ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" березня 2020 р.Справа № 403з-20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви(вх.№403 від 04.03.2020) у справі

за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до Акціонерне товариство "Харківобленерго", м. Харків (61037, м.Харків, вул.Плеханівська, б.149,
про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

04.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви (вх.№403 від 04.03.2020), в якій останній просить: заборонити Акціонерному товариству «Харківобленерго» в особі наглядової ради Акціонерного товариства «Харківобленерго» та/або будь-яких його органів управління (крім загальних зборів акціонерів), а також будь-яким особам (у тому числі органам державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовим та службовим особам та/або представникам), що входять до складу наглядової ради та/або інших органів управління Акціонерного товариства «Харківобленерго» та/або мають відповідно до статуту Акціонерного товариства «Харківобленерго» та/або приписів законодавства України вплив на прийняття рішень його органами управління чи рішень стосовно звільнення або призначення членів органів управління Акціонерного товариства «Харківобленерго», приймати будь-які рішення та/або вчинювати будь-які дії, спрямовані на звільнення, припинення повноважень, відсторонення від виконання повноважень, обмеження повноважень членів дирекції Акціонерного товариства «Харківобленерго», у тому числі генерального директора ОСОБА_2 , а також приймати будь-які рішення та/або вчинювати будь-які дії, спрямовані на призначення членів дирекції та/або генерального директора Акціонерного товариства «Харківобленерго» та/або осіб, які мають право діяти від імені Акціонерного товариства «Харківобленерго» без довіреності.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки у такому випадку до завершення судового розгляду чергова зміна керівництва Акціонерного товариства «Харківобленерго» спричинить негативні наслідки для заявника, оскільки через подальші неуникні судові спори така новопризначена особа також не зможе повноцінно відновити своє право, яке існувало до його порушення.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову (вх.№403 від 04.03.2020) до подання позовної заяви, виходить з наступного.

Відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п. 1 - 9 цієї частини (ст. 137 ГПК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Тобто, імперативними приписами ч.1 ст.139 ГПК України визначено обов`язкові вимоги, які ставляться та яким повинна відповідати заява про вжиття заходів забезпечення позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як вказано у п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, зазначення у заяві про забезпечення обґрунтованості такого забезпечення та доведення, що невжиття такого заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення є обов`язковим.

Разом з цим, виходячи з аналізу Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Таким чином, зазначення у заяві про забезпечення позову обґрунтованості такого забезпечення та доведення, що невжиття такого заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення є обов`язковим.

Суд критично оцінює доводи заявника щодо доцільності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вказані доводи жодним чином не підтверджують обставин, що утруднюють чи унеможливлюють виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог та не направлені на забезпечення виконання такого рішення.

Таким чином, заявником не доведено обставин, на які він посилається як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству «Харківобленерго» в особі наглядової ради Акціонерного товариства «Харківобленерго» та/або будь-яких його органів управління (крім загальних зборів акціонерів), а також будь-яким особам (у тому числі органам державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовим та службовим особам та/або представникам), що входять до складу наглядової ради та/або інших органів управління Акціонерного товариства «Харківобленерго» та/або мають відповідно до статуту Акціонерного товариства «Харківобленерго» та/або приписів законодавства України вплив на прийняття рішень його органами управління чи рішень стосовно звільнення або призначення членів органів управління Акціонерного товариства «Харківобленерго», приймати будь-які рішення та/або вчинювати будь-які дії, спрямовані на звільнення, припинення повноважень, відсторонення від виконання повноважень, обмеження повноважень членів дирекції Акціонерного товариства «Харківобленерго», у тому числі генерального директора ОСОБА_2 , а також приймати будь-які рішення та/або вчинювати будь-які дії, спрямовані на призначення членів дирекції та/або генерального директора Акціонерного товариства «Харківобленерго» та/або осіб, які мають право діяти від імені Акціонерного товариства «Харківобленерго» без довіреності.

Окрім того, суд звертає увагу заявника на те, що рішення загальних зборів Акціонерної компанії «Харківобленерго» про звільнення з посади Кирик С.В. було прийнято з 19.04.2017, а з заявою про забезпечення позову останній звернувся тільки 04.03.2020, тобто після спливу майже трьох років.

Згідно ст. 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд приходить до висновку про те, що заява про забезпечення позову (вх.№403 від 04.03.2020), не містить обґрунтованих мотивів та посилань на відповідні докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності невідкладного забезпечення позову. Заявником не підтверджено документально, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, а отже, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення є необґрунтованою та не доведеною, у зв`язку з чим, відмовляє в її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 136, 138, 139, 140, 234, 235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх.№ 403 від 04.03.2020) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в строки та в порядку, передбаченому ст. 254, 255, 256, 257 ГПК України з врахуванням п.17.5 перехідних положень ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 05.03.2020.

Суддя Т.О. Пономаренко