ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.03.2020 Справа № 13/5009/337/11

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Проскурякова К.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" про забезпечення виконання судового рішення від 23.03.2011 у справі № 13/5009/337/11 (вх. №19/08-11-20 від 06.02.2020р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" (Новий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал", м. Київ, вул. Казимира Малевича, б. 15 корп. 7, кім. 509)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Столбченко Олени Петрівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 1117314,92 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

06.02.2020 р. за вх. № 19/08-11-20 на адресу Господарського суду Запорізької області від ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" (далі - Стягувач) надійшла заява, в якій заявник з посиланням на приписи ст. ст. 137, 327 ГПК України просить прийняти ухвалу про забезпечення виконання рішення Господарського суду Запорізької області у Справі №13/5009/337/11 від 23.03.2011р., заборонивши Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради та будь-якім органам реєстрації місця проживання у м.Бердянську проводити реєстрацію місця проживання в кімнаті гуртожитку №117 за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить Столбченко Олені Петрівні .

Відповідно до Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.02.2020 р. вказану заяву передано на розгляд судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 10.02.2020 р. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України вказану заяву залишено без руху та надано ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" строк для усунення недоліків терміном 10 днів з дня отримання цієї ухвали шляхом направлення на адреси учасників справи копії заяви за вх. № 19/08-11-20 від 06.02.2020р. з доданими до неї документами, оригінали доказів направлення (фіскальний чек, опис вкладення у цінний лист) надати суду у вказаний вище строк.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" до суду надійшов лист у якому зазначено, що на виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 10.02.2020 р. у справі №13/5009/337/11 направлено на адресу відповідача копію заяви про за вх. № 19/08-11-20 від 06.02.2020р. з доданими до неї документами. До цього листа додано оригінали квитанції від 17.02.2020 р., поштової накладної №306 від 17.02.2020 р. та опис вкладення у цінний лист від 17.02.2020р.

В обґрунтування забезпечення виконання рішення Господарського суду Запорізької області у справі №13/5009/337/11 від 23.03.2011р. заявник посилається на те, що 23.03.2011р. рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.03.2011 р. справа № 13/5009/337/11 вирішено стягнути з фізичної особи-підприємця Столбченко О.П. на користь ТОВ «Український промисловий банк» 1 117 314,92 грн. 27.01.2011 р. ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.01.2011 р. з метою забезпечення позову ТОВ «Український промисловий банк» накладено арешт на майно ФОП Столбченко О.П. на суму 1117314,92 грн. 16.10.2012 р. постановою державного виконавця ВДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження №34688145 за виконанням наказу Господарського суду Запорізької області від 04.04.2011р. у справі №13/5009/337/11 про стягнення заборгованості з ФОП Столбченко О.П. на користь ТОВ «Український промисловий банк». За договором про передавання в управління непроданих активів від 05.09.2013 року № 31-Л право вимоги за Кредитним договором № 50/КВ-08 від 19.06.2008 р. перейшло ТОВ «ІК «ІФГ «Капітал», про що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.03.2014 р. у справі № 13/5009/337/11 замінено сторону у виконавчому провадженні з ТОВ «Український промисловий банк» на ТОВ ІК ІФГ Капітал». Право власності у Столбченко О.П. державним виконавцем виявлено лише одне майно вбудоване приміщення за адресою: АДРЕСА_3 39 площею 43,3 кв.м. 02.04.2014 р. актом опису та арешту арештовано вбудоване приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , 14/39 площею 43,3 кв.м. та передано на відповідальне зберігання Столбченко О.П.

В 2014 р. Столбченко О.П. в порушення ст. 8 Закону України «Про іпотеку» та ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» з метою зменшення вартості вбудованого приміщення реконструювала вбудоване приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , про що Державним реєстратором Мирошниченко Р.Ю., Реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області видано свідоцтво про право власності, серія та номер: 28800613, виданий 30.10.2014 р., а в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис № 7514433 та зареєстровано право власності на об`єкт РПВН 48935. 3 метою неможливості примусового продажу відповідно до довідки від 16.07.2015 р. Столчбенко О.П. в порушення ст. 8 Закону України «Про іпотеку» та ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» зареєструвала в кімнаті №117-119: ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які не є дітьми Столбченко О.П. та заявою від 18.06.2015 р. просила суд заборонити звернення стягнення на кімнати посилаючись на захист прав неповнолітніх дітей.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.11.2018 р. за справою №310/2910/18 залишеним без змін Постановою Запорізького апеляційного суду від 05.06.2019 р. за позовом ТОВ ІК ІФГ «Капітал» визнано недійсним свідоцтво про право власності від 30.10.2014 р.

Заявник зазначає, що до теперішнього часу відповідачем рішення суду не виконано, що встановлено ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.11.2019 р. у справі №310/10296/13-ц.

В своїй заяві від 18.06.2015р. Столбченко О.П. вказувала на реєстрацію та проживання малолітніх осіб в реконструйованій кімнаті в гуртожитку та заперечувала її реалізації, чим перешкоджала виконанню зверненню стягнення на майно та виконанню рішення Господарського суду Запорізької області від 23.03.2011 р. справа № 13/5009/337/11.

Заявнику стало відомо, що представником Столбченко О.П. Богдановим О .Г. діючим на підставі довіреності від 19.07.2019 р., дано об`яву у газеті «Ринг» з телефоном НОМЕР_1 про реєстрацію місця проживання у м . Бердянськ у кімнаті в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

28.01.2020 р. з відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради державним виконавцем ВДВС Бердянського МУЮ Пучагевою А.В. отримано довідку за якою Столбченко О.П. у кімнаті в гуртожитку №117 за адресою: АДРЕСА_5 крім вже зареєстрованих неповнолітніх осіб, зареєстровано ще одну особу ОСОБА_6 , що вказує на перешкоджання боржником виконанню рішення суду.

Також заявник зазначає, що у випадку виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.11.2018 р. у справі №310/2910/18 кімната в гуртожитку буде переоформлена в нежитлове приміщення в якому неможливо буде зареєструвати місце проживання неповнолітніх осіб. Однак, прийняті судами рішення та ухвали, направлені державним виконавцем подання та повідомлення про порушення кримінальних проваджень скоєних Столбченко О.П. , не відновили право позивача на примусове звернення стягнення на майно боржника, та подальша реєстрація у кімнаті в гуртожитку №117 місця проживання інших осіб, ускладнить або зробить неможливим виконання судового рішення, у зв`язку з чим необхідні додаткові заходи забезпечення виконання рішення, а саме: заборонити відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради та будь-якім органам реєстрації місця проживання у м. Бердянську проводити реєстрацію місця проживання в кімнаті гуртожитку №117 за адресою: АДРЕСА_2 .

Розглянувши подану заяву, підстави звернення з нею стягувача, а також наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без задоволення у зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 23.03.2011 р. Господарським судом Запорізької області у справі №13/5009/337/11 задоволено в повному обсязі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" за кредитним договором про стягнення з фізичної особи-підприємця Столбченко Олени Петрівни кредитних коштів, сплаті процентів та неустойки на загальну суму 1 117 314,92 грн.

Викладені вище обставини справи підтверджують факт набрання чинності вказаним рішенням, видачу наказу на його виконання та відкриття відповідного виконавчого провадження.

Протягом тривалого часу, за твердженням стягувача, боржник не виконує судове рішення ані добровільно, ані в межах виконавчого провадження, а також всіляко ухиляється від його виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 327 ГПК України, за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходи, передбачені ст. 137 ГПК України, відповідно якої позов забезпечується, в т.ч.

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 4 статті 137 ГПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 р. № 16 вказано, що заходи до забезпечення позову застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до пункту 3 вказаної постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Як передбачає ч. 4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Таким чином, аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовується судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог. Вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, що предметом спірних правовідносин у справі № 13/5009/337/11 була вимога майнового характеру - стягнення грошових коштів за кредитним договором.

Проте, обраний заявником захід забезпечення виконання судового рішення - заборонити Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради та будь-якім органам реєстрації місця проживання у м. Бердянську проводити реєстрацію місця проживання в кімнаті гуртожитку №117 за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить Столбченко Олені Петрівні , не узгоджується зі змістом правовідносин щодо яких вирішено спір у цій справі, оскільки вказана кімната не стосується предмету позову, відносно неї судом позовні вимоги не розглядались та рішення не приймалось.

Крім того, відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.11.2018 р. у справі №310/2910/18 (2/310/1707/18) позовні вимоги ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФН Капітал» задоволено та визнано недійсним свідоцтво про право власності серія та номер: 28800613, видане 30.10.2014 р. державним реєстратором реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Мирошниченко Р.Ю. на ім`я Столбченко Олени Петрівни (РНОКПП НОМЕР_2 ) про право власності на кімнату гуртожитку АДРЕСА_6 , загальною площею 42 кв.м., житловою - 30,1 кв.м.

Вказане судове рішення складено 29.11.2018 р. та набрало законної сили 05.06.2019 р.

Отже, згідно зазначеного рішення суду Столбченко О.П. не є власником нерухомого майна, а саме кімнати гуртожитку №117 за адресою: АДРЕСА_2 , до якого заявник пропонує заборонити вжити заходи забезпечення виконання судового рішення.

Таким чином, запропоновані заявником заходи забезпечення виконання рішення є також не адекватними та неспівмірними з предметом спору.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 4 ст. 74 ГПК України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тобто, саме особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та подати відповідні докази.

Таким чином, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що запропоновані ним заходи забезпечення позову відповідають заявленим позовним вимогам, тобто відсутні докази наявності причинного зв`язку між цими заходами та предметом позовної вимоги, а отже заява не відповідає встановленим вимогам, змісту інституту забезпечення позову, а тому залишається судом без задоволення.

Посилання заявника на практику Єропейського суду з прав людини та інші обставини не спростовують викладеного.

Усі викладені заявником обставини невиконання боржником рішення суду можуть бути підставою для реагування державного виконавця в порядку вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, в тому числі шляхом звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення особи до кримінальної відповідальності відповідно до закону (ст. 382 КК України).

Згідно з абз. 1 ч. 6, ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Керуючись ст. ст. 137, 140, 235, ч. 6 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" про забезпечення виконання судового рішення від 23.03.2011 у справі №13/5009/337/11 (вх. №19/08-11-20 від 06.02.2020 р.) залишити без задоволення.

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до статті 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Суддя К.В. Проскуряков

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.