ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2020 року Справа № 908/2930/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Орєшкіна Е.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2019 у справі №908/2930/19 (суддя Колодій Н.А., повне рішення складено 09.12.2019)

за позовом Акціонерного товариства Дніпроважмаш, м. Дніпро

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат, м. Запоріжжя

про стягнення суми 305995,41 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство Дніпроважмаш звернулося до Господарського суду Запорізької області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат 305995,41 грн, з яких: борг - 248500 грн, пеня - 52940,71 грн, 3% річних - 4554,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору поставки товару в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що оплата за товар не була в повному обсязі здійснена у зв`язку із скрутним фінансовим становищем відповідача. Зазначив, що Позивачем неправильно здійснений розрахунок пені.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.12.2019 у справі №908/2930/19 (суддя Колодій Н.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат на користь Акціонерного товариства Дніпроважмаш основний борг 248500 грн, пеню - 52464,13 грн, 3% річних - 4554,70 грн, судовий збір 4582,78 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано правомірністю заявлених позовних вимог в частині стягнення боргу та 3% річних. В частині стягнення пені вимоги задоволені частково за заявлений період з 25.04.2019 по 01.10.2019 в сумі 52464,13 грн, в решті вимог про стягнення пені відмовлено з огляду на невірний розрахунок.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Відповідач, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення пені - 476,58 грн скасувати, прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- Позивачем допущено помилку при нарахуванні пені та не враховано, що подвійна облікова ставка НБУ - 35% встановлена з 26.04.2019, а не з 25.04.2019, внаслідок чого позовні вимоги про стягнення пені на суму 476,58 грн не підлягають задоволенню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 14.01.2020 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2020 (колегія суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2019 у справі №908/2930/19. Розгляд справи визначено проводити в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін. Позивачу у строк до 20.02.2020 запропоновано надати відзив на апеляційну скаргу.

Від сторін будь-яких документів на час розгляду справи до суду не надійшло, не зважаючи на те, що про розгляд апеляційної скарги судом вони були повідомлені належним чином (рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень №№ 044, 439).

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

28.01.2019 між Акціонерним товариством Дніпроважмаш (покупець, Позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат (постачальник, Відповідач) був укладений договір №34 (надалі Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити покупцю шлаковні кр. МТ.40.208.000СБ код ДК021:2015-44610000-9 (товар), в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у Специфікації, що є додатком №1 до цього договору, а покупець прийняти товар і оплатити постачальнику його вартість у строки та порядку, передбаченими цим договором (п. 1.1).

Згідно з п. 4.1 Договору, покупець здійснює авансовий платіж в розмірі 50% вартості замовленої партії протягом 5 банківських днів з дати надіслання письмової заявки у електронному вигляді на адресу постачальника, на підставі виставленого рахунку. Після повідомлення про готовність товару покупець на протязі трьох банківських днів здійснює попередній контроль товару на складі постачальника із складанням двостороннього акту. Остаточний розрахунок у розмірі 50% вартості прийнятого товару здійснюється протягом 15 банківських днів з моменту підписання двостороннього акту попереднього контролю товару з позитивним результатом.

За умовами п. 5.2 Договору, постачальник здійснює поставку товару на протязі 75 календарних днів з дати надіслання письмової заявки у електронному вигляді на адресу постачальника.

Відповідно до п. 10.1 Договору він набирає чинності з моменту підписання обома сторонами і діє до 31.12.2019, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Специфікацією № 1 сторони погодили поставку товару у кількості 4 шт. за ціною 355000 грн без ПДВ, на загальну суму 1704000 грн з ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2019 Відповідач перерахував на банківський рахунок Позивача суму 355000 грн в якості авансового платежу за товар у кількості 2 шт.

На виконання умов Договору за актом попереднього приймання обладнання (попереднього контролю товару) від 03.04.2019 Позивач поставив Відповідачу товар у кількості 2 шт. за загальну суму 852000 грн з ПДВ.

Після цього, як зазначив Відповідач, що не заперечується Позивачем, 27.06.2019 Відповідачем були здійснені платежі на 108 500,00 грн з ПДВ та 140 000,00 грн з ПДВ.

Заборгованість за поставлений товар склала 248500,00 грн, визнана Відповідачем, який зазначив, що прострочив строки оплати у зв`язку з складним фінансовим становищем (а.с. 32, відзив на позов).

Несвоєчасне та не в повному обсязі виконання Відповідачем своїх зобов`язань по Договору щодо оплати товару стало підставою для звернення із даним позовом про стягнення боргу в сумі 248500 грн, пені за період з 25.04.2019 по 01.10.2019 в сумі 52940,71 грн та 3% річних за період з 25.04.2019 по 01.10.2019 в сумі 4554,70 грн.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

З аналізу спірних правовідносин, що склалися між сторонами, суд доходить висновку, про наявність правовідносин з постачання товару.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось, Відповідачем визнано порушення Договору в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару. Відповідач визнав підтверджену матеріалами справи суму боргу за Договором 248500,00 грн та погодився із розміром заявлених до стягнення Позивачем та стягнутих судом 3% річних за період з 25.04.2019 по 01.10.2019 в сумі 4544,70 грн та в силу ч. 1 ст. 269 ГПК України рішення суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Відповідачем у доводах апеляційної скарги порушується лише питання правомірності нарахування пені за визначений Позивачем період у заявленій сумі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 7.3 Договору сторонами визначено, що у разі несвоєчасної оплати поставленого товару покупець сплачує пеню в розмірі 0,1% від прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, за кожен день прострочення.

Позивачем згідно позовних вимог заявлено до стягнення з Відповідача пеню за період з 25.04.2019 по 01.10.2019 у загальній сумі 52940,71 грн.

Судом першої інстанції перевірено здійснений Позивачем розрахунок пені та стягнуто з Відповідача 52464,13 грн, що на 476,58 грн менше заявленої суми.

Апеляційний суд, перевіривши розрахунок пені, погоджується із розрахунком суду першої інстанції. Так за період з 25.04.2019 по 26.06.2019 враховано 62 дні за ставкою НБУ - 17,5% річних та пеня за цей період становить 29547,68 грн; 25.04.2019 врахована ставка НБУ 18% річних. Крім того, сума, на яку зменшив суд першої інстанції заявлену Позивачем до стягнення пеню відповідає сумі, з якою не погоджується Відповідач у поданій ним апеляційній скарзі.

Апелянтом не наведено, в чому саме полягає незаконність та необґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Запорізької області у даній справі відсутні.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2019 у справі №908/2930/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2019 у справі №908/2930/19 залишити без змін.

Судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна