ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2020 р. м. Київ Справа № 911/56/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс»

до фізичної особи-підприємця Кладова Вилодимира Євгеновича

про стягнення 12 239,28грн

Суддя С.І. Чонгова

Представники сторін не викликались

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс» (далі - ТОВ «Автодистриб`юшн Карго Партс») звернулось до господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця Кладова Вилодимира Євгеновича (далі - ФОП Кладова В.Є.) про стягнення 12 239,28грн у т.ч.:

- 9 024,22грн - основна заборгованість;

- 2 275,03грн - сума пені за період з 19.01.2019 по 20.12.2019; 19.10.2019 по 18.12.2019; 01.11.2019 по 20.12.2019; 02.11.2019 по 20.12.2019; 03.11.2019 по 20.12.2019; 19.11.2019 по 20.12.2019; 11.11.2019 по 18.12.2019; 16.12.2019 по 18.12.2019;

- 867,84грн - 12% річних за період з 19.01.2019 по 20.12.2019; 19.10.2019 по 18.12.2019; 01.11.2019 по 20.12.2019; 02.11.2019 по 20.12.2019; 03.11.2019 по 20.12.2019; 19.11.2019 по 20.12.2019; 11.11.2019 по 18.12.2019; 16.12.2019 по 18.12.2019;

- 72,19грн - втрат від інфляцій за період жовтень - грудень 2019 року.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором 13934-29/2018 від 02.10.2018 в частині оплати за поставлений товар.

Відповідач у справі - ФОП Кладов В.Є. у своєму відзиві просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, вказуючи на те, що ним сплачено кошти за поставлений товар у повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідачем разом з відзивом не надано суду жодного доказу, який би беззаперечно доводив відсутність у нього станом на 20.12.2019 заборгованості перед позивачем за поставлений за спірними накладними товар у розмірі 9 024,22грн.

Ухвалою господарського суду від 13.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами у справі без проведення судового засідання. Відповідна ухвала суду була направлена сторонам у справі, яка отримана сторонами, що підтверджується поштовими рекомендованими повідомленнями, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи та докази, суд

ВСТАНОВИВ:

02.10.2018 між ТОВ «Автодистриб`юшн Карго Партс» (постачальник) та ФОП Кладовим В.Є. (покупець) було укладено договір №13934-29/2018 (далі - договір).

За умовами якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця визначені цим договором запчастини, експлуатаційні матеріали, автомобільні шини, тощо (далі - товар), а також надати шиноремонтні послуги (далі - послуги), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і послуги та здійснити їх оплату (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.3 договору поставка товару здійснюється на умовах: EXW (франко завод; назва місця: склад постачальника) (правила «Інкотермс» в редакції 2010 року) товар переходить у власність покупця з моменту передачі товару покупцю на складі постачальника. Доказом передачі товару постачальником у власність покупця є належним чином оформлена товарна (видаткова) накладна. FCA (франко-перевізник) (правила «Інкотермс» в редакції 2010 року) - товар переходить у власність покупця з моменту передачі товару у розпорядження перевізника на складі постачальника. Вибір перевізника здійснюється покупцем на власний розсуд. З моменту передачі товару перевізнику обов`язки постачальника перед покупцем вважаються виконаними в повному обсязі та належним чином, а ризики загибелі, втрати, пошкодження або знищення товару переходить до покупця. Доказами передачі товару перевізнику є належним чином оформлених товарної (видаткової) накладної та товарно-транспортної накладної, що разом засвідчують факт передачі постачальником товару покупцю.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що погодження сторонами кількості, номенклатури, асортименту та ціни товару відбувається за їх взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується у товарних (видаткових) накладних та в рахунках на оплату, що являються невід`ємними складовими даного договору, без складання специфікацій.

Згідно з п.2.6 договору датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін товарної (видаткової) накладної, що засвідчує прийняття товару покупцем від постачальника. При цьому печатка покупця може не використовуватися, якщо факт невикористання печатки в господарській діяльності підтверджений установчими документами покупця.

За домовленістю сторін товар продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту. Кредитним лімітом сторони вважають суму, на яку постачальник може поставити товар на умовах домовленого відтермінування. В залежності від загальної суми щомісячних замовлень покупця, постачальник визначає суму кредитного ліміту (п.3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 та п. 3.4 договору у випадку продажу товару на умовах попередньої оплати постачальник одночасно з підтвердженням замовлення надає покупцю рахунок на оплату. Якщо продаж товару здійснюється на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту, термін такого відстрочення зазначається у товарній (видатковій) накладній. У такому разі товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно на підставі рахунку на оплату, який надається постачальником покупцю разом з товарною (видатковою) накладною. Підписання покупцем або уповноваженої ним особи на прийняття товару товарної (видаткової) накладної є належним підтвердженням факту отримання ним рахунку на оплату.

Оплата товару і надання послуг за цим договором здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальнику. При здійсненні оплати покупець, крім обов`язкових реквізитів, повинен зазначити у документах на оплату номер та дату даного договору, а також номер та дату рахунку-фактури, за який здійснюється вказана оплата (п.3.6 договору).

Згідно з п. 3.7 договору зобов`язання покупця за цим договором щодо оплати поставленого товару та наданих послуг вважається виконаними з моменту зарахування коштів на рахунок постачальника.

У пункті 4.3 договору зазначено, що покупець зобов`язаний прийняти товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з розділом три даного договору.

За порушення грошового зобов`язання за цим договором більше 3-х календарних днів, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу, за весь період такого прострочення (п.5.2договору).

Відповідно до п. 5.3 договору сторони домовилися, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим договором, винна сторона несе відповідальність, встановленої статтею 625 ЦК України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити на користь іншої сторони за договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12 відсотків річних від простроченої суми.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що повернення або обмін товару належної якості проводиться постачальником за зверненням покупця тільки при наявності накладної про проведення товару від покупця із зазначенням номеру і дати видаткової накладної постачальника, за якою був поставлений товар.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018. Якщо протягом 1-го місяця до закінчення терміну дії даного договору жодна зі сторін не заявить про намір змінити його умови або припинити його дію, договір вважається продовженням на 1 календарний рік і так рік за роком (п. 8.2, п.8.4 договору).

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 108 755,88грн, що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи.

Позивач зазначає, що разом з видатковими накладними відповідачу були вручені рахунки на оплату отриманого товару, копії яких містяться в матеріалах справи.

Позивач вказує, що відповідачем було частково оплачено поставлений товар у розмірі 95000,00грн, що підтверджується банківськими виписками ПАТ «Креді Агріколь Банк» від 04.11.2019 №ПД99 на суму 30 000,00грн, від 28.11.2019 №ПД 108 на суму 30 000,00грн, від 19.12.2019 №ПД116 на суму 35 000,00грн. Крім того, відповідачем по накладній від 25.10.2019 №1 було здійснено повернення товару на суму 4 731,66грн.

Таким чином, просить суд стягнути з відповідача заборгованість з оплати за поставлений товар у розмірі 9 024,22грн.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем зобов`язань з оплати за поставлений товар, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення відповідного зобов`язання.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч., ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України на покупця покладено обов`язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідач у своїх запереченнях вказує, що ним було сплачено за поставлений товар у повному обсязі на підтвердження сплати надав до матеріалів справи копії платіжних доручень, а саме: №99 від 04.11.2019 на суму 30 000,00грн; №108 від 28.11.2019 на суму 30 000,00грн №116 від 19.12.2019 на суму 35 000,00грн; №117 від 24.12.2019 на суму 9 030,00грн.

Таким чином, відповідачем сплачено за поставлений товар кошти у розмірі 104 030,00грн. Крім того, як вказує позивач, відповідачем по накладній від 25.10.2019 №1 було здійснено повернення товару на суму 4 731,66грн.

Відповідно до ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Згідно з абз.2 п.4.4.2 постановою Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв`язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду). Якщо позовну заяву було повернуто, перебіг позовної давності переривається з того дня, коли заяву подано до суду з додержанням установленого порядку.

Як вбачається з довідки на поштовому конверті позовна заява подана до поштового відділення 30.12.2019, тобто днем подання позовної заяви до суду є дата 30.12.2019.

Отже, на день подання позовної заяви до суду борг відповідача за поставлений товар відсутній.

Вимоги про стягнення заборгованості у сумі 9 024,22грн за поставлений товар задоволенню не підлягають.

Проте, як витікає з матеріалів справи, а саме підтверджено платіжними дорученнями доданого до матеріалів справи відповідачем було порушено строки оплати.

Останнім строком сплати за відвантажений товар був визначений:

- за видатковою накладною №SI від 09.10.2019 - до 16.10.2019;

- за видатковою накладною №SI від 12.10.2019 - до 26.10.2019;

- за видатковою накладною №SI від 15.10.2019 - до 20.10.2019;

- за видатковою накладною №SI від 15.10.2019 - до 19.10.2019;

- за видатковою накладною №SI від 16.10.2019 - до 30.10.2019;

- за видатковою накладною №SI від 17.10.2019 - до 31.10.2019;

- за видатковою накладною №SI від 17.10.2019 - до 16.11.2019;

- за видатковою накладною №SI від 18.10.2019 - до 01.11.2019;

- за видатковою накладною №SI від 25.10.2019 - до 08.11.2019;

- за видатковою накладною №SI від 29.11.2019 - до 13.12.2019;

Однак, як вбачається з платіжних доручень, копії яких містяться в матеріалах справи, відповідачем здійснено оплату 04.11.2019 на суму 30 000,00грн; 28.11.2019 на суму 30 000,00грн 19.12.2019 на суму 35 000,00грн; 24.12.2019 на суму 9 030,00грн.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 2 275,03грн за період з 19.01.2019 по 20.12.2019; 19.10.2019 по 18.12.2019; 01.11.2019 по 20.12.2019; 02.11.2019 по 20.12.2019; 03.11.2019 по 20.12.2019; 19.11.2019 по 20.12.2019; 11.11.2019 по 18.12.2019; 16.12.2019 по 18.12.2019.

В силу ч.1 ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За порушення грошового зобов`язання за цим договором більше 3-х календарних днів, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу, за весь період такого прострочення (п.5.2договору).

Крім того, статтею 253 ЦК України передбачено перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1, ч.3 та ч.5 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Позивач не врахував, що за видатковою накладною №SI від 12.10.2019 встановлено останній строк сплати 26.10.2019, що припадає на суботу, тобто відповідно до вимог ст. 254 ЦК України, останній строк оплати є 28.10.2019, а прострочення починається з 29.10.2019.

Виходячи з викладеного, за розрахунком суду сума пені, яка підлягає стягненню становить 2068,60грн; вимоги щодо стягнення 206,43грн пені задоволенню не підлягають.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 12% річних у 867,84грн за період з 19.01.2019 по 20.12.2019; 19.10.2019 по 18.12.2019; 01.11.2019 по 20.12.2019; 02.11.2019 по 20.12.2019; 03.11.2019 по 20.12.2019; 19.11.2019 по 20.12.2019; 11.11.2019 по 18.12.2019; 16.12.2019 по 18.12.2019 та втрат від інфляції у розмірі 72,19грн - втрат від інфляцій за період жовтень - грудень 2019 року.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.3 договору сторони домовилися, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим договором, винна сторона несе відповідальність, встановленої статтею 625 ЦК України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити на користь іншої сторони за договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12 відсотків річних від простроченої суми.

За розрахунком суду, з урахуванням вірної дати нарахування за видатковою накладною №SI від 12.10.2019, сума 12% річних, яка підлягає стягненню становить 810,74грн; вимоги щодо стягнення 57,10грн 12% річних задоволенню не підлягають.

Сума інфляційних втрат, яка підлягає задоволенню, за розрахунком суду складає 54,06грн; вимоги щодо задоволення 18,13грн інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 1921,00грн.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Кладова Володимира Євгеновича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс» (02222, м. Київ, вул. Закревського, буд. 16; ідентифікаційний код 37141112) 2068,60грн пені, 810,74грн 12% річних, 54,06грн інфляційних втрат, а також 1921,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 9024,22грн основної заборгованості, 206,43грн пені, 57,10грн 12% річних, 18,13грн інфляційних втрат в задоволенні позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 10.03.2020

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова