РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020Справа № 910/4/20

За позовом Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Камоцці" м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 65582,50 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у грудні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Фарлеп-Інвест" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що всупереч умов укладеного між ним та відповідачем договору про надання телекомунікаційних послуг № 60574 від 18 травня 2016 р. останній не оплатив надані йому протягом січня-квітня 2019 років послуги, заборгувавши 58408,73 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення 1051,34 грн., три проценти річних з простроченої суми 1084,95 грн., пеню 5037,49 грн., а також понесені ним по справі судові витрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність та недоведеність заявлених вимог. Пояснив, що йому, як абоненту позивача, за договором про надання телекомунікаційних послуг належать телефонні номери +40 , +38, які підключені до телекомунікаційної мережі до його офісу по вул. М.Малиновського, 2 у м. Дніпро.

15 лютого 2019 р. та 21 лютого 2019 р. указані телефонні номери позивачем були заблоковані "по причині підозрілої активності на лінії".

Після одержання деталізації дзвінків з персонального кабінету (ВЕГА) ним було виявлено, що 15 лютого 2019 року в період часу з 03.54 - 04.34 год. та 20 лютого 2019 року в період часу з 23.54 - 00.36 год. невідомими особами здійснювалось або ж імітувалось здійснення з вищевказаних телефонних номерів дзвінків в Албанію та Литву на суму 17901,30 грн. та на суму 40829,97 грн., а загалом на суму 58415,50 грн.

15 та 21 лютого 2019 р. він направив позивачу вимоги №№ 02-3/70 та 02-3/81 про анулювання рахунків за міжнародні дзвінки, оскільки у вищевказані періоди часу його офіс у м. Дніпрі знаходився під охороною, доступу до телефону ані його працівники, ані треті особи не мали.

У зв`язку з порушенням позивачем зобов`язань щодо незабезпечення технічного захисту від несанкціонованого доступу до ліній зв`язку в неробочий час, відповідач повідомленням № 02-3/168 від 9 квітня 2019 р. про розірвання договору про надання телекомунікаційних послуг № 60574 від 18 травня 2016 р., на підставі п. 4.1.6. договору в односторонньому порядку розірвав вказаний договір з 10 квітня 2019 року.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем (оператор) та відповідачем (абонент) укладено договір про надання телекомунікаційних послуг № 60574 від 18 травня 2016 р., згідно з умовами якого позивач зобов`язався надавати відповідачу телекомунікаційні послуги в обсягах та кількості, обумовлених сторонами в додатках до цього договору, що є невід`ємними його частинами, а останній-прийняти та оплатити надані послуги на умовах договору.

Відповідно до умов п. 2.1.1. договору оператор зобов`язаний підключити абонента до своєї телекомунікаційної мережі і забезпечувати безперебійне та якісне надання послуг.

Абонент сплачує вартість телекомунікаційних послуг до 20 числа місяця наступного за звітним у розмірі визначеному згідно з умовами обраного абонентом тарифного плану. Інформацію щодо розміру оплати абонент може одержати на підставі рахунку оператора або іншого альтернативного способу отримання відповідної інформації (особистий кабінет, СМС - повідомлення, звернення до оператора по засобам телефонного зв`язку тощо) (п. 4.2 договору).

Строк дії договору відповідно до розділу 7 договору встановлений з дня його підписання та діє до припинення його однієї із сторін або обома сторонами.

9 квітня 2019 р. відповідач листом № 02-3/168 повідомив позивача про припинення дії спірного договору з 10 квітня 2019 року.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача викладеними у позовній заяві, поясненнями відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву, наявною у матеріалах справи копією зазначеного договору.

Заявлені позивачем вимоги зводяться до невиконання відповідачем обов`язку щодо оплати наданих телекомунікаційних послуг протягом січня-квітня 2019 років.

З матеріалів справи слідує, що оплата послуг стосується здійснених 15 лютого 2019 року в період часу з 03.54 - 04.34 год. та 20 лютого 2019 року в період часу з 23.54 - 00.36 год. з телефонних номерів +40 , +38, які підключені до телекомунікаційної мережі відповідача по вул. М.Малиновського, 2 у м. Дніпро, дзвінків в Албанію та Литву на суму 17901,30 грн. та на суму 40829,97 грн., а загалом на суму 58415,50 грн.

Поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві та його відповіді на заперечення відповідача, стверджується, що 15 та 21 лютого 2019 року Приватним акціонерним товариством "Фарлеп-Інвест" у зв`язку з виявленням нетипового навантаження на телекомунікаційну мережу та з метою з`ясування обставин, що викликали появу нетипового трафіка було призупинено надання послуг відповідачу.

Після блокування телефонних номерів абонента відповідача останнього було сповіщено про нетиповий міжнародний телефонний трафік з його телефонних номерів та вартість здійснення дзвінків, які підтверджуються деталізацією вищевказаних дзвінків.

Заперечення відповідача з цього приводу зводяться до того, що у вищевказані періоди часу його офіс у м. Дніпрі знаходився під охороною, доступу до телефону ані його працівники, ані треті особи не мали.

Відносини сторін щодо надання телекомунікаційних послуг врегульовані Законом України "Про телекомунікації" (далі-Закон), Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 720 від 9 серпня 2005 р. (далі-Правила), договором між сторонами.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону абонент - споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; оператор телекомунікацій - суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж.

Згідно ст.ст. 27, 32 Закону управління телекомунікаційними мережами загального користування здійснюється операторами телекомунікацій, які експлуатують ці мережі, на основі єдиних стандартів, норм та правил. Відповідальність за забезпечення сталості телекомунікаційних мереж загального користування покладається на операторів телекомунікацій, які експлуатують ці мережі.

Споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на: своєчасне і якісне одержання телекомунікаційних послуг; отримання від оператора, провайдера телекомунікацій наявних відомостей щодо наданих телекомунікаційних послуг.

Всупереч вимог ст. 74 ГПК України доказів замовлення відповідачем у лютому 2019 року спірних телекомунікаційних послуг суду не надано.

Рахунки-акти №№ від 28 лютого 2019 р., від 31 березня 2019 р., від 30 квітня 2019 р., на які посилається позивач у позовній заяві, відповідачем підписані не були. Тому посилання позивача на них, як на належний доказ надання спірних послуг у лютому 2019 року є безпідставними.

Факт погодження відповідачем цих послуг останнім не визнано.

Інші докази, які б підтверджували погодження відповідачем у лютому 2019 року цих послуг, у справі відсутні.

Додана до позовної заяви деталізація нарахувань за надані телекомунікаційні послуги за лютий 2019 рік не є належним доказом надання відповідачу послуг на суму 58415,50 грн., оскільки суперечать встановленим у справі обставинам про те, що відповідач не замовляв та не одержував спірні послуги.

Відповідно до підп. 30 п. 38, п. 40 Правил оператори зобов`язані, зокрема, вживати заходів для недопущення несанкціонованого доступу до телекомунікаційних мереж, технічних засобів провайдерів та інформації, що передається ними. За ненадання або неналежне надання послуг оператор, провайдер несе перед споживачем відповідальність, в тому числі майнову, відповідно до закону та договору.

Отже, позивач зобов`язаний забезпечити недопущення несанкціонованого доступу до телекомунікаційних мереж.

Крім того, з наявного у матеріалах справи акту звіряння розрахунків за період квітня 2012 - грудня 2019 років вбачається, що відповідач ані до часу надання спірних послуг, ані після них дзвінків до Албанії та Литви не здійснював, що свідчить виникнення нетипового трафіку у телекомунікаційній мережі позивача через канали зв`язку, виділені для відповідача, і несанкціонованого доступу до вказаної мережі.

Доказів того, що такий несанкціонований доступ зумовлений розголошенням відповідачем логінів та паролів, які використовувались для входу в телекомунікаційну мережу, не надано. Тому посилання позивача з цього приводу є необґрунтованими.

За відсутності доказів порушення прав позивача з боку відповідача у задоволенні позову відповідно до вимог ст. 16 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар