ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2020 р. Справа № 911/2712/19

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Гопанок І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком

до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області

про стягнення 347 637,18 гривень

за участю представника позивача: Чорноморець Я.А. (довіреність №4948 від 16.12.2019)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

31.10.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (далі відповідач) про стягнення 347 637,18 гривень заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2019 по 31.07.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення законодавчих приписів не виконує свого обов`язку з відшкодування витрат, які були понесені позивачем в результаті надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, внаслідок чого у відповідача і виникла відповідна сума заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.11.2019 у справі №911/2712/19 прийнято позовну заяву Публічного акціонерного товариства Укртелеком та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням вказаної справи до розгляду у підготовчому засіданні на 25.11.2019, а також встановлено сторонам строк для вчинення процесуальних дій, у тому числі подання відповідачем відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження

Відповідно до наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення про відкриття провадження у справі, відповідні процесуальні права і обов`язки та строки для їх реалізації і виконання, сторони були повідомлені належним чином.

25.11.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, а саме копії акта звіряння заборгованості та накладної ПАТ «Укрпошта» від 29.10.2019.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.11.2019 підготовче засідання відкладено на 10.12.2019.

27.11.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області заперечило проти вимог позивача.

05.12.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, згідно якої позивач заперечив проти усіх доводів відповідача, викладених ним у відзиві на позов, та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.12.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 27.01.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 03.02.2020.

У судове засідання 03.02.2020 представник відповідача не з`явився.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, після виходу з нарадчої кімнати суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до викладених у позові доводів позивачем на виконання законодавчих приписів за період з 01.01.2019 по 31.07.2019 надано телекомунікаційні послуги на пільгових умовах на загальну суму 347 637,18 грн, в підтвердження чого суду надано копії розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, а також копії актів звірки розрахунків за послуги зв`язку пільговим категоріям населення між ПАТ «Укртелеком» Київської міської філії та головним розпорядником коштів місцевого бюджету Управлінням соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (форма 3-пільга) за спірний період за лютий-серпень 2019 року.

За доводами позивача, надання відповідних пільг певним категоріям громадян при оплаті послуг зв`язку (телекомунікаційних послуг) передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про жертви нацистських переслідувань», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Законом України «Про охорону дитинства».

Разом з вказаними вище розрахунками та актами позивачем надано копії листів щодо надіслання відповідних розрахунків і актів на адресу відповідача та повідомлення його про необхідність відшкодування вказаних сум та підписання договорів про порядок відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги, а також копії доказів фактичного надіслання відповідачу відповідних документів засобами поштового зв`язку та на електронну адресу.

У відповідь на вказані вище листи та вимоги позивача відповідач листами №№576, 886/1, 987 від 22.02.2019, 19.03.2019 та 25.03.2019 відповідно повідомляв позивача про те, що в Законі України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» видатки у вигляді субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на відшкодування витрат на надання пільг окремим категоріям громадян з послуг зв`язку не передбачені, тоді як бюджетні зобов`язання можуть бути здійснені лише за наявності відповідного бюджетного призначення, а управління реалізовує повноваження на розпорядження бюджетними коштами лише шляхом укладення договору, як наслідок управління позбавлене можливості як укласти договори про відшкодування відповідних витрат позивача, так і прийняти звіти на відшкодування таких витрат. Копії вказаних листів наявні в матеріалах справи.

Надалі, позивач звернувся до відповідача з претензією №11/150 від 27.08.2019 щодо відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2019 по 31.07.2019, на загальну суму 347 637,18 грн.

У відповідь на претензію позивача листом №3126 від 03.10.2019 відповідач повідомив, що рішенням сесії не виділено кошти в місцевому бюджеті для відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян у 2019 році, відтак після виділення відповідних коштів буде розглянуто питання щодо відшкодування вказаних витрат позивача.

Копії вказаних вище претензії та відповіді на неї містяться в матеріалах справи.

Втім, як зауважив позивач, законодавством не передбачено залежність відшкодування понесених позивачем витрат від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, а тому, за доводами позивача, відповідач в порушення законодавчих приписів не провів розрахунки за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах за період з 01.01.2019 по 31.07.2019.

Враховуючи вказані вище обставини, позивач просить стягнути з Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області 347 637,18 гривень заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2019 по 31.07.2019.

Заперечуючи проти позову, Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області зазначило, що відповідно до Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, тоді як бюджетні зобов`язання це укладення договору, без чого казначейство не може здійснювати платежі у бухгалтерському обліку виконання бюджету, а тому з огляду на відсутність бюджетних асигнувань між сторонами даного спору не укладено відповідного договору на відшкодування витрат, як наслідок у відповідача відсутній обов`язок з відшкодування наданих послуг.

В розрізі обставин виділення коштів з місцевого бюджету на відповідні відшкодування послуг зв`язку, відповідач вказав, що рішенням сесії 20.12.2018 №524-32-VII затверджено Програму надання пільг з послуг зв`язку окремим категоріям громадян Києво-Святошинського району Київської області на 2019 рік, однак на неодноразові звернення відповідача до голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області кошти на відшкодування витрат за телекомунікаційні послуги виділені не були.

В підтвердження вказаних обставин відповідач надав суду копії розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №865 від 30.10.2019 «Про схвалення проекту Програми надання пільг з пологу зв`язку окремим категоріям громадян Києво-Святошинського району Київської області на 2020 рік» та вказаної програми, а також копії листів відповідача до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області щодо виділення коштів.

Крім того, відповідач зауважив, що розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, а також акти звірки розрахунків за послуги зв`язку пільговим категоріям населення розроблено та підписано позивачем в односторонньому порядку, а зі змісту вказаних документів не вбачається, яким чином позивач визначив коло осіб, що мають право на отримання пільг, оскільки у розрахунках вказано тільки кількість таких осіб, однак без доказів наявності у них відповідного права.

Отже, на думку відповідача, відсутність можливості встановити дійсний обсяг і вартість наданих послуг з персоніфікованою розшифровкою споживачів по кожній категорії може призвести до нецільового використання бюджетних коштів, у випадку задоволення позовних вимог.

Не погодившись із запереченнями відповідача, позивач зауважив на тому, що відповідач є не тільки розпорядником бюджетних коштів, але й органом, що контролює відомості щодо осіб, що мають право на пільги, однак у зв`язку з невиконанням вказаних обов`язків з контролю та перевірки поданих позивачем розрахунків останній вимушений був складати акти за формою «3-пільга» та надсилати їх відповідачу.

В розрізі вищевказаних обставин позивач зазначив, що відповідач володіє достовірною інформацією про осіб, які мають право на пільги, як наслідок є безпідставними доводи відповідача про необґрунтованість заявлених до стягнення сум витрат позивача.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово позивача, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до приписів ст. ст. 173, 174 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначаються, зокрема, пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Приписами ч. ч. 1, 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» унормовано, що телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відповідно до наявних в матеріалах справи розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, за період з 01.01.2019 по 31.07.2019 позивачем надано телекомунікаційні послуги на пільгових умовах на загальну суму 347 637,18 грн таким категоріям споживачів: учасникам бойових дій та війни, ветеранам військової служби, інвалідам війни та членам їх сімей, інвалідам військової служби, особам, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС та членам їх сімей.

За приписами п. 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст.13, п. 18 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (ст. 5, 6) та учасникам війни (ст. 8, 9) надаються такі пільги: позачергове користування всіма послугами зв`язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонементна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів.

Особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: позачергове безплатне встановлення квартирних телефонів і позачергове безплатне встановлення квартирних телефонів і позачергове користування всіма послугами зв`язку. Абонементна плата за користування квартирним телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів, а для осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни зі 100-процентною знижкою від затверджених тарифів.

Водночас, ч. 6 ст. 12 та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасникам бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, надаються пільги, передбачені статтею 13 цього Закону для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи.

Особам з інвалідністю внаслідок війни II і III груп з числа учасників бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, надаються пільги, передбачені цією статтею для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 20, п. 1 ч. 1, ч. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, 50-процентна знижка плати за користування телефоном (абонентна плата, оплата послуг електрозв`язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному обліку їх тривалості). Зазначені у цьому пункті пільги надаються також членам сімей громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які проживають у жилих будинках (квартирах) усіх форм власності в межах норм, передбачених законом. До членів сімей громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, належать: дружина (чоловік), неповнолітні діти, непрацездатні батьки, особа, яка проживає разом з постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи особою з інвалідністю I групи та доглядає за нею, за умови, що ця особа не перебуває у шлюбі; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, що має право на пільги, та проживає разом з ним.

Пільги, передбачені пунктами 5, 7, 8, 11, 12, 20, 23 і 27 статті 20, надаються дружині (чоловіку) померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, або опікуну (на час опікунства) дітей померлого.

Пільги, передбачені пунктами 5, 7, 8, 11, 12, 20, 23 і 27 частини першої статті 20, надаються дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 6, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» встановлено пільги у розмірі 50-відсоткової знижки з оплати за користування квартирним телефоном ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України і членам їх сімей, які проживають разом з ними.

Вдови (вдівці) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та члени їх сімей, які перебувають на їх утриманні, користуються пільгами, передбаченими пунктами 6-9 статті 6 цього Закону.

Частиною 5 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, надається 50-відсоткова знижка плати за встановлення і користування квартирним телефоном.

Поряд з тим, згідно з ч. 6 ст. 48, підпункту «б» п. 4 ч. 1 ст. 89, п. 204 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 102 Бюджетного кодексу України (в чинній на момент спірних правовідносин редакції) бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

До видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення - державні програми соціального захисту, а саме: пільги окремим категоріям громадян, що надаються, зокрема, ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби; звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

До видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються, зокрема, ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та особам, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З системного аналізу вказаних вище законодавчих приписів, якими закріплено державні соціальні гарантії певним категоріям громадян та їх реалізація, слідує, що визначеному законодавчо імперативному обов`язку оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги зв`язку тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати, відповідає обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість наданих послуг суб`єкту господарювання, який їх надає.

Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, чинної станом на момент виникнення спірних правовідносин, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року №117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктами 3, 10 та 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 (в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції) передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи), зокрема, організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою « 1 пільга», в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Уповноважений орган щомісяця, зокрема:

1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації;

2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга".

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач, як орган, головною функцією якого є реалізація державної політики в галузі соціального захисту населення окремих категорій населення відповідного району, який організовує, координує та контролює надання пільг громадянам, зокрема послуг зв`язку, та здійснює контроль за правильністю і своєчасністю нарахування відповідних пільг, зобов`язаний належно, відповідно до вимог чинного законодавства виконати обов`язок з виплати позивачу витрат, понесених у січні-липні 2019 року внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, згідно складених позивачем та надісланих відповідачу розрахунків за передбаченою законом формою.

Право ж позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих позивачем пільговим категоріям споживачів у січні-липні 2019 року, підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» та відповідними рішеннями Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки законодавство, що визначає фінансові зобов`язання держави, має первинний характер, а бюджетне законодавство - похідний від нього характер.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №911/1924/18 (Провадження №12-132гс19).

З огляду вищевказаного визнаються неспроможними посилання відповідача на відсутність бюджетного призначення та ненадання місцевим органом виконавчої влади коштів на відшкодування відповідних витрат позивача, як наслідок неможливість укладення договору з позивачем, як бюджетного зобов`язання, оскільки такі обставини, за вищезазначеними нормами права та зробленими судом на їх підставі висновками, не звільняють відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Закон України «Про телекомунікації» та закони, якими встановлено право певних категорій громадян на отримання пільг щодо послуг зв`язку, не передбачають жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі, а тому відсутність бюджетних призначень на відповідні видатки в 2019 році не є підставами для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання.

До того ж, відповідач відповідає за своїми зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону, і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб, у тому числі місцевим органом виконавчої влади.

Доводи ж відповідача щодо необхідності укладення між сторонами договору про порядок відшкодування витрат на надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, як єдиного, правильного порядку взяття бюджетного зобов`язання, оцінюються судом критично, позаяк чинне законодавство України не передбачає обов`язкового укладення договору про розрахунки по витратах за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян з постачальниками послуг, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2020 у справі №911/1165/19.

Крім того, доводи відповідача про односторонньо сформовані та підписані позивачем розрахунки і акти звірки розрахунків за послуги зв`язку пільговим категоріям населення, а також неможливість встановлення з цих розрахунків особово громадян, які мають право на пільги, визнаються судом безпідставними, оскільки повноваження зі збирання відомостей про осіб, які мають право на пільги, внесення таких відомостей до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, а також з перевірки поданої постачальниками послуг інформації про надані послуги згідно Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, покладено саме на відповідача, як уповноважений на те орган.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі непогодження відповідача з наданими позивачем розрахунками та заявленим до стягнення розміром коштів, відповідач не позбавлений права здійснити котррозрахунок відповідних сум та подати його до суду разом із відповідними запереченнями, попри те відповідач, обмежившись лише відповідними посиланнями, жодним чином не підтвердив власних заперечень та не спростував розміру заявлених позивачем до стягнення коштів.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Беручи до уваги наведені вище нормативні приписи, оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, а розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідає фактичним обставинам справи та є арифметично правильним, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 347 637,18 гривень заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2019 по 31.07.2019, підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (8132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святошинська, 50, ідентифікаційний код 20591492) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 18, ідентифікаційний код 21560766) в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01033, м. Київ, вул. Антоновича, 40) 347 637 (триста сорок сім тисяч шістсот тридцять сім) грн 18 коп. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, та 5 214 (п`ять тисяч двісті чотирнадцять) грн 56 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.03.2020.

Суддя В.А. Ярема