ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року

м. Черкаси справа № 925/351/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: позивача - не з`явився, відповідача - не з`явився, третьої особи - не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" до фізичної особи-підприємця Гладкого Анатолія Георгійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_1 про стягнення 223 380,00 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав,

ВСТАНОВИВ:

11.04.2018 Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" подано позов в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" про стягнення з відповідача по справі 223 380,00 грн. (як 60 розмірів мінімальної заробітної плати) за порушення майнового авторського права на використання музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець ІНФОРМАЦІЯ_2) шляхом його публічного виконання у магазині "Малина" по бул. Шевченка, 352 у м. Черкаси 15 січня 2017 року.

Ухвалою суду від 18.05.2018 було залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 , який має виключні майнові права на використання музичного твору " ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець ІНФОРМАЦІЯ_2).

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що пристрої для відтворення музичних творів у приміщенні магазину "Малинка" по бул. Шевченка, 352 у м. Черкаси відсутні, і з 2016 року керівництвом і власником закладу було суворо заборонено вмикати будь-які пристрої для програвання музики.

Відповідач вважає заявлену до стягнення компенсацію за порушення майнових авторських прав позивачем надмірною, без аргументованих і обґрунтованих розрахунків обраного позивачем розміру компенсації, що підлягає стягненню.

Ухвалою від 19.06.2018 судом призначалась судова експертиза відеозапису, проведення якої було доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

29.11.2018 господарським судом Черкаської області був отриманий висновок експерта комплексної експертизи відео-, звукозапису та експертизи фонограм, відеограм, програм (передач) організації мовлення за матеріалами від 23.11.2018 № 3418/5790.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 24.01.2019, яке постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 залишене без змін, у задоволенні позову було відмовлено повністю.

Додатковим рішенням господарського суду Черкаської області від 21.02.2019 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" на користь фізичної особи-підприємця Гладкого Анатолія Георгійовича стягнуто 10010,00 грн. на відшкодування судових витрат за проведення експертизи у справі.

Постановою Верховного суду від 05.09.2019 рішення господарського суду Черкаської області від 24.01.2019, додаткове рішення господарського суду Черкаської області від 21.02.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 скасовано, а справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

Верховний Суд, скасовуючи рішення попередніх інстанцій у постанові від 05.09.2019 вказував на те, що при вирішенні даного спору попередні судові інстанції не дотримались вимог статей 73, 86, 236 ГПК України щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Автоматизованою системою документообігу господарського суду Черкаської області справу передано у провадження судді Довганю К.І.

Ухвалою суду від 19.09.2019 підготовче засідання у справі було призначене на 31 жовтня 2019 р.

Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

31.10.2019 від відповідача надійшло до суду письмове пояснення про неналежність і недостовірність доказів, наданих позивачем, а також про недоведеність позивачем щодо порушених його прав, за захистом яких організація звернулася до суду із позовом. Також відповідач заперечував проти розрахунку ціни позову. З цих підстав відповідач позов вважає необґрунтованим, і таким, що не підлягає до задоволення.

Ухвалою суду від 31.10.2019 підготовче засідання у справі було відкладено 17.12.2019.

17.12.2019 позивачем до суду було подано заяву про зміну позовних вимог, в якій він просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" за незаконне використання твору 223 380,00 гривень.

Заява мотивована тим, що відповідно до вимог п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», 23.09.2019 на офіційному сайті Мінекономіки було розміщено оголошення «Про початок відкритого конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері розширеного колективного управління: «публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів». Датою закінчення прийому заяв про акредитацію організації колективного управління було встановлено 28.10.2019. Датою засідання комісії з акредитації було визначено 18.11.2019, але засідання не відбулося та відповідну інформацію Мінекономіки має повідомити додатково. Тому, як зазначив позивач, враховуючи, що ТОВ «БЕСТ МЬЮЗІК» є позивачем у справі, через зміну фактичних обставин (можливе закінчення строку дії свідоцтва про облік організації колективного управління) склалась необхідність захисту його прав у даному судовому процесі, у зв`язку з чим він просив суд стягнути з відповідача на користь саме товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ МЬЮЗІК» ().

Ухвалою суду від 17.12.2019 заяву позивача про зміну позовних вимог судом прийнято до розгляду; закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 04 лютого 2020 року.

Від третьої особи ні відзиву на позов, ні письмового пояснення по суті спору до суду не надано.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про причини нез`явлення суд не повідомлений.

Явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалася. Відтак, суд перешкод у розгляді справи не вбачає.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представників сторін за наявними матеріалами в порядку ст. 202 ГПК України.

Суд, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за незаконне використання музичного твору.

З матеріалів справи вбачається, що Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", якою заявлено позов від імені позивача, є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується Свідоцтвом про облік організацій колективного управління № 18/2011 від 24.01.2011.

17.08.2016 між Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі - Організація) товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" (далі - Видавник; позивач) було укладено договір № ОЗ-ОКУ про управління майновими авторськими правами (далі - Договір).

П.2.1 Договору визначено, що Видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на Твори, які належать Видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання об`єктів авторського права третім особам, відповідно до умов цього договору.

Надання повноважень на колективне управління правами передбачає: укладання Організацією договорів на право використання об`єктів авторського права третіми особами, збір винагороди, її розподіл та виплату (п. 2.2. договору).

Згідно п.2.4 Договору Організація здійснює колективне управління відповідно до Договору на території України.

За умовами п.3.1 Договору Видавник зобов`язався декларувати свої майнові права на об`єкти авторського права згідно з правилами встановленими Організацією відповідно до положень Статуту.

Відповідно до розділу 4 Договору Організація отримує повноваження здійснювати колективне управління майновими правами Видавника на "публічне використання" твору.

Організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав Видавника на об`єкти авторського права, повноваження та управління якими передані Організації за цим Договором (п. 7.1. договору).

Організація має право вживати будь-яких заходів, направлених на захист майнових прав Видавника, в тому числі перешкоджати використанню об`єктів авторського права без дозволу Організації, забороняти таке використання та здійснювати фіксацію фактів використання об`єктів авторського права без дозволу Організації, але за умови отримання попередньої згоди Видавника на такі дії (п. 7.2. договору).

У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання, з метою захисту прав Видавника та реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами, має право пред`являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав Видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами (п. 7.3. договору).

Організація має право вимагати від інших осіб, у тому числі від організації колективного управління, вилучення об`єктів авторського права з їх колективного управління та дозволів на використання, які ними надаються (п. 7.4. договору).

За умовами п.10.1 цей Договір вступає в силу з моменту підписання його Сторонами і діє безстроково.

Приватній організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" Державним департаментом інтелектуальної власності міністерства освіти і науки України видано свідоцтво про облік організацій колективного управління № 18/2011 від 24.01.2011.

На виконання умов договору від 17.08.2016 № ОЗ-ОКУ позивачем надано декларацію від 25.12.2016 № 1.6, відповідно до якої предметом управління є музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець ІНФОРМАЦІЯ_2, автор музики ОСОБА_3, ОСОБА_8, автор тексту ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ). Строки дії договору на об`єкти авторського права задекларовані з 25.12.2016 по 31.12.2017.

01.02.2018 ПО "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" отримала погодження від позивача ТОВ "Бест Мьюзик" на подання позову до суду.

Особою, від якої позивачем отримано майнові права на вказаний музичний твір є третя особа ОСОБА_1

25.12.2016 між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" було укладено договір № 93-ПФ про передачу виключних авторських і суміжних прав, відповідно до умов якого Правовласник ОСОБА_1 передає Видавцю-позивачу виключні майнові права на об`єкти, вказані в Додатках до договору, що означає право Видавця використовувати об`єкти протягом терміну і на території, вказаними в п. 2.2. договору. За надання виключних майнових прав на об`єкти Видавець зобов`язуєтся виплачувати Правовласнику Рояльті і виконувати інші зобов`язання, покладені на нього договором (п. 2.1. договору № 93-ПФ).

Позивач вказує, що 15.01.2017 представником Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" Кропивною В.В. була проведена фіксація фактів неправомірного використання відповідачем музичних творів у публічному закладі, в якому він здійснює господарську діяльність - магазин "Малинка" за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 352 та правами на управління якими володіє позивач.

Факт здійснення господарської діяльності у магазині "Малина" за адресою бул . Шевченка, 352 у м. Черкаси станом на 15.01.2017 відповідач не заперечував.

З матеріалів справи вбачається, що фіксація комерційного використання музичних творів була проведена шляхом складання відповідного Акту 15.01.2017 за № 2/1501/2017.

З Акта фіксації вбачається, що представник ПО «ОКУАСП» ( Кропивна Вікторія Віталіївна ), який здійснював фіксацію був уповноважений на підставі Довіреності від 30.09.2016 № 30/09/16.

У Додатку до акту фіксації від 15.01.2017 містяться відомості щодо періоду часу фіксації, назв музичних творів та їх виконавців, а також фіскальний чек магазину «Малина» від 15.01.2017 і чек з терміналу магазину про оплату товару від 15.01.2017.

Позивач вважає, що на підставі вище перелічених доказів відповідач порушив майнові авторські права на музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець ІНФОРМАЦІЯ_2), які належать позивачу на підставі договору № 93-ПФ про передачу виключних авторських і суміжних прав від 25.12.2016.

Із отриманого судом 29.11.2018 судом висновку експерта № 3418/5790 від 23.11.2018 комплексної експертизи відео-, звукозапису та експертизи фонограм, відеограм (передач) організації мовлення вбачається, що виконання музичних творів що зафіксовані на диску, в т.ч. музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець ІНФОРМАЦІЯ_2) відбувалось за допомогою технічного комплексу, що здійснював публічне відтворення радіотрансляції радіомережі "Хіт FM" у середині приміщення магазину, де здійснювався відеозвукозапис.

Експертом зафіксовано, що наданий на експертизу диск є копією, оскільки на ньому міститься інформація про дві дати - 15.01.2017 та 29.01.2017. Оскільки диск не є оригіналом, дати категоричний висновок про відсутність ознак монтажу експерт не зміг.

Експерт стверджував, що запис відеозвукозапису 15-1-2017 16:57 здійснювався безперервно за допомогою DVD-відеокамери. На записі зафіксовано відтворення твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець ІНФОРМАЦІЯ_2) в той день і час 15.01.2017 у період з 16:57 до 17:28, що відповідає розкладу радіотрансляції музичних творів радіомережі "Хіт FM". Виконання музичних творів відбувалося за допомогою технічного комплексу, що здійснював публічне відтворення радіотрансляції радіомережі "Хіт FM" в середині магазину, де здійснювався відеозвукозапис. Встановити технічні характеристики технічного комплексу, за допомогою якого здійснювалося відтворення радіотрансляції радіомережі "Хіт FM" не виявляється можливим внаслідок низької якості звукозапису та відсутності відповідних методик дослідження.

За приписами ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ч.3 ст.426 ЦК України передбачає, що використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом;

За змістом ст.435 ЦК України первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства); суб`єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до ст.440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є:

- право на використання твору;

- виключне право дозволяти використання твору;

- право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання;

- інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом;

- майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом;

Згідно ст. 441 ЦК України використанням твору є його:

1) опублікування (випуск у світ);

2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі;

3) переклад;

4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни;

5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо;

6) публічне виконання;

7) продаж, передання в найм (оренду) тощо;

8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо; використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

За приписами ст. 443 ЦК України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст.1 Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року, кожна договірна Держава зобов`язується вжити всіх заходів, необхідних для забезпечення достатньої і ефективної охорони прав авторів і всіх інших власників авторських прав на літературні, наукові художні твори, зокрема, твори живопису, графіки.

Випущені в світ твори громадян будь-якої Договірної Держави, рівно як і твори, вперше випущені в світ на території такої Держави, користуються в кожній іншій Договірній державі охороною, яку така Держава надає творам своїх громадян, які вперше випущені в світ на її власній території.

Не випущені в світ твори громадян кожної Договірної Держави користуються в кожній іншій Договірній Державі охороною, яку ця Держава надає творам своїх громадян, що не випущені в світ (ст. 2 Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року). Під "випуском у світ" у розумінні цієї Конвенції слід розуміти відтворення в якій-небудь матеріальній формі і надання невизначеному колу осіб примірників твору для читання або ознайомлення шляхом зорового сприйняття, (ст. 6 Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року).

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача компенсації у зв`язку з порушенням майнових авторських прав суб`єкта авторського права.

Ст.1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що публічне виконання - це подання за згодою суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Відповідно ст.7 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) суб`єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права;

Згідно п.2 ч.3 ст.15 Закону виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти публічне виконання і публічне сповіщення творів;

Ч.1 ст. 31 Закону передбачено, що автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Відповідно до ст.45 Закону суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

За приписами статей 48 і 49 Закону можлива передача на договірних засадах авторами або іншими суб`єктами авторського права та/або суміжних прав повноважень з управління майновими правами організаціям колективного управління, на які покладається виконання відповідних функцій, зокрема, збір винагороди на підставі зазначених договорів чи цього Закону, розподіл (перерозподіл між іншими організаціями колективного управління) зібраної винагороди, перерахування належної частки перерозподіленої винагороди іншим організаціям колективного управління, що представляють майнові інтереси відповідних суб`єктів авторського права та/або суміжних прав, або виплата розподіленої винагороди безпосередньо таким суб`єктам.

Водночас суб`єкти авторського права, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об`єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об`єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладення договорів з особами, які використовують ці об`єкти.

Отже, надавши організаціям колективного управління можливість дозволяти використання об`єктів авторського права, які хоча й не перебувають в їх управлінні, але не вилучені з нього в установленому порядку, законодавець врахував специфіку діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють постійне використання великої кількості різноманітних об`єктів авторського права, завчасне визначення переліку яких (із встановленням правовласників та одержанням необхідного дозволу від кожного з них) є надмірно складним або взагалі неможливим (телерадіоорганізації; особи, що здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм; власники закладів, де відбувається публічне виконання творів, тощо). Такий підхід водночас забезпечує дотримання прав суб`єктів авторського права - як щодо дозволу на використання творів, так і стосовно отримання винагороди - та дозволяє суб`єктам господарювання здійснювати використання необмеженого переліку творів без порушення майнових авторських прав, уклавши відповідний договір з однією організацією колективного управління.

За наявності договорів з суб`єктами авторського права та/або суміжних прав на управління їх майновими правами організації колективного управління відповідно до статті 45 Закону, що надає право таким організаціям представляти інтереси власників майнових авторських прав, виконавців, виробників фонограм (відеограм), мають право звертатися до господарського суду з позовами про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманих порушником внаслідок порушення ним авторського права та/або суміжних прав, і у тому випадку, коли з порушником авторського права чи суміжних прав організацією колективного управління не укладено будь-якої угоди.

Відповідно п."а" ст.50 порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їхні майнові права, визначені статтями 15, 17, 27, 39- 41 цього Закону, з урахуванням умов використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтями 21- 25, 42, 43 цього Закону, а також зловживання посадовими особами організації колективного управління службовим становищем, що призвело до невиплати або неналежних розподілу і виплати винагороди правовласникам;

Згідно абзацу 6 частини 1 ст.52 Закону за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об`єктів суміжних прав, використанні творів і об`єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що станом на час подачі позову до суду ПО "ОКУАСП" здійснювало колективне управління виключними майновими авторським правами на музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець ІНФОРМАЦІЯ_2). Тому ПО "ОКУАСП" на підставі договорів про управління майновими авторськими правами була наділена повноваженнями на управління майновими правами суб`єкта авторського права - позивача у справі, зокрема, щодо спірного музичного твору та, відповідно, правом на звернення з позовом до суду в інтересах позивача.

У зв`язку із зміною фактичних обставин, тобто можливого закінчення строку дії свідоцтва про облік організації колективного управління, ТОВ «БЕСТ МЬЮЗІК» просило суд стягнути саме на користь товариства з відповідача 223380 грн. за незаконне використання вказаного твору. Оскільки ТОВ «БЕСТ МЬЮЗІК» (Видавник) є самостійною юридичною особою, яка надала ПО "ОКУАСП" повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на Твори, які належать Видавнику, то в порядку ч.3 ст.46 ГПК України суд прийняв її до розгляду.

Судом досліджена належним чином завірена копія довіреності на представництво ПО «ОКУАСП» на ім`я Кропивної Вікторії Вікторівни від 30.09.2016 № 30/09/16. Ця довіреність підписана генеральним директором ОСОБА_9 яка діяла до 31.10.2017. Сама по собі зазначена довіреність на Кропивну В.В. у здійсненні її повноважень сумнівів щодо надання представництва від ПО "ОКУАСП" у суду не викликає.

З матеріалів справи вбачається, що Акт фіксації комерційного використання музичних творів від 15.01.2017 складений одноособово (Кропивною В.В.), тобто без будь яких інших осіб, присутніх під час фіксації.

Ні в Акті фіксації, ні на відео- звукозаписі відсутні відомості про касира чи іншу особу-представника магазину, де здійснено фіксацію порушення, якому представник ПО ОКУАСП намагався запропонувати акт фіксації до підпису.

Також відеозаписом не зафіксовано точної адреси магазину, де здійснено фіксацію чи навколишніх ідентифікуючих його об`єктів, оскільки у місті Черкаси магазини "Малина" є мережевими і мають аналогічні оформлення вивісок (одну з них зафіксовано на записі).

Достовірних доказів того, що на відеозвукозаписі зафіксовано магазин "Малина" у м. Черкаси саме по бул. Шевченка, 352 позивач до суду не надав.

Судом з`ясовано, що на відеозаписі відсутнє саме джерело трансляції музичного твору, і не вказано навіть ймовірне місце його розташування.

Сам Акт фіксації № 2/1501/2017 від 15.01.2017 з додатком до нього виготовлений у друкованій формі та містить перелік творів, звучання яких зафіксовано у період з 16:57 год. до 17:27 год. Вказане суд оцінює критично, оскільки наявність цих обставин (де і коли був виготовлений цей Акт) викликає сумніви у достовірності цього документу і можливості його пред`явлення касиру магазину (або іншій особі) у готовому друкованому вигляді на підпис саме 15.01.2017 у момент фіксації порушення.

Період часу фіксації (за додатком до Акту фіксації) вказаний: з « 16:57» до « 17:27». Проте, чек на придбання товару в магазині "Малина" містить час: « 18:11» з датою « 15.01.2017», тобто це не може свідчити про пов`язаність цих подій, оскільки ці докази оцінюються судом у їх сукупності.

Із дослідженого відеозвукозапису не вбачається, що представник ПО "ОКУАСП" дійсно намагався вручити акт фіксації на підпис касиру магазину, і не вбачається в якому вигляді був цей акт, та в який саме час 15.01.2017 це намагався зробити уповноважений представник ПО "ОКУАСП".

Судом досліджені нотаріально завірені заяви свідків (колишніх працівників магазину "Малина" у м . Черкаси по бул . Шевченка, 352) ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , які містяться в матеріалах справи.

У вказаних заявах колишні працівники магазину заперечували наявність у магазині "Малина" будь-яких пристроїв для програвання музики по всій мережі магазинів "Малина" станом на січень 2017 року.

За приписами ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ст. 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з нормами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відтак, суд приходить до переконання, що подані позивачем до суду відео- звукозапис, фіскальний чек на покупку від 15.01.2017 та акт фіксації від 15.01.2017 № 2/1501/2017 з додатком комерційного використання музичних творів способом публічного виконання у їх сукупності не є належними, допустимими та достовірними доказами на підтвердження факту неправомірного комерційного використання відповідачем музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець ІНФОРМАЦІЯ_2) 15.01.2017 саме в приміщенні магазину "Малина" у м. Черкаси по бул. Шевченка, 352.

Отже позивачем не доведено, що відповідачем порушено права позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду із цим позовом.

Щодо заперечень відповідача по розрахунку позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом "г" ч. 1 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено право суб`єкта авторського права подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. Таким чином, стягнення компенсації є альтернативним видом відповідальності.

Пунктом "г" частини другої статті 52 Закону визначено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При цьому, чинне законодавство не містить приписів щодо безпосереднього причинного зв`язку між фактом завдання збитків та їх розміром і розміром можливої компенсації.

Суд враховує те, що у визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення (абзац третій підпункту 51.3 пункту 51 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

Водночас відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 р. №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на час розгляду справи такі зміни до Закону не внесені. Проте, виплата згаданої компенсації підпадає під ознаки "інших виплат", про які йдеться у наведеному приписі Закону України від (16.12.2016 № 1774-VIII), тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений цим Законом, на даний час не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначенні компенсації, пов`язаної з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Отже, при визначенні розміру відповідної компенсації необхідно виходити з приписів пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та застосовувати розрахункову величину у розмірі 1921,00 грн.

Із наведеного у позові розрахунку вбачається, що позивач провів його із мінімальної заробітної плати в розмірі 3 723,00 грн. та не надав пояснень щодо відповідності ціни позову по критеріям добросовісності, розумності та справедливості.

Аналізуючи зазначене, суд не вбачає підстав на отримання позивачем вказаної компенсації, оскільки останнім не доведено правомірність своїх позовних вимог та факту порушення авторського та суміжного права з боку відповідача.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведені заявлені вимоги і у позові необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст складено і підписано 10.03.2020.

CУДДЯ К.І. Довгань