ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року Справа № 915/2363/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

представник позивача в судове засідання не з`явився,

представник відповідача в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Колективного підприємства Миколаївліфт, 54030, м.Миколаїв, вул.Адм.Макарова, 7

до відповідача: Житлово комунального підприємства Миколаївської міської ради Бриз, 54029, м.Миколаїв, вул.Правди, 6а

про: стягнення 336 855,10 грн.

Колективне підприємство Миколаївліфт звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №464 від 03.12.2019 в якій просить суд стягнути з Житлово комунального підприємства Миколаївської міської ради Бриз заборгованості у розмірі 336 855,10 грн. за технічне обслуговування ліфтів за Договором підряду №214 від 02.01.2014.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору підряду на технічне обслуговування ліфтів (при розрахунках з квартиронаймачами) №214 від 02.01.2014 в частині своєчасної оплати.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №915/2363/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23 грудня 2019 року.

У підготовчому засіданні 23.12.2019 суд відклав підготовче засідання на 04 лютого 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №915/2363/19 до судового розгляду по суті на 02 березня 2020 року.

28 лютого 2020 року позивач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав клопотання в якому позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд здійснювати розгляд справи по суті за відсутності представника позивача.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання 02.03.2020 не забезпечив, відзив по суті позовної заяви до суду не надав, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №543.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника позивача та представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне

02 січня 2014 року між Колективним підприємством МИКОЛАЇВЛІФТ (далі позивач, підрядник) та Житлово комунальним підприємством Миколаївської міської ради Бриз (далі відповідач, Замовник) було укладено договір №214 на технічне обслуговування ліфтів (при розрахунках з квартиронаймачами) (далі Договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе організацію та виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів на об`єктах замовника згідно Реєстру №1, Реєстру №2, Реєстру №3. Повне технічне обслуговування включає регламент роботи (РР), місячний ремонт (МР), квартальний ремонт (КР) (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди від 01.03.2017) вартість обслуговування ліфтів з 01.03.2017 становить:

- 0,56 грн. за 1 квадратний метр загальної площі будинків при умові

відсутності диспетчерського контролю з урахування ПДВ;

- 0,65 грн. за 1 квадратний метр загальної площі будинків при умові

наявності диспетчерського контролю з урахуванням ПДВ.

Пунктом 2.4 Договору визначено, що у разі відмови окремих квартиронаймачів від оплати замовник бере на себе обов`язок нараховувати їм вартість технічного обслуговування в квартирній платі. При наявності пільг та субсидій, які призначені згідно діючого законодавства, замовник зобов`язується сплачувати підряднику відповідну частку коштів для покриття витрат на ТО ліфтів. Перелік квартиронаймачів, що відмовились від оплати безпосередньо КП «Миколаївліфт», надається замовнику кожного місяця для нарахування квартирної плати.

У відповідності до п. 5.1 Договору оплата за виконані роботи по даному договору, здійснюється, на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 475 від 25.04.2003 року, та раніше укладених договорів з квартиронаймачами багатоповерхових будинків, які належать до комунальної власності міста.

Згідно п.5.2 Договору, перерахування коштів квартиронаймачами на розрахунковий рахунок КП Миколаївліфт здійснюється самостійно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Пунктом 5.5 Договору визначено, що в разі не сплати підряднику окремими квартиронаймачами за виконані роботи, останні виключаються с дії даного договору, а заборгованість, яка виникла внаслідок не сплати відноситься до замовника.

Відповідно до абз.3 п. 6.4 Договору, у будь-якому разі сторона договору, яка прийняла виконання, зобов`язана виконати свої обов`язки (виконати роботи, оплатити вартість робіт) відповідно до обсягу прийнятого виконання.

Згідно п.8.1 Договору, договір діє з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року. Якщо за два місяця до закінчення терміну дії Договору ні одна із сторін не заявить про припинення його дії, то Договір вважається продовженим ще на один рік (п.8.2 Договору).

У відповідності до п.8.3 Договору, одностороння відмова від повного або часткового виконання умов Договору не допускається.

Відповідно до абз.1 п.8.4 Договору, зміни, доповнення або розірвання Договору допускається тільки за взаємною згодою сторін, шляхом підписання відповідної двосторонньої угоди.

Позивач у позовній заяві зазначає, що сторони продовжують співпрацювати у рамках вказаного Договору протягом 2015-2017 років, в підтвердження чого посилається на щомісячне виконання робіт за Договором з боку позивача та прийняття цих робіт з боку відповідача.

Позивачем на виконання умов Договору у період з січня 2017 року по липень 2017 року, здійснено технічне обслуговування ліфтів на загальну суму 417 276,63 грн., що підтверджується актами прийому виконаних робіт в яких підставою, зокрема, зазначено саме Договір №214, а саме:

- акт за січень 2017 року на суму 42 344,63 грн. з ПДВ по Договору №214

(а.с.23);

- акт за лютий 2017 року на суму 42 828,60 грн. з ПДВ по Договору №214

(а.с.24);

- акт за березень 2017 року на суму 66 452,89 грн. з ПДВ по Договору №214

(а.с.25);

- акт за квітень 2017 року на суму 65 899,56 грн. з ПДВ по Договору №214

(а.с.26);

- акт за травень 2017 року на суму 66 123,39 грн. з ПДВ по Договору №214

(а.с.27);

- акт за червень 2017 року на суму 66 487,71 грн. з ПДВ по Договору №214

(а.с.28);

- акт за липень 2017 року на суму 67 139,85 грн. з ПДВ по Договору №214

(а.с.29), які підписані сторонами без зауважень та містять печатки підприємств.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач виконані роботи оплатив

частково в сумі 80 421,53 грн. в підтвердження чого надає виписку по рахунку (а.с.30,31).

Позивач у позовній заяві зазначає, що оплата виконаних робіт за Договором проводилась відповідачем з незрозумілим зазначенням призначення платежів. Для впорядкування цих платежів та остаточного розрахунку заборгованості за Договором, КП «Миколаївліфт» запропонувало відповідачу листом № 73 від 25.02.2019 (а.с.32), який отриманий відповідачем 25.02.2019, для погодження та підписання акт звірки та інформацію щодо часткової сплати технічного обслуговування ліфтів за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, визначену позивачем шляхом співставлення оплат за періоди, вказані у банківських документах на оплату. Одночасно Відповідача було попереджено, що у випадку не надання відповідних погоджень або обґрунтованих зауважень протягом двадцяти днів з моменту отримання цього листа, інформація буде вважатись погодженою сторонами.

Оскільки відповідних погоджень та обґрунтованих зауважень на адресу КП «Миколаївліфт» не надійшло, крім листа № 281 від 25.03.2019, тому позивач вважає періоди оплати та суми платежів за Договором погодженими між сторонами. До того ж, між сторонами підписаний акт звіряння розрахунків станом на 31.03.2019 року без зауважень з боку ЖКП ММР «Бриз».

З метою врегулювання спору у досудовому порядку, на адресу відповідача була направлена претензія № 363 від 16.09.2019 щодо сплати заборгованості за Договором (а.с.36,37).

Зазначена претензія отримана представником відповідача 23.09.2019, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 393 (а.с.38), однак залишена без відповіді.

Таким чином, Відповідач не виконав прийняті на себе за Договором зобов`язання, у результаті чого загальна сума заборгованості за виконані позивачем роботи за період січень-липень 2017 складає 336 855,10 грн. (417 276,63 грн. 80 421,53 грн.), яка на момент звернення до суду не погашена та яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ст.629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.ст. 837, 854 Цивільного Кодексу України, за договором підряду підрядник зобов`язується на свій ризик виконати роботу за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу після її здачі замовнику. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 336 855,10 грн. є обґрунтованими відповідно до Договору і підлягають задоволенню.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач жодних доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог до суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують наявність вказаної у позові заборгованості, а відтак і обґрунтованість позовних вимог.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того що, згідно ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 238, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Житлово комунального підприємства Миколаївської міської ради Бриз (54029, м.Миколаїв, вул.Правди, 6а, ) на користь Колективного підприємства Миколаївліфт (54030, м.Миколаїв, вул.Адм.Макарова, 7, ) заборгованість за технічне обслуговування ліфтів за Договором підряду №214 від 02.01.2014 у розмірі 336 855,10 грн. та 5 052,83 грн. судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 04.03.2020.

Суддя Н.О. Семенчук