо здійснених у позовній заяві розрахунків штрафу, інфляційних втрат та 24% річних у визначені позивачем періоди прострочення, які не узгоджуються із датами та сумами оплат, здійснених відповідачем 27.11.2018, 11.11.2019, 15.11.2019 та 27.11.2019, що підтверджує сам позивач у відповіді на відзив відповідача. При цьому, необхідність надання таких пояснень викликана тим, що позивачем під час звернення із позовною заявою до суду взагалі не було вказано про наявність часткових оплат, а саме: дат та сум їх здійснення відповідачем, більше того, не було надано жодного доказу, який підтверджує такі оплати. При цьому, здійснюючи розрахунки штрафу, інфляційних втрат та 24% річних, позивач виходить:

- у періоді з 01.12.2017 по 27.11.2018 із суми заборгованості у розмірі 21 390 грн. 00 коп.;

- у періоді з 28.11.2017 по 10.12.2018 із суми заборгованості у розмірі 20 935 грн. 60 коп.;

- у періоді з 11.12.2018 по 11.11.2019 із суми заборгованості у розмірі 17 935 грн. 60 коп.;

- у періоді з 12.11.2019 по 15.11.2019 із суми заборгованості у розмірі 16 435 грн. 60 коп.;

- у періоді з 16.11.2019 по 27.11.2019 із суми заборгованості у розмірі 14 935 грн. 60 коп.;

- у періоді з 28.11.2019 по 29.11.2019 із суми заборгованості у розмірі 12 935 грн. 60 коп.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність оголошення перерви у судовому засіданні, з метою виклику у судове засідання представників позивача та відповідача для надання пояснень по суті справи.

Так, ухвалою суду від 27.01.2020 оголошено перерву у судовому засіданні до 03.02.2020.

У судове засідання 03.02.2020 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у вказаному судовому засіданні заявив усне клопотання про перехід до розгляду справи від спрощеного до загального позовного провадження, оскільки в процесі її розгляду з`ясувалася складність у визначенні суми заборгованості, наданні доказів її наявності, а також необхідність з`ясування та перевірки повідомлених відповідачем обставин щодо часткової оплати. Представник відповідача не заперечував проти задоволення вказаного клопотання позивача.

Ухвалою суду від 03.02.2020 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочати розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі та справу призначити до розгляду у підготовче засідання на 24.02.2020.

Від позивача на електронну пошту суду надійшов лист із затвердженою сторонами мировою угодою від 02.03.2020 (вх. суду № 10734/20 від 02.03.2020).

Від позивача та відповідача надійшла спільна заява (вх. суду № 11003/20 від 03.03.2020), в якій вони просять суд затвердити мирову угоду від 02.03.2020, укладену між сторонами по справі № 904/5751/19; закрити провадження у справі; повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову. До заяви було додано мирову угоду від 02.03.2020.

У судове засідання 03.03.2020 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 03.03.2020 представниками позивача та відповідача було підтверджено, що між сторонами 02.03.2020 укладено мирову угоду по справі.

Так, мирова угода підписана:

- зі сторони позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасоптіма" - директором Нікіфоровим А.В., повноваження якого підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.12.2019 (а.с.38-41);

- зі сторони відповідача - Фізичної особи-підприємця Карпець Володимира Романовича мирова угода підписана особисто підприємцем Карпець В.Р.

Представники позивача та відповідача у судовому засіданні 03.03.2020 підтвердили наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України; зазначили, що наслідки закриття провадження у справі їм відомі та зрозумілі.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, розглянувши подану спільну заяву про затвердження мирової угоди, перевіривши повноваження представників сторін на вчинення дій щодо її підписання, заслухавши представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 14.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривбасоптіма" (далі - постачальник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Карпець Володимиром Романовичем (далі - покупець, відповідач) було укладено договір поставки нафтопродуктів № 165 (далі - договір, а.с.16-17), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати нафтопродукти (іменовані в подальшому товар) у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах договору (пункт 1.1. договору).

У пункті 7.1. договору сторони визначили, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2016. Якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не заявить про бажання розірвати договір, то він вважається автоматично пролонгованим на наступний календарний рік на тих же умовах. Кількість пролонгації не обмежено

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є змішаним договором, який містить в собі елементи договору поставки, отже підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Згідно з умовами пункту 1.2. договору асортимент, кількість, ціна, умови поставки та оплати товару можуть погоджуватися сторонами у додаткових угодах. У випадку підписання додаткових угод є невід`ємною частиною договору.

При цьому, стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 21 390 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладноюї № 1799 від 29.11.2017 (а.с.18).

Відповідно до умов пункту 1.3. договору оплата здійснюється покупцем за фактично поставлений товар у відповідності з накладними на поставку на умовах, встановлених договором, а якщо сторонами підписано додаткову угоду - на умовах такої угоди. Поставка нафтопродуктів, здійснена протягом строку дії договору, здійснюється за договором. Здійснення поставок на інших умовах повинно бути підтверджено двома сторонами.

У пункті 4.2. договору сторони визначили, що покупець зобов`язується оплачувати вартість товару не пізніше наступного дня після дати поставки, якщо інший строк оплати не узгоджений у додатковій угоді.

Однак, в порушення своїх зобов`язань за договором, відповідачем оплата за поставлений товар у встановлені договором строки та у повному обсязі здійснена не була, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 12 935 грн. 60 коп., яка і стала причиною звернення із позовом до суду.

В той же час, в процесі розгляду справи від позивача та відповідача надійшла спільна заява, в якій вони просили суд затвердити мирову угоду від 02.03.2020, укладену між сторонами по справі № 904/5751/19; закрити провадження у справі; повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову. До заяви було додано мирову угоду від 02.03.2020.

Так, частиною 7 статті 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами 1 та 2 статті 192 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до положень вказаної статті, між позивачем та відповідачем 02.03.2020 було укладено мирову угоду по справі, яку позивач та відповідач просять суд затвердити та закрити провадження у справі.

При цьому, частиною 3 статті 192 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок господарського суду до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди роз`яснити сторонам наслідки такого рішення, та перевірити, чи не обмежені представники сторін у правовій можливості вчинення відповідних дій.

Так, судом встановлено, що умови укладеної між сторонами мирової угоди від 02.03.2020 не суперечать чинному законодавству України, не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є виконуваними, а також стосуються лише прав та обов`язків сторін щодо предмета спору.

Обставини, визначені частиною 5 статті 192 Господарського процесуального кодексу України, щодо наявності підстав для відмови у затвердженні мирової угоди, відсутні.

Мирова угода від 02.03.2020 укладена у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством, а тому підлягає прийняттю та затвердженню господарським судом.

Судом встановлено, що мирова угода підписана:

- зі сторони позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасоптіма" - директором Нікіфоровим А.В., повноваження якого підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.12.2019 (а.с.38-41);

- зі сторони відповідача - Фізичної особи-підприємця Карпець Володимира Романовича мирова угода підписана особисто підприємцем Карпець В.Р.

Представники позивача та відповідача у судовому засіданні 03.03.2020 підтвердили наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, частиною 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, про що і було роз`яснено представникам позивача та відповідача у судовому засіданні 03.03.2020.

Відповідно до статті 193 Господарського процесуального кодексу України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (на підставі статей 3, 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне затвердити укладену сторонами мирову угоду від 02.03.2020, а провадження у справі закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 1 921 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн. 00 коп.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (672 350 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову становила 27 297 грн. 91 коп., отже, сума судового збору за подання даного позову складала 1 921 грн. 00 коп. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Під час звернення із позовом до суду, позивач сплатив судовий збір в сумі 1 921 грн. 00 коп. відповідно до платіжного доручення № 2803 від 20.11.2019.

В той же час, відповідно до частин 1, 4 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат.

Аналогічна норма закріплена в частині 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Як було вказано вище, у клопотанні про затвердження мирової угоди сторони також просили суд повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову на підставі частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з укладенням мирової угоди.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи викладене, а також надходження клопотання щодо повернення 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, суд вважає за можливе в порядку, визначеному частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір", повернути позивачу 50% сплаченого ним при поданні позову судового збору у розмірі 960 грн. 50 коп., оскільки до прийняття рішення у справі між сторонами укладено мирову угоду.

В іншій частині витрати по сплаті судового збору за умовами мирової угоди віднесені на позивача, якому вони відшкодовуються в порядку, визначеному пунктом 3 мирової угоди відповідачем, що відповідає волі сторін та не суперечить вимогам законодавства.

На підставі викладеного, керуючись 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 129, 130, 192-193, 231-235, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити спільне клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасоптіма" та Фізичної особи-підприємця Карпець Володимира Романовича про затвердження мирової угоди.

2. Затвердити мирову угоду у справі № 904/5751/19 від 02.03.2020, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривбасоптіма" та Фізичною особою-підприємцем Карпець Володимиром Романовичем, у наступній редакції:

"МИРОВА УГОДА

місто Кривий Ріг, друге березня дві тисячі двадцятого року

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривбасоптіма", , 50103, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Соборності, буд. 70 з однієї сторони, та

Відповідач: Фізична особа-підприємець Карпець Володимир Романович, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , з іншої сторони,

що є сторонами у господарській справі № 904/5751/19 Господарського суду Дніпропетровської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасоптіма" до Фізичної особи-підприємця Карпець Володимира Романовича про стягнення заборгованості за Договором поставки нафтопродуктів № 165 від 14.03.2016 року, домовились про укладення мирової угоди на нижченаведених умовах:

1. Сторони погодили, що відповідач в добровільному порядку сплачує на користь позивача грошові кошти в сумі 27 297 грн. 91 коп. (двадцять сім тисяч двісті дев`яносто сім гривень 91. коп.), що включає: основну суму боргу у розмірі 12 935 грн. 60 коп., 24% річних - 9 342 грн. 24 коп., суму інфляційних витрат - 3 764 грн. 58 коп., 7% штрафу - 1 255 грн. 49 коп. Вказана сума є узгодженою сторонами сумою сплати; боргу за договором поставки нафтопродуктів № 165 від 14.03.2016.

2. Грошові кошти, що передбачені пунктом 1 цієї Мирової угоди будуть сплачені відповідачем у строк до 31.05.2020.

3. Сторони погодили, що відповідач в добровільному порядку сплачує на користь позивача витрати на сплату судового збору у розмірі 50% сплаченого при поданні позову у сумі 960 грн. 50 коп. протягом 10 календарних днів з дати затвердження Господарським судом Дніпропетровської області цієї мирової угоди.

4. Сторони погоджуються та визнають, що після сплати коштів, передбачених пунктами 1, 3 цієї Мирової угоди не матимуть жодних претензій матеріального характеру одна до одної, в тому числі але не виключно щодо предмету господарської справи № 904/5751/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасоптіма" до Фізичної особи-підприємця Карпець Володимира Романовича про стягнення заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № 165 від 14.03.2016.

5. Позивач та відповідач заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

6. Позивач та відповідач підтверджують, що мирова угода укладена на вигідних умовах для кожної із сторін. Також сторони стверджують, що дана мирова угода не суперечить їх інтересам, прийнята з урахуванням думки кожної із сторін, не порушує їх прав. Наслідки укладення мирової угоди, передбачені статтею 192 Господарського процесуального кодексу України сторонам відомі та зрозумілі.

7. Ця мирова угода складена в трьох автентичних примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін та один - для Господарського суду Дніпропетровської області і набуває чинності з моменту винесення Господарським судом Дніпропетровської області ухвали про затвердження цієї Мирової угоди.

8. Підписи сторін

Позивач: Відповідач:

Директор ТОВ "Кривбасоптіма"

Нікіфоров А.В.

_______________________ ________________________

м.п., підпис м.п., підпис

3. У разі затримки перерахування грошових коштів, згідно з визначеними у пунктах 2, 3 Мирової угоди терміном та розміром, у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження", ухвала господарського суду про затвердження цієї Мирової угоди вважатиметься виконавчим документом та у розумінні пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону підлягатиме виконанню державним/приватним виконавцем по стягненню заборгованості з Фізичної особи-підприємця Карпець Володимира Романовича в примусовому порядку.

4. Відповідно до статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" та частини 2 статті 193 Господарського процесуального кодексу України, дана ухвала є виконавчим документом та може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Стягувачем за цією ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривбасоптіма" (50103, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Соборності, будинок 70; ідентифікаційний код 30001532).

Боржником за цією ухвалою є Фізична особа-підприємець Карпець Володимир Романович ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

5. Закрити провадження у справі № 904/5751/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасоптіма" до Фізичної особи-підприємця Карпець Володимира Романовича про стягнення заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № 165 від 14.03.2016 у загальному розмірі 27 297 грн. 91 коп.

6. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасоптіма" (50103, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Соборності, будинок 70; ідентифікаційний код 30001532) частину сплаченого судового збору у сумі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп., перерахованого згідно з платіжним дорученням № 2803 від 20.11.2019, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, тобто з 03.03.2020.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили, тобто до 04.03.2023.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 03.03.2020.

Суддя Ю.В. Фещенко