ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.03.2020 Справа № 905/2201/19

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання Поліщук А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ Донецької області, в особі відокремленого структурного

підрозділу Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації, м.Костянтинівка Донецької області,

до Комунального некомерційного підприємства Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф в особі відокремленого структурного підрозділу Станція швидкої медичної допомоги міста Костянтинівки,

про стягнення 110'337,60грн,

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ Донецької області, в особі відокремленого структурного підрозділу Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації, м.Костянтинівка Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Комунальної лікувально-профілактичної установи Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, м.Краматорськ Донецької області, в особі відокремленого структурного підрозділу Станція швидкої медичної допомоги міста Костянтинівки, м.Костянтинівка Донецької області, про стягнення 81930,05грн суми боргу, 14361,31грн. - пені, 11790,41грн 3% річних, 2255,83грн. - інфляційних втрат (всього 110'337,60грн.).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №202П від 19.02.2018 на постачання природного газу в частині проведення своєчасної оплати природного газу.

Ухвалою господарського суду від 09.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2201/19; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

27.12.2019 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив №01-02/984 від 23.12.2019 на позовну заяву, в якому визнає позовні вимоги частково у розмірі 72990,78грн., вважає, що обчислена позивачем сума основного боргу не відповідає дійсності. Заперечення проти позову мотивовані тим, що у спірний період отримання послуг додаткова угода або договір між сторонами не укладався, позивач на відкриті торги з наміром укласти договір на 2019р. не виходив, постачання природного газу без укладення договору не свідчить про його продовження або створення нової угоди. У відзиві на позовну заяву відповідачем також викладено орієнтований розрахунок суми витрат, які відповідач може понести у зв`язку з розглядом справи.

27.12.2019 до канцелярії суду від позивача надійшли пояснення по справі №03/3027 від 24.12.2019.

30.01.2020 до канцелярії суду від відповідача надійшли письмові пояснення №01-02/61 від 27.01.2020, відповідно до яких без укладення договору відповідач не мав можливість сплатити отримані послуги з постачання природного газу, вважав, що позивач вийде на відкриті торги і з ним буде укладено договір на 2019р.

03.02.2020 до канцелярії суду від представника позивача надійшли заперечення №03/184 від 29.01.20 на відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду від 06.02.2020 замінено Комунальну лікувально-профілактичну установу Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, м.Краматорськ Донецької області, в особі відокремленого структурного підрозділу Станція швидкої медичної допомоги міста Костянтинівки на його правонаступника Комунальне некомерційне підприємство Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф () в особі відокремленого структурного підрозділу Станція швидкої медичної допомоги міста Костянтинівки (код ЄДРПОУ ВП: 38653788).

Ухвалою господарського суду від 06.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №905/2201/19 до судового розгляду по суті на 02.03.2020 року.

У судове засідання 02.03.2020 представники сторін не з`явились, про місце, дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Крім того, судові ухвали розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Статтями 42 та 43 Кодексу передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Приймаючи до уваги що явка представників учасників справи у судове засідання 02.03.2020 не була визнана судом обов`язковою, суд вирішив розглянути справу за наявними у ній матеріалами у визначеному господарським процесуальним кодексом України порядку.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

За таких обставин, а також враховуючи приписи ч. 1 ст. 202 ГПК України, суд визнав за можливе вирішити справу за відсутністю представників сторін та за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд ВСТАНОВИВ:

19.02.2018 Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз (постачальник) та Станція швидкої медичної допомоги міста Костянтинівки - відокремлений структурний підрозділ Комунальної лікувально-профілактичної установи Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф (споживач) уклали Договір №202П на постачання природного газу (далі - Договір), за приписами п.п.1.1, 1.2 якого постачальник постачає природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб поживача, а споживач оплачує постачальнику вартість прийнятого природного газу у розмірах, строках, та порядку, передбачених договором. Передача газу за цим Договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів споживача відповідно до актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін і має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місце встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу, ділянок обслуговування. Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається сторонами в Додатку 1 до Договору.

Договірні планові обсяги постачання газу Споживачу наводяться в Додатку 2 Договору (п.2.1. Договору).

Згідно із п.2.6. Договору постачання газу підтверджується підписаним Сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється за даними комерційного вузла обліку, визначених у Додатку №1 до Договору.

За умовами п.2.7. Договору, Постачальник до 5-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє споживачу два примірника акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу, зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу (п.2.8. Договору).

Відповідно п.2.9. Договору, визначено, що акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

Згідно із п.4.1. Договору розрахунки за поставлений Споживачеві природний газ здійснюються за вільними цінами, які визначаються у первинних документах до Договору (у тому разі рахунках: листах, додаткових угодах тощо).

Сторони у п.4.2. Договору дійшли згоди, що на дату укладення Договору ціна природного газу за 1000куб.м. становить 10362,12грн., до якої входить: газ природний 10110,00грн з ПДВ; тариф на транспортування природного газу магістральними внутрішньопромисловими трубопроводами - 252,12грн з ПДВ.

Вказана ціна не включає вартість послуг розподілу, інші платежі, передбачені окремими договорами.

Зміна ціни на газ можлива при зміні встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, зміною закупівельної ціни на газ, а також за інших підстав. Передбачених чинним законодавством.

За умовами п.4.3. Договору, постачальник зобов`язався розміщувати інформацію про ціну газу на своєму офіційному веб-сайті http://oblgaz.donetsk.ua.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до п.4.3. Договору, є обов`язковою для сторін, з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість постачання газу буде застосовуватись сторонами, при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ, згідно з умовами Договору (п.4.4. Договору).

Відповідно до п.4.5. Договору, з урахуванням Додаткової угоди №1 від 19.02.2018 до Договору, загальна сума вартості Договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу Споживачу та складає 146800,00грн.

Згідно з п.4.6. Договору оплата вартості постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу відповідно до додатка 2 до Договору до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання; у випадку недоплати вартості постачання газу за розрахунковий період, споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п.6.3.2. Договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Прострочення оплати за отриманий природний газ понад 60 календарних днів (у випадках недоплати вартості постачання газу за розрахунковий період. Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим) також дає право Постачальнику стягнути із Споживача двадцять п`ять процентів річних згідно ст.625 Цивільного кодексу України. Нарахування зазначених в даному пункті процентів розпочнеться з першого дня прострочення платежу до повного виконання грошового зобов`язання.

Постачальник не несе відповідальність перед Споживачем за порушення умов Договору, якщо доведе, що порушення виникли з вини Споживача або внаслідок дії обставин непереборної сили (п.6.4.3. Договору).

Сторони у п.10.1 Договору дійшли згоди, що договір вступає в силу з 01.01.2018 і діє до 31.12.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків за надані послуги до повного їх виконання. Термін дії цього договору може бути подовжений за письмовою згодою Сторін. При цьому сторони погоджують планові обсяги постачання (Додаток 2) на термін подовження дії Договору.

Відповідно до п.10.2. Договору усі зміни та доповнення до Договору, оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін.

Між сторонами укладені Додаткові угоди від 01.02.2019 та від 01.03.2019 до Договору №202П від 19.02.2018, відповідно до яких сторони домовились про наступне: з 01.02.2019 застосовувати ціну за 1000м3 11688,06грн з ПДВ (газ природний та транспортування природного газу магістральними трубопроводами); з 01.03.2019 застосовувати ціну за 1000м3 10024,56грн. (газ природний та транспортування природного газу магістральними трубопроводами).

Договір з Додатками та Додатковими угодами до нього підписані представниками обох сторін та скріплені їхніми печатками.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, позивачем було передано відповідачу природний газ в наступних обсягах: в січні 2019 3,309тис.куб.м. згідно акту від 01.02.2019; в лютому 2019 2,75тис.куб.м. згідно акту від 01.03.2019; в березні 2019 року 0,985тис.куб.м. згідно акту від 01.04.2019.

Матеріали справи містять докази направлення позивачем відповідачу вимог-рахунків №03/859 від 18.04.2019 та №03/1195 від 12.06.2019 про сплату вартості природного газу за грудень-березень 2019, 3% річних, пені та інфляційних нарахувань.

Позивач також звертався до відповідача з претензією №03/1445 від 16.07.2019, у якій просив виконати зобов`язання за Договором №202П від 19.02.2018 на постачання природного газу за грудень 2018 березень 2019 належним чином та перерахувати на рахунок позивача вартість природного газу в сумі основного боргу 889930,05грн, 14361,31грн. - пені, 11790,41грн 3% річних, 2255,83грн. - інфляційних втрат (всього 110'337,60грн.).

У матеріалах справа наявна відповідь №01-02/563 від 07.08.2019 на претензію, у якій відповідачем зазначено, що одержана претензія не підлягає задоволенню, зокрема з тих підстав, що у 2019 році з позивачем договір на постачання природного газу не укладався.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором №202П від 19.02.2018 на постачання природного газу в частині оплати послуг за періоди січень 2019, лютий 2019, березень 2019, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно з п. 2 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

На виконання умов договору №202П від 19.02.2018 позивачем здійснено поставку природного газу за період з січня по березень 2019 року, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу: від 01.02.2019 про поставку в січні 2019 - 3,309тис.куб.м.; від 01.03.2019 про поставку у лютому 2019 2,75тис.куб.м.; від 01.04.2019 про поставку в березні 2019 року 0,985тис.куб.м.

Під час розгляду справи відповідач підтвердив факт отримання газу у вказаному обсязі у спірний період.

Так, вказані акти підписані представниками сторін без зауважень та заперечень, скріплені печатками підприємств, містять посилання у якості підстав їх складання на договір №202П від 19.02.2018.

Поряд з цим, як вже зазначалося, сторони у п.10.1 договору №202П від 19.02.2018 дійшли згоди, що договір вступає в силу з 01.01.2018 і діє до 31.12.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків за надані послуги до повного їх виконання. Термін дії цього договору може бути подовжений за письмовою згодою Сторін. При цьому сторони погоджують планові обсяги постачання (Додаток 2) на термін подовження дії Договору.

Постачання природного газу без оформлення договору не допускається, доказів існування між сторонами будь-яких інших договірних відносин з постачання природного газу, крім визначених договором №202П від 19.02.2018, матеріали справи не містять.

За приписами ч.3 ст.670 Цивільного кодексу України якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

Статтею 688 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Підписання уповноваженими представниками сторін спірних актів з посиланням у якості підстав їх складання на договір №202П від 19.02.2018 без будь-яких заперечень, скріплення їх печатками підприємств розцінюється судом як письмова згода сторін на продовження дії вказаного договору відповідно до п.10.1. Договору.

Крім того, продовження договірних відносин між сторонами підтверджується укладеними між ними Додатковими угодами від 01.02.2019 та від 01.03.2019 до Договору №202П від 19.02.2018 про внесення змін до договору в частині ціни природного газу.

За таких обставин, з урахуванням вищенаведеного, суд розцінює конклюдентні дії сторін у зобов`язаннях поставки природного газу за січень, лютий та березень 2019 року як такі, що свідчать про продовження дії договору №202П від 19.02.2018, а акти приймання-передачі природного газу за спірний період як належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України, що підтверджують фактичне існування між сторонами правовідносин з поставки/споживання газу саме за договором №202П від 19.02.2018.

Господарський суд при розгляді спору приймає до уваги відсутність у матеріалах справи доказів стосовно наявності у відповідача, як споживача за договором, будь-яких заперечень та претензій щодо неналежного виконання постачальником прийнятих за договором зобов`язань з постачання природного газу, зокрема, щодо кількості газу.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до п.5. ст.36 Закону України Про публічні закупівлі дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку позовних вимог в частині суми основного боргу, вартість послуг з постачання газу у січні 2019 розрахована позивачем виходячи з ціни за 1000куб.м 12062,16грн, у лютому 2019 розрахована виходячи з ціни за 1000куб.м 11688,06грн, у березні 2019 розрахована виходячи з ціни за 1000куб.м 10024,56грн.

За умовами п.4.3. Договору, постачальник зобов`язався розміщувати інформацію про ціну газу на своєму офіційному веб-сайті http://oblgaz.donetsk.ua.

Як вже зазначалося, сторони у п.4.4. Договору дійшли згоди, що ціна газу, розрахована відповідно до п.4.3. Договору, є обов`язковою для сторін, з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість постачання газу буде застосовуватись сторонами, при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ, згідно з умовами Договору.

Відповідно до п.10.2. Договору усі зміни та доповнення до Договору, оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами таскріплюються печатками обох сторін.

Згідно із розрахунку позивача, ним застосовано ціну поставленого газу відповідно до інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті http://oblgaz.donetsk.ua, що узгоджується з приписами п.4.3. Договору, ціна також є погодженою сторонами у Додаткових угодах від 01.02.2019 та від 01.03.2019 до Договору. Так, позивачем нараховано 81930,05грн, що складається із наступних сум:

- за січень 2019 - 39913,69грн (3,309тис.куб.м. х тариф 12062,16грн);

- за лютий 2019 - 32142,17грн (2,750тис.куб.м. х тариф 11688,06грн);

- за березень 2019- 9874,19грн (0,985тис.куб.м. х тариф 10024,56грн).

Судом перевірено інформацію, розміщену на офіційному веб-сайті http://oblgaz.donetsk.ua, та встановлено відповідність застосованих позивачем тарифів.

Судом також встановлено, що нова вартість за 1000м3 природного газу не перевищує 20 відсотків суми вартості, визначеної в п. 4.2 Договору, що відповідає п.5. ст.36 Закону України Про публічні закупівлі.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалося, за умовами п.4.6. Договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

За приписами ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відтак, зобов`язання з оплати газу, мали бути виконані наступним чином:

- зобов`язання з оплати отриманого у січні 2019 природного газу мали бути виконані до 10.02.2019, а з 11.02.2019 почалося прострочення виконання зобов`язання;

- зобов`язання з оплати отриманого у лютому 2019 природного газу мали бути виконані до 10.03.2019, а з 11.03.2019 почалося прострочення виконання зобов`язання;

- зобов`язання з оплати отриманого у березні 2019 природного газу мали бути виконані до 10.04.2019, а з 11.04.2019 почалося прострочення виконання зобов`язання

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази погашення заявленої суми боргу 81930,05грн суду не представлені, в результаті чого господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог про стягнення вказаної заборгованості за договором №202П від 19.02.2018, а отже і про їх задоволення.

Крім того, матеріали справи містять Акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.04.2019, підписаний сторонами та скріплений печатками. Як вбачається зі змісту вказаного акту, у бухгалтерському обліку структурного підрозділу Станція швидкої медичної допомоги міста Костянтинівки обліковується заборгованість перед позивачем за спірний період у розмірі, який нарахований позивачем та заявлений до стягнення.

Враховуючи, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підпис уповноваженого на його підписання з боку Станції швидкої медичної допомоги міста Костянтинівки головного лікаря, акт звірки вважається доказом у справі в підтвердження наявності заборгованості.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 916/1727/17 підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Враховуючи вищенаведені висновки суду, викладені у відзиві №01-02/984 від 23.12.2019 на позовну заяву заперечення відповідача не приймаються судом до уваги.

Посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач також просить суд стягнути з відповідача 14361,31грн пені, 11790,41грн 3% річних, 2255,83грн інфляційних втрат

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Пунктом п.6.3.2. Договору встановлено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до наданого суду розрахунку, заявлена до стягнення пеня у розмірі 14 361,31грн, нарахована позивачем наступним чином:

- на суму заборгованості 39913,69грн за січень 2019 нараховано 6983,24грн за період з 11.02.2019-10.08.2019;

- на суму заборгованості 32142,17грн за лютий 2019 нараховано 5664,05грн за період з 11.03.2019-10.09.2019;

- на суму заборгованості 9874,19грн за березень 2019 нараховано 1714,02грн за період з 11.04.2019-10.10.2019.

Дослідивши представлений позивачем розрахунок вказаних вимог, суд дійшов висновків, що позивачем застосована подвійна облікова ставка НБУ, що не суперечить положенням пункту 6.3.2. Договору.

Проте судом встановлено, що позивачем допущені арифметичні помилки під час нарахування пені на заборгованість за лютий 2019 та березень 2019.

З урахуванням викладеного, здійснивши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" власний розрахунок пені в межах обраних позивачем періодів нарахування, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягає пеня у загальному розмірі 14 347,45грн, нарахована наступним чином:

- на суму заборгованості 39913,69грн за січень 2019 - 6983,24грн за період з 11.02.2019-10.08.2019;

- на суму заборгованості 32142,17грн за лютий 2019 - 5659,65грн за період з 11.03.2019-10.09.2019;

- на суму заборгованості 9874,19грн за березень 2019 - 1704,56грн за період з 11.04.2019-10.10.2019.

У зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні пені у розмірі 13,86грн.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення 11790,41грн 3% річних та 2255,83грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у ст.625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до п.6.3.2. Договору прострочення оплати за отриманий природний газ понад 60 календарних днів (у випадках недоплати вартості постачання газу за розрахунковий період. Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим) також дає право Постачальнику стягнути із Споживача двадцять п`ять процентів річних згідно ст.625 Цивільного кодексу України. Нарахування зазначених в даному пункті процентів розпочнеться з першого дня прострочення платежу до повного виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, заявлені до стягнення відсотки річних нараховані позивачем наступним чином:

- на суму заборгованості 39913,69грн за січень 2019 - 196,84грн за період з 11.02.2019-11.04.2019 із застосуванням 3% річних; 6041,73грн за період з 12.04.2019-19.11.2019 із застосуванням 25% річних;

- на суму заборгованості 32142,17грн за лютий 2019 - 158,51грн за період з 11.03.2019-09.05.2019 із застосуванням 3% річних; 4248,93грн за період з 10.05.2019-19.11.2019 із застосуванням 25% річних;

- на суму заборгованості 9874,19грн за березень 2019 - 48,69грн за період з 11.04.2019-09.06.2019 із застосуванням 3% річних; 1095,71грн за період з 10.06.2019-19.11.2019 із застосуванням 25% річних.

Перевіривши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" розрахунок річних, суд встановив, що нарахований до стягнення розмір річних за січень 2019, лютий 2019 та березень 2019 не перевищує розмір, який може бути нарахований за обрані позивачем періоди, внаслідок чого вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Вказаної позиції дотримується Верховний суд у постанові від 24 квітня 2019 року по справі №910/5625/18.

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Кількість місячних індексів інфляційної індексації визначається кількістю цілих місяців, впродовж яких існувала непогашена відповідна сума грошового зобов`язання. Суд наголошує на принциповості врахування індексів виключно за цілі місяця існування прострочення певної суми, оскільки зі змісту п.6 Методики, затвердженої Наказом Державного комітету статистки №265 від 27.07.2007р. випливає, що мінімальний період застосування індексу є саме повний місяць, за який він розрахований, оскільки відсутні будь-які підстави стверджувати про знецінення коштів на відповідній коефіцієнт індексу за частину такого місяця. Означений висновок узгоджується із правовою позицією з цього приводу, сформульованою Верховним Судом у постанові №910/9938/17 від 10.10.2018р.

Позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 2255,83грн, які нараховані наступним чином:

- у розмірі 1248,01грн на заборгованість 39913,69грн із застосуванням індексів інфляції за лютий 2019 жовтень 2019;

- у розмірі 840,11грн на заборгованість 32142,17грн із застосуванням індексів інфляції за березень 2019 жовтень 2019;

- у розмірі 167,71грн на заборгованість 9874,19грн із застосуванням індексів інфляції за квітень 2019 жовтень 2019.

Судом встановлено, що позивачем невірно здійснено нарахування інфляційних за періоди прострочення виконання, які не дорівнюють повному календарному місяцю, а саме:

- на заборгованість за поставлений у січні 2019 природний газ позивачем неправомірно застосований індекс інфляції за лютий 2019, в той час як заборгованість за Договором за вказаний період виникла лише з 10.02.2019, а індекс інфляції є помісячною величиною та не може бути застосований до періодів існування заборгованості, які є меншими за місяць;

- на заборгованість за поставлений у лютому 2019 природний газ позивачем неправомірно застосований індекс інфляції за березень 2019, в той час як заборгованість за Договором за вказаний період виникла лише з 10.03.2019, а індекс інфляції є помісячною величиною та не може бути застосований до періодів існування заборгованості, які є меншими за місяць;

- на заборгованість за поставлений у березні 2019 природний газ позивачем неправомірно застосований індекс інфляції за квітень 2019, в той час як заборгованість за Договором за вказаний період виникла лише з 10.04.2019, а індекс інфляції є помісячною величиною та не може бути застосований до періодів існування заборгованості, які є меншими за місяць;

Таким чином, правомірним є нарахування інфляційних на заборгованість за отриманий в січні 2019 природний газ, починаючи з березня 2019; на заборгованість за отриманий в лютому 2019 природний газ, починаючи з квітня 2019; на заборгованість за отриманий в березні 2019 природний газ, починаючи з травня 2019.

Враховуючи викладене, здійснивши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" власний розрахунок інфляційних, судом встановлено, що обґрунтованими та належними до стягнення є інфляційні у загальному розмірі 1657,46грн, що нараховані наступним чином:

- у розмірі 1043,25грн на заборгованість 39913,69грн із застосуванням індексів інфляції за березень 2019 жовтень 2019;

- у розмірі 545,92грн на заборгованість 32142,17грн із застосуванням індексів інфляції за квітень 2019 жовтень 2019;

- у розмірі 68,29грн на заборгованість 9874,19грн із застосуванням індексів інфляції за травень 2019 жовтень 2019.

У зв`язку з чим суд відмовляє в стягнені інфляційних у розмірі 598,37грн.

Відповідачем у відзиві на позов зазначено, що орієнтовний розрахунок витрат, які відповідач може понести у зв`язку з розглядом справи: витрати на відрядження представника 60грн. х 2=120, витрати на проїзд до місцезнаходження суду з м. Краматорська та у зворотньому напрямку 1000грн., разом 1120грн.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: на професійну допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з цим, у подальшому відповідач не звертався до суду з клопотанням відшкодувати фактично понесені ним судові витрати із визначенням їх розміру. Доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи матеріали справи не містять, суду не заявлялось і про те, що відповідач має намір подати ці докази.

Так, суду не було надано належні фінансові документи у підтвердження витрат на проїзд до місцезнаходження суду, не представлений наказ про відрядження представника, який був присутній у судовому засіданні 14.01.2020.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідача.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються у даному разі на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 12, 46, 73, 74-79, 86, 91, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ Донецької області, до Комунального некомерційного підприємства Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф в особі відокремленого структурного підрозділу Станція швидкої медичної допомоги міста Костянтинівки про стягнення 81 930,05грн суми боргу, 14 361,31грн пені, 11 790,41грн 3% річних, 2 255,83грн. інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф (84331, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Остапа Вишні, буд.24; ) в особі відокремленого структурного підрозділу Станція швидкої медичної допомоги міста Костянтинівки (85114, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Білоусова, буд.2б; код ЄДРПОУ ВП: 38653788) на користь Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, 1; ) в особі відокремленого структурного підрозділу Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації (85114, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Ємельянова, буд.76; ) заборгованість у розмірі 81930,05грн, пеню у розмірі 14347,45грн, 3% річних у розмірі 11'790,41грн, інфляційні втрати у розмірі 1'657,46грн.; судовий збір у розмірі 1910грн. 34коп.

В частині стягнення 13,86грн пені, 598,37грн інфляційних втрат - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати накази у встановленому порядку.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

У судовому засіданні 02.03.2020 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.03.2020.

Суддя Ю.В. Макарова