РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2020 року м. Чернігівсправа № 927/995/19

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Фетисової І.А.

за участю секретаря судового засідання Рослий В.В.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 927/995/19

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

бульвар Шевченко, 18, м. Київ, 01601

в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

проспект Перемоги, 76, м. Чернігів, 14000

до відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної

у м. Чернігові ради

вул. Шевченко, 44, м. Чернігів, 14027

про стягнення 1415870,83 грн

представники сторін:

від позивача: Комлаш В.М. адвокат

від відповідача: Количева Л.В. в.о. начальника Управління

слухач ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Чернігівської філії ПАТ "Укртелеком" подано позов до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради про стягнення 1438961,34 грн заборгованості за відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян за період з 01.01.2019 по 30.09.2019 включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог чинного законодавства України щодо своєчасного відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих оператором телекомунікацій пільговим категоріям громадян у період з 01.01.2019 по 30.09.2019 згідно із Законами України: "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", "Про основи соціальної осіб з інвалідністю в Україні" які проживають в Деснянському районі міста Чернігова.

Відповідач у відзиві на позов № 11-08/18433 від 17.12.2019 повідомив, що на даний час Чернігівською міською радою не прийнято рішення щодо виділення коштів на відшкодування витрат за надання пільг з послуг зв`язку окремим категоріям громадян. В зв`язку з відсутністю бюджетних призначень управління у період з 01.01.2019 по 30.09.2019 не підписувало актів звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги та не реєструвало зобов`язання. Відповідач є неприбутковою організацією і виплачує ті кошти, які надходять на його рахунок. Кошторисних призначень на 2018-2019 роки на відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян, які проживають по Деснянському району міста Чернігова, у період з 01.01.2019 по 30.09.2019, Чернігівська міська рада управлінню не доводила. Просить в позові відмовити. Додано докази направлення позивачу.

Позивач у відповіді на відзив № 14-11/377 від 19.12.2019 повідомив, що правовідносини по відшкодуванню пільг ПАТ "Укртелеком" виникли на підставі надання позивачем послуг зв`язку пільговим категоріям населення відповідно до законодавства України, а не в процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів та розгляд звітів про їх виконання. У ПАТ "Укртелеком" виникло цивільне право на отримання компенсації витрат понесених в зв`язку з наданням пільг при наданні послуг зв`язку, передбачених законом, а у відповідача цивільний обов`язок здійснити з позивачем розрахунок щодо компенсації втрат від надання цих пільг. Пояснення відповідача щодо невизнання позовних вимог та посилання на бюджетне законодавство, відсутність бюджетних асигнувань не спростовують підстав позивача, наведених в позовній заяві. Надано докази направлення відповідачу.

Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив № 11-08/19014 від 27.12.2019, в яких повідомлено про те, що на даний час Чернігівською міською радою не прийнято рішення щодо виділення коштів на відшкодування витрат за надання пільг з послуг зв`язку окремим категоріям громадян. В зв`язку з відсутністю бюджетних призначень управління у період з 01.01.2019 по 30.09.2019 не підписувало актів звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги та не реєструвало зобов`язання. При складанні місцевого бюджету на 2019 рік видатки на надання пільг з послуг зв`язку не передбачались, то і відповідні видатки на зазначені цілі не затверджувались у кошторисах розпорядників бюджетних коштів та у відповідних паспортах бюджетних програм. Відповідач є неприбутковою організацією і виплачує ті кошти, які надходять на його рахунок з будь-яких бюджетів, кошторисних призначень на 2017-2018 роки на відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян, які проживають по Деснянському району міста Чернігова, у період з 01.01.2019 по 30.09.2019 Чернігівська міська рада Управлінню не доводила. Надано докази направлення позивачу.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі № 927/995/19, підготовче засідання призначено на 02.01.2020 на 11:00 год.

Господарським судом Чернігівської області 02.01.2019 у справі № 927/995/19 оголошено перерву до 09.01.2020 на 10:00 год., про що повідомлено представника позивача під розписку та зазначено в протоколі судового засідання. Відповідачу направлено ухвалу повідомлення.

Судом здійснено запит на сайті "Укрпошта" за ШКІД 665 (адресат Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради), де зазначено 08.01.2020 відправлення вручено за довіреністю.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області 09.01.2020 відкладено підготовче засідання на 30 січня 2020 р. 09:30 год. Зобов`язано сторони до 30.01.2020 провести звірку щомісячних кількісних показників облікованих пільгових категорій осіб та щомісячних сум наданих послуг пільговим категоріям споживачів з 01.01.2019 по 30.09.2019. Акт звірки надати в наступне підготовче засідання. Ініціативу проведення звірки покласти на позивача.

До початку підготовчого засідання позивачем подано заяву № 14-11/7 від 29.01.2020 про зменшення розміру позовних вимог та надання додаткових пояснень. Після проведення звіряння розрахунків на підставі акту звірки щомісячних обсягів та щомісячних сум наданих послуг зв`язку по пільговим категоріям споживачів, позивач просить зменшити розмір позовних вимог на суму 23426,51 грн., які становлять після зменшення 1415870,83 грн. Різниця в акті звіряння між позивачем та відповідачем становить 336 грн за чотири установки телефонів, яку було виконано чотирьом особам з інвалідністю, пільги яким встановлено відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні". Право на пільги даним особам в розмірі абонементної плати за користування телефоном у розмірі 50 % від затверджених тарифів, підтверджені відповідачем. Пільга за установку телефонів також включено в розмір позовних вимог. Додано копію акту звіряння розрахунків, список пільговиків, докази направлення відповідачу. Крім того в заяві про зменшення позовних вимог позивач просить повернути надмірно сплачений судовий збір в сумі 346,36 грн.

До початку підготовчого засідання відповідачем подано письмові пояснення № 11-08/1451 від 29.01.2020, в яких повідомлено що сторонами проведено звірку розрахунків, за результатами управлінням було виявлено помилки щодо кількості осіб та сум нарахованих пільг. Зазначені розбіжності відображено в акті звіряння. Програма на компенсацію вартості витрат на встановлення телефону пільговикам управлінням транспорту та зв`язку Чернігівської міської ради після 2017 року не затверджувалась та на управління не покладався обов`язок компенсувати саме вартість витрат на встановлення телефону пільговикам на управління та жодним нормативним актом не передбачався. Управління заперечує проти компенсації вартості витрат на встановлення телефону пільговикам в сумі 336 грн. Кошторисних призначень на 2019-2020 роки на відшкодування вартості телекомунікаційних послуг , наданих пільговим категоріям громадян, які проживають по Деснянському району міста Чернігова у період з 01.01.2019 по 31.09.2019 Чернігівська міська рада управлінню не доводила. Відповідач не має повноважень на укладення договору про порядок відшкодування витрат за надання послуг зв`язку, тим паче приймати акти звіряння розрахунків за надані населенню послуги. Відповідач не робив жодних дій спрямованих на виникнення цивільних прав та обов`язків, крім того повідомляв позивача що не має жодних юридичних прав на вчинення правочину. Зазначає що в зв`язку з цим справа не відноситься до юрисдикції господарських судів. Надано докази отримання позивачем, копію акту звіряння.

Подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог судом прийнято до розгляду, в зв`язку з чим ціна позову визначена судом та становить 1415870,83 грн.

Судом долучено до матеріалів справи подані відповідачем письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Призначено на 06.02.2020 на 09:15 год. судове засідання по розгляду справи по суті.

30.01.2020 після проведення підготовчого засідання позивачем подано клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 06.02.2019, на іншу дату в зв`язку з неможливістю бути присутнім в судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.02.2020 у справі № 927/995/19 відкладено розгляд справи по суті на 20.02.2020 на 09:30 год.

В судове засідання 20.02.2020 з`явились представники сторін.

Сторони належним чином повідомлення про час, дату та місце судового засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, наявними в матеріалах справи.

В судовому засіданні 20.02.2020 судом здійснено розгляд справи по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення, в якій роз`яснено порядок та строк оскарження рішення, дату складання повного тексту рішення.

Інші заяви та клопотання сторонами не подавались.

Предметом заявленого позову є стягнення заборгованості за відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян.

Таким чином, обставини які підлягають доказуванню сторонами у справі є наявність зобов`язальних правовідносин між сторонами по відшкодуванню вартості наданих позивачем телекомунікаційних послугах пільговим категоріям громадян, наявність порушення відповідачем зобов`язань по відшкодуванню вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян та доведеність розміру заявлених вимог.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 за № 2017 -ІІІ. Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно Законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.

Відповідно до п. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ № 295 від 11.04.2012 року, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України. Позивач є оператором телекомунікацій, за рішенням НКРЗІ від 28.09.2006 р. № 384 його включено до Реєстру Операторів, провайдерів телекомунікацій за № 74.

Публічне акціонерне товариство „Укртелеком", в особі Чернігівської філії, надає телекомунікаційні послуги категоріям споживачів з урахуванням встановленим їм пільг у відповідності до наступних законодавчих актів: Закон України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закон України "Про жертви нацистських переслідувань", Закон України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", Закон України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закон України "Про охорону дитинства", Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".

Вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов`язок оператора телекомунікаційних послуг надавати пільгові послуги зв`язку визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги. При цьому, Закон України "Про телекомунікації" та Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг не передбачають жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Частиною 2 ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2 Порядку).

На момент виникнення та тривалості спірних правовідносин з січня 2019 по 30 вересня 2019 року вказана Постанова КМУ №256 від 04.03.2002 року була чинною. Лише за змістом Постанови КМУ №1101 від 24.12.2019 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» Постанова №256 втратила чинність з 01.01.2020 року, а тому в охоплений розрахунковий період існування правовідносин сторін підлягає застосуванню Постанова КМУ №256 від 04.03.2002 року.

Пунктом 3 Порядку № 256 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Частиною 1 пункту 8 Порядку № 256 визначено, що отримані місцевими бюджетами суми субвенцій в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) перераховуються протягом двох операційних днів на рахунки головних

розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) здійснюють протягом двох операційних днів розрахунки з постачальниками відповідних послуг ( ч. 2 п. 8 Порядку № 256).

За змістом п.21.1. розділу I Положення про управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради, затвердженого Рішенням районного у місті ради №12-2/УП від 30.12.2015 року, управління забезпечує реалізацію державної політики у сфері соціально-трудових відносин, у тому числі оплати, охорони та умов праці, соціального обслуговування та соціального захисту населення, у тому числі пенсіонерів, інвалідів, одиноких непрацездатних громадян, дітей сиріт, одиноких матерів, багатодітних, малозабезпечених сімей з дітьми, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших соціально незахищених громадян, які потребують допомоги і соціальної підтримки з боку держави.

Згідно із п.4.2 розділу 4 Положення, є головним розпорядником державних коштів на фінансування соціальних програм.

У відповідності до підпунктів 2.2.24, 2.2.30, 2.2.31, 2.2.33,2.2.40 до завдань управління віднесено: проводить нарахування та виплату усіх видів державної соціальної допомоги, компенсацій та житлових субсидій згідно з чинним законодавством; здійснює контроль за цільовим використанням бюджетних коштів, спрямованих на надання всіх видів державних соціальних допомог; забезпечує формування Єдиного державного автоматизованого реєстру пільговиків (ЄДАРП) шляхом ведення персоніфікованого обліку осіб, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги; здійснює облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою « 1-пільга»; звіряє інформацію, що міститься в ЄДАРП, з інформацією яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, здійснює розрахунки з організаціями - надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян; організовує матеріально-побутове обслуговування інвалідів, ветеранів війни та праці, їх санаторно-курортне лікування, надання протезно-ортопедичної допомоги.

Пунктами 2.2.49, 2.2.52, 2.2.55, 2.2.57, 3.13 до функцій та повноважень відповідача віднесено забезпечення виконання Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» щодо проведення капітального ремонту будинків (квартир) осіб, які мають право на таку пільгу; організація призначення та виплати допомоги, компенсацій та надання інших соціальних гарантій громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до законодавства; проведення щомісячного нарахування всіх видів державних соціальних допомог і компенсаційних виплат через відділення поштового зв`язку та установи банку основними та додатковими відомостями; складання актів взаєморозрахунків по всіх видах виплат в розрізі джерел фінансування; отримування від підприємств та організацій, що надають послуги, на паперових та електронних носіях розрахунків щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільги».

Таким чином, відповідно до Положення про управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради саме управління зобов`язане здійснювати облік пільговиків, звіряти інформацію щодо витрат, проводити розрахунки з ПАТ «Укртелеком» як надавачем телекомунікаційних послуг пільговій категорій громадян та здійснювати контроль за цільовим використанням коштів.

Так, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння рахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрації, виконкомів міських рад до 22 числа місяця, що настає за звітним щодо пільг з послуг зв`язку населенню ( п. 5 Постанови № 256).

Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об`єднаних територіальних громад на підставі інформації, зазначеної у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри сум, що підлягають перерахуванню, та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі протягом місяця, але не пізніше 15 числа місяця, що настає за звітним періодом. Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у дводенний строк узагальнюють реєстри, зазначені в абзаці четвертому пункту 6 цього Порядку, та надають їх Головним управлінням Казначейства. Головні управління Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі щомісяця не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після отримання від фінансових органів подають Державній казначейській службі відповідні дані щодо фактично нарахованих сум пільг, субсидій, допомоги та кредиторської заборгованості відповідних бюджетів згідно із зазначеними реєстрами (п.6 Порядку № 256). Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій в межах сум, отриманих від Казначейства за відповідним видом послуг, протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, об`єднаних територіальних громад відповідно до фактичних зобов`язань з пільг, субсидій і допомоги населенню відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати. П. 7. Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів (п.7 Порядку № 256). Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) перераховуються протягом двох операційних днів на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) здійснюють протягом двох операційних днів розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату пільг з послуг зв`язку (п. 8 Постанови № 256).

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки. З огляду на наведені приписи законодавства, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини щодо отримання вартості наданих позивачем послуг зв`язку пільговим категоріям громадян, а у відповідача щодо відшкодування позивачу розміру наданої позивачем пільги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у період з січня по вересень 2019 року було надано телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам, що проживають у Деснянському районі міста Чернігова, з урахуванням поданої позивачем 30.01.2020 заяви про зменшення розміру позовних вимог, на загальну суму 1415870,83 грн, що підтверджується формами №2-пільга - розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за період з січня по вересень 2019 року, згідно Закону України "Про охорону дитинства"; згідно Закону України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"; згідно Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи "; згідно Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", згідно Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" (том 1 арк справи 65-206, том 2 арк справи 1-207, том 3 арк справи 1-229, том 4 арк справи 1-33).

Відповідно до наданих позивачем супровідних листів №№ 82і250/58-127 від 06.02.2019, 82і250/58-277 від 06.03.2019, 82і250/58-390 від 08.04.2019, 82і250/58-563 від 08.05.2019, 82і250/58-663 від 06.06.2019, 82в250/58-796 від 08.07.2019, 82і250/58-833 від 06.08.2019, 82і250/58-1115 від 09.09.2019, 82і250/58-1168 від 07.10.2019, Чернігівською філією ПАТ "Укртелеком" на адресу Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради надсилались розрахунки щодо вартості наданих послуг згідно з формою "2 -пільга" за січень-вересень 2019 року. В листах міститься прохання про направлення за результатами розгляду форми "2-пільга" виявлених розбіжностей та акту звіряння за формою "3 -пільга" на зазначену у листі адресу.

Направлення позивачем на адресу відповідача даних розрахунків підтверджується описами вкладення до цінних листів та факт отримання їх відповідачем не заперечується.

Позивачем складено акти звірки розрахунків за послуги зв`язку пільговим категоріям населення станом на 01.02.2019, 01.03.2019, 01.04.2019, 01.05.2019, 01.06.2019, 01.07.2019, 01.08.2019, 01.09.2019, 01.10.2019, проте відповідачем акти не підписані ( том 4 арк. справи 34-42).

Сторонами на виконання вимог ухвали Господарського суду Чернігівської області проведено звірку щомісячних кількісних показників облікованих пільгових категорій осіб та щомісячних сум наданих послуг пільговим категоріям споживачів з 01.01.2019 по 30.09.2019 та надано акт звірки суду.

Сторонами було складено, підписано позивачем та відповідачем із зауваженням, акт звіряння розрахунків по компенсації пільг за надані телекомунікаційні послуги за період з 01.01.2019 по 30.09.2019 з урахуванням осіб, які не мають право на пільги так, як змінили місце реєстрації або померли. Відповідачем не заперечується відомості щодо кількості пільгових категорій громадян та сума пільг 1415870,83 грн, однак сума визначена відповідачем становить 1415534,83 грн без урахування 336 грн за установку телефону 4 громадянам за період з 01.01.2019 по 30.09.2019.

Отже, судом було надано сторонам право на визначення кількості облікованих даних реєстру у відповідача пільговиків та вірності нарахування заявлених до стягнення сум з наведенням обґрунтованості їх нарахування, наслідком чого позивачем використано процесуальне право на зменшення розміру заявлених до стягнення сум.

Позивачем на підставі проведеної звірки та заперечень відповідача щодо наявності осіб, які не мають права на пільги так, як змінили місце реєстрації або померли було здійснено перерахунок заявлених до стягнення сум та відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог було скориговано (зменшено) суму відшкодування вартості пільг з послуг зв`язку пільговим категоріям населення на суму 23426,51 грн.

Заявлена позивачем до стягнення сума 1415870,83 грн. (після зменшення позивачем вимог) наданих ним послуг з урахуванням пільг визначених категоріям населення збігається з наявними в матеріалах справи актами звіряння розрахунків та актом звірки, реєстром пільговиків в період з 01.01.2019 по 30.09.2019, а тому судом визнається вірно обрахованою та обґрунтованою наявними у справі доказами.

В період з 01.01.2019 по 30.09.2019 позивачем було надано пільговим категоріям споживачів послуги, при цьому жодні кошти на компенсацію витрат за надані пільги за послуги зв`язку на рахунок позивача від відповідача не отримані.

Відповідачем в запереченнях зазначено, що в зв`язку з відсутністю бюджетних призначень управління у період з 01.01.2019 по 30.09.2019 не підписувало актів звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги та не реєструвало зобов`язання. Відповідач є неприбутковою організацією і виплачує ті кошти, які надходять на його рахунок. Кошторисних призначень на 2019 роки на відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян, які проживають по Деснянському району міста Чернігова, у період з 01.01.2019 по 30.09.2019, Чернігівська міська рада управлінню не доводила.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, наказом Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігів ради за № 1-ОД/04-ОД від 03.01.2019 (арк. справи 19, т.1). та Паспортом бюджетної програми місцевого бюджету на 2019 рік по коду 0813030 «Надання пільг з оплати послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг окремим категоріям громадян компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян» (арк. справи 25 ,т.1) обсяг бюджетних призначень становить 19952 грн., що є недостатнім для покриття суми пільг по наданим позивачем телекомунікаційним послугам та спростовує позицію відповідача щодо факту відсутності бюджетного призначення саме для відповідача , оскільки такий наказ та Паспорт видано та затверджено саме відповідачем.

В той же час, судом частково приймається до уваги наведене заперечення, однак суд констатує, що відсутність або недостатність коштів на забезпечення державної програми до 24.06.2017, місцевих програм після 24.06.2017 не впливає на факт надання позивачем послуг споживачам , необхідності їх відшкодування в частині існуючих законодавчих пільг, понесених фактично витрат позивача на забезпечення надання телекомунікаційних послуг споживачам та як наслідок правомірного очікування позивачем оплати відсотку компенсаційних відшкодувань уповноваженим органом - відповідачем.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (ч. ч. 3, 4 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського процесуального кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

З огляду на вказані норми законодавства у ПАТ "Укртелеком" виникло цивільне право на отримання компенсації витрат понесених позивачем в зв`язку з вчиненням господарської ліцензованої діяльності та наданням послуг зв`язку з пільгами, передбаченими Законами України "Про охорону дитинства"; "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"; "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", а у Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради її обов`язок здійснити з позивачем розрахунок щодо компенсації втрат від надання цих пільг.

Позивачем було направлено відповідачу претензію № 14-12/327 від 08.11.2019 з вимогою в термін до 22.11.2019 перерахувати на розрахунковий рахунок товариства заборгованість у розмірі 1438961,34 грн за період з 01.01.2019 по 30.09.2019 по компенсації пільг за надані телекомунікаційні послуги абонентам, які проживають в Деснянському районі м. Чернігова, що підтверджується описом вкладення у цінний лист на ім`я відповідача, фіскальним чеком та списком № 33984 згрупованих відправлень Укрпошта від 08.11.2019.

Відповідач відповіді на претензію не надав.

Враховуючи вищезазначене, саме відповідачем має бути компенсована вартість телекомунікаційних послуг, наданих позивачем на пільгових умовах визначеній категорії населення. Однак, відповідач, станом на момент винесення рішення, витрати понесені позивачем внаслідок надання послуг на пільгових умовах визначеним категоріям громадян на загальну суму 1415870,83 грн, не відшкодував.

Посилання відповідача по тексту письмових пояснень на те, що відшкодування вартості 336 грн. підключення (встановлення) телефонного зв`язку пільговим категоріям громадян раніше покладалось на управління транспорту та зв`язку міської ради, судом відхиляється з огляду на недоведеність відповідачем такої обставини. Крім того, з огляду на те, що відповідно до ст.1 Закону України «Про телекомунікації» підключення кінцевого обладнання (встановлення телефону) абоненту є послугою позивача, а встановлення такого обладнання для такої категорії громадян як особи з інвалідністю, відповідно до Закону України « Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю» є обов`язком позивача, а тому має відшкодовуватись саме відповідачем по справі як надана громадянину пільга.

Доводи відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань, за рахунок яких останнім мають бути компенсовані витрати позивача, судом до уваги не можуть бути прийнятними й судом відхиляються, так як відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України, коштів передбачених у видатках місцевих бюджетів не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобов`язання виходячи з наступного.

Позивач є суб`єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, метою діяльності якого як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до ч.2 ст.3 Господарського кодексу України. А, відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. А тому надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян є обов`язком позивача. При цьому, телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону зобов`язаний відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів ці витрати.

Таким чином, відповідач відповідає за своїми зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону, і така відповідальність не може ставитися в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

А тому позивач має право на відшкодування вартості послуг зв`язку, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша ст.167 ЦК України); держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст.170 ЦК України).

Також судом враховується, що Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" від 20.12.2016 №1789-УІІ, частина 1 статті 91 Бюджетного кодексу України доповнена пунктом 20-4 про те, що до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали інвалідами під час проходження військової служби; інвалідам, дітям-інвалідам та особам, які супроводжують інвалідів I групи або дітей-інвалідів (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали інвалідами внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сімом, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

Окрім того, в силу ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України, яка є спеціальною для спірних правовідносин щодо інших викладених у вказаній статті норм, які регулюють загальний порядок взяття бюджетних зобов`язань, бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

У відповідності до листа Міністерства фінансів України від 30.06.2011 за № 31-07310-10-24/16584 "Щодо порядку обліку бюджетних зобов`язань" згідно із статтею 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік органами Державного казначейства України. Разом з тим, деякі програми, які відносяться до програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів). У зв`язку з цим та згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлове - комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентської плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно з законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 №426, яка набрала чинності з 24.06.2017, були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256. Даними змінами з п.1 Порядку були виключені норми про те, що цей Порядок визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв`язку за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Згідно з п.3, 10, 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Уповноважений орган щомісяця: 1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; 2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга"; 3) до 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою "3-пільга"; Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами "4-пільга" та "6-пільга".

При цьому чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із Законів України, що спростовує заперечення відповідача про необхідність існування правочину між сторонами та виникнення цивільних прав та обов`язків саме на підставі правочину. Окрім того, стала судова практика підтверджує віднесення таких спорів до юрисдикції господарських судів, в зв`язку з чим позиція відповідача щодо непідсудності справи господарському суду є безпідставною.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена, зокрема в постанові від 10.04.2018 по справі №927/191/17 та від 16.01.2020 по справі №911/1165/19.

Відтак, доводи відповідача про відсутність законодавчо встановленого обов`язку відповідача по відшкодуванню пільг з послуг зв`язку спростовуються викладеним вище з урахуванням п.20-4 ст.91 Бюджетного кодексу України та п.3 Порядку №256.

При цьому, ч.2 ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності як відсутність у боржника необхідних коштів. Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлює, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Так, Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.2005) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності. Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446 зазначено, що на підставі частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 року, - відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Доводи відповідача про відсутність субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту населення, а також відсутність призначень на здійснення таких програм в місцевому бюджеті, а відтак і відсутність у управління соціального захисту населення можливості здійснити ці виплати, судом відхиляються, оскільки відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність органу державної влади чи місцевого самоврядування та не є підставою для уникнення від виконання зобов`язання.

Крім того, суд звертає увагу на те, що право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що Законом України Про державний бюджет України на відповідний рік та відповідними рішеннями органу місцевого самоврядування видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки законодавство, що визначає фінансові зобов`язання держави, має первинний характер, а бюджетне законодавство - похідний від нього характер.

Вказане вище узгоджується з правовими висновками в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 927/291/17, від 17.04.2018 у справах № 911/4249/16, 906/621/17, від 22.05.2018 у справах № 927/498/17, 927/465/17, від 05.06.2018 у справі № 927/584/17, від 06.06.2018 у справах № 927/1155/16, 909/760/17, 911/1541/17 та в постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/2171/18, від 08.10.2018 у справі № 911/2865/17, від 17.10.2018 у справі №923/900/17.

Отже, до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення на території Деснянської районної у місті Чернігові ради і саме відповідач зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

При цьому суд зауважує, що відсутність або недоліки щодо чітко виписаного механізму врегулювання державою правовідносин, що склались між сторонами у справі щодо процедури відшкодування відповідачем вартісних обсягів пільг громадянам за наданими суб`єктом господарювання послуг зв`язку, передбачених низкою законодавчих актів, не є перешкодою для вирішення судового спору з огляду на принципи верховенства права закріплені у ст.129 Конституції України.

Так, Рішенням Конституційного Суду України у справі від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

За змістом ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" зазначено, що: "Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань". Отже, відповідач як уповноважений орган здійснювати повноваження в спірних правовідносинах, зобов`язаний належно, у відповідності до вимог чинного законодавства виконати обов`язок з виплати позивачу компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих позивачем пільговим категоріям споживачів в період з 01.01.2019 по 30.09.2019.

Конституційним Судом України у рішенні від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян висловлені правові позиції, які полягають у тому, що: "Утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України. Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Отже, при прийнятті закону про Державний бюджет України мають бути дотримані принципи соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень (стаття 48 Конституції України). Оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України."

За таких обставин, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради відповідає за своїми зобов`язаннями, що виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань як з державного так й місцевого бюджетів.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Надавши оцінку наявним у справі доказам та запереченням на них, суд прийшов до висновку про більшу вірогідність доказів позивача щодо наявності наданих телекомунікаційних послуг громадянам - пільговикам, в той час як відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами а ні факту відсутності у нього повноважень, а ні факту надання послуг позивачем, і ні факту проведенням відповідачем повної оплати послуг позивача.

Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Враховуючи що позивачем фактично надані послуги зв`язку на пільгових умовах визначеним законодавством категоріям громадян у спірному періоді, заперечення відповідача судом відхилене, доказами не підтверджено, суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача та відповідача, дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим, правомірним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 1415870,83 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, судовий збір підлягає відшкодуванню з відповідача в розмірі 21238,06 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 21584,42 грн платіжним дорученням № 102 від 29.11.2019, було зменшено позовні вимоги в процесі розгляду справи, подано заяву про повернення суми надмірно сплаченого судового збору 346,36 грн, суд доходить до висновку задовольнити заяву позивача та відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» повернути позивачу надмірно сплачену суму судового збору в сумі 346,36 грн.

Керуючись ст.74, 123, 129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Шевченко, 18, м. Київ, 01601, ) в особі Чернігівської філії ПАТ "Укртелеком" (пр. Перемоги, 76, м. Чернігів,14000, ) до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради(вул. Шевченко, 44, м. Чернігів, 14027, ) про стягнення 1415870,83 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради (вул. Шевченко, 44, м. Чернігів, 14027, , відомості про рахунки відсутні) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Шевченко, 18, , р/р НОМЕР_1 в АТ "Альфа-Банк" м. Київ, МФО 300346) в особі Чернігівської філії ПАТ "Укртелеком" (14000, м. Чернігів, пр. Перемоги, 76, ,) 1415870,83 грн заборгованості по виплаті компенсації втрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян та 21238,06 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. Повернути Публічному акціонерному товариству "Укртелеком" (бульвар Шевченко, 18, м. Київ, 01601, , р/р НОМЕР_1 в АТ "Альфа-Банк" м. Київ, МФО 300346) в особі Чернігівської філії ПАТ "Укртелеком" (пр. Перемоги, 76, м. Чернігів,14000, ) з державного бюджету (Отримувач: УК у м. Чернігові м. Чернігів 22030101 рахунок: UA3025002 банк: Казначейство України (ЕАП) МФО: 899998 найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (ДСА Укр., 050) наявність відомчої ознаки: « 83» Господарські суди код класифікації доходів бюджету 22030101) надмірно сплачений судовий збір в розмірі 346,36 грн, перерахований згідно платіжного доручення № 102 від 29.11.2019.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 02.03.2020.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. Відомості про адреси для листування та зв`язку Господарського суду Чернігівської області: пр-т. Миру, 20, м. Чернігів, 14000 , e-mail: ; тел. 676-311, факс 77-44-62

Суддя І.А. Фетисова