ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" березня 2020 р. м. Київ Справа № 911/510/20

Суддя Господарського суду Київської області Янюк О.С. попередньо дослідивши матеріали заяви фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020 фізична особа ОСОБА_1 (далі - заявник, ОСОБА_1 ) на підставі ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) звернулась до Господарського суду Київської області (далі - суд) із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Дослідивши подану заяву, суд вважає її такою, що не відповідає вимогам Кодексу з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 116 Кодексу, у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначаються перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.ч. 1,2 ст. 91 ГПК України).

Частиною 5 ст. 91 ГПК України передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55. Відповідно до умов якого, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом»; назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Так, проаналізувавши надані заявником докази, судом встановлено, що останні засвідчені ОСОБА_2 , проте, будь-яких доказів на підтвердження наявності у зазначеної особи повноважень на засвідчення відповідних документів заявником суду надано не було. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що подані документи є належними доказами у розумінні ст. 76-79, 91 ГПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.07.2018 №904/8549/17).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 116 Кодексу, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно.

Так, заявником надано, зокрема, відповідний витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, проте, зазначений витяг не може прийматись судом до уваги, оскільки останній сформований станом на 2013 рік.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 116 Кодексу, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором.

Проте, заявником вказаної вимоги не виконано та відповідного переліку не надано.

Водночас, суд звертає увагу заявника на те, що документи, які підтверджують наявність того чи іншого обтяження визначені, зокрема, у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 №830.

Відповідно до п.п. 7,8 ч. 3 ст. 116 Кодексу, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються: копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

Проте, заявником вказаних вимог Кодексу не виконано та відповідних документів не надано.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 116 Кодексу, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються відомості про роботодавця (роботодавців) боржника.

Як зазначає заявник у своїй заяві, ОСОБА_1 з 05.02.2020 знаходиться на випробувальному терміні в НДСЛ «Охмадин» МОЗ України, проте, відомостей які б підтверджували вказану обставину заявником до заяви додано не було.

Крім того, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства (п. 11 ч. 3 ст. 116 Кодексу).

Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність заповнюється фізичною особою або фізичною особою - підприємцем. Декларація заповнюється і підписується особисто боржником із зазначенням дати її складання та подається до господарського суду у паперовому вигляді або засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу із застосуванням власного кваліфікованого електронного підпису (п. 5 приміток форми декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 20 ___ рік, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5).

Як вставлено судом, декларація заявника за 2017 рік не містить дати її складання, а відтак, суд дійшов висновку, що зазначена декларація не відповідає вимогам встановленим для подання відповідної декларації.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Частиною 2 ст. 30 Кодексу, зокрема, передбачено, що розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2 102,00грн.

Таким чином, авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень становить 31 530, 00 грн.

Проте, ОСОБА_1 до відповідної заяви не додано жодних доказів, які б підтверджували здійснення нею авансування винагороди керуючому реструктуризацією у встановленому порядку та розмірі.

Разом з тим, разом із своєю заявою ОСОБА_1 подано, зокрема, клопотання про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому (вх. №4676/20), в якому просить суд звільнити її від сплати винагороди арбітражному керуючому, та включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією до загального боргу боржника із можливістю її першочергового стягнення під час реструктуризації на 60 місяців; або ж включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією за рахунок коштів фонду кредиторів, створеного для оплати винагороди арбітражним керуючим із можливістю першочергової оплати саме з фонду; чи включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією після закінчення відстрочки на умовах передбачених планом реструктуризації (відстрочки), схваленим зборами кредиторів та затвердженим господарським судом - при найпершому працевлаштування на роботу навіть на мінімальну зарплатню.

В обґрунтування зазначеного клопотання зазначає, що судовий збір і винагорода арбітражному керуючому надсилається на один і той же розрахунковий рахунок суду, а тому вважає, що винагорода і є ідентичним сплаті судового збору. Зазначає, що суд має можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести своє скрутне становище. Вважає, що до своєї заяви ОСОБА_1 надано документи, які підтверджують її скрутне матеріальне становище. Крім того, вказує на те, що Кодекс не містить заборони здійснювати оплату арбітражному керуючому за рахунок коштів кредиторів. Сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку із виконанням ним повноважень здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав боржника). Якщо відсутні коштів на рахунках та не сформована ліквідаційна маса, сплата грошової винагороди відбувається за рахунок кредиторів (пропорційне з кожного). Крім того, свою позицію щодо сплати грошової винагороди арбітражному керуючому за рахунок коштів кредиторів, заявник обґрунтовує постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Згідно із до ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Таким чином, грошова винагорода арбітражного керуючого є заробітною платою за виконання ним своїх повноважень.

Разом з цим суд зазначає, що безоплатна праця забороняється Конституцією України та прирівнюється до рабства, в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та інших міжнародних актів.

Згідно ч. 2 ст. 30 Кодексу, сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Частиною 3 ст. 116 Кодексу встановлено, що докази здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому у відповідному розмірі в обов`язковому порядку подаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Будь-яких положень, умов та підстав, за яких суд може звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому чинним законодавством України не передбачено.

Посилання заявника на те, що винагорода арбітражному керуючому є ідентичним сплаті судового збору, а тому суд має можливість звільнити заявника від сплати судового збору, до уваги не приймається, оскільки судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»), а грошова винагорода арбітражному керуючому - це заробітна плата, яку він отримує за виконання своїх повноважень.

Твердження заявника на те, що сплата грошової винагороди відбувається за рахунок кредиторів та посилання на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, суд вважає помилковими, оскільки зазначені заходи вчиняються у справах про банкрутство у виключних випадках, та після встановлення відсутності майна у боржника за рахунок якого може бути виплачена грошова винагорода арбітражному керуючому за виконання останнім своїх повноважень.

Ураховуючи зазначене та зважаючи на те, що ані Кодексом ані іншим чинним законодавством України не передбачено підстав звільнення заявника від сплати винагороди керуючому реструктуризацією шляхом включення цієї суми до заборгованості боржника або стягнення її з кредиторів, суд не вбачає правових підстав для задоволення відповідного клопотання заявника.

Крім того, разом із заявою ОСОБА_1 подано клопотання про створення фонду для винагороди арбітражному керуючому (вх. №4675/20).

Розглянувши вказане клопотання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 Кодексу, кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

У свою чергу, у відповідності до п. 6 ч. 5 ст. 48, ст. 113, п. 8 ч. 8 ст. 123 Кодексу, до компетенції зборів кредиторів належать прийняття рішення про інші питання, передбачені цим Кодексом, у тому числі віднесені до компетенції комітету кредиторів.

Проаналізувавши зазначені положення у своїй сукупності, суд дійшов висновку ,що у справі про неплатоспроможність фізичної особи, збори кредиторів мають право створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Отже, створення відповідного фонду є виключним правом зборів кредиторів, а не обов`язком.

Водночас, суд зазначає, що збори кредиторів проводяться на підставі ухвали суду постановленої за результатами попереднього засідання, яке призначається у вставленому Кодексом порядку, після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а не на стадії вирішення питання про прийняття відповідної заяви до розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що зазначене клопотання заявника є безпідставним, недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 116 Кодексу, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених ст. 115 цього Кодексу.

Так, п. 3 ч. 2 ст. 115 Кодексу передбачено, що боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення.

Проте, заявником не було надано суду відповідну постанову державного та/або приватного виконавця.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявником не було повністю дотримано вимоги ст. 116 Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Кодексу, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно ч.3 ст. 37 Кодексу господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених ст. 174 ГПК України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 174 ГПК України).

Ураховуючи те, що заявником було подано відповідну заяву без дотримання вимог ст. 116 Кодексу, суд вважає за необхідне залишити зазначену заяву без руху та надати ОСОБА_1 час для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 174, 234-235 ГПК України, ст.ст. 2, 37, 113, 116 Кодексу, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 (вх. №4676/20 від 25.02.2020) про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому - відмовити.

2. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 (вх. №4675/20 від 25.02.2020) про створення фонду для авансування грошової винагороди арбітражному керуючому - відмовити.

3. Запропонувати ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня отримання нею цієї ухвали виконати належним чином вимоги ст.116 Кодексу, а саме, надати суду:

належним чином засвідчені копії документів доданих до заяви про відкриття провадження, уповноваженою на це особою;

копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно, станом на день звернення заявника до суду;

перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором.

документи, які підтверджують наявність того чи іншого обтяження визначені, зокрема, у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 №830;

копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;

відомості про роботодавця (роботодавців) боржника;

декларацію про майновий стан боржника за 2017 рік, оформлену відповідно до вимог п. 5 приміток форми декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 20 ___ рік, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5;

докази авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі 31 530,00грн;

інформацію щодо наявності або відсутності постанов(и) державного та/або приватного виконавця, яку ухвалено у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення.

4. У разі невиконання заявником п. 2 зазначеної ухвали у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

5. Звернути увагу заявника на те, що у разі надіслання відповідних документів до суду засобами поштового зв`язку, невідкладно повідомити про це суд на його електронну пошту () із обов`язковим зазначенням штрих-коду поштового відправлення.

6. Інформацію по справі учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/).

Відповідно до ч. 2 ст.235 ГПК України, ухвала набрала законної сили 02.03.2020 та окремо від рішення оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, яка подається у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 02.03.2020.