СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2020 р. Справа № 922/3459/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Білецька А.М., суддя Радіонова О.О.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

позивача - Комарова О.М., Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю 1809 серія ХВ № 000007 від 27.02.2014; довіреність № 01-50/14597 від 28.12.2019, Бондаренко М.О., довіреність № 01-50/14677 від 28.12.2019, Корякін М.І., довіреність № 01-50/14563 від 28.12.2019,

відповідача - Ужченко Т.В., Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1014 від 22.07.2011; Ордер 1719 серія ХВ № 000036 від 15.08.2019; договір про надання правової допомоги б/н від 15.08.2019,

третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Техбуд-7", м. Харків, (вх. №436 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2019 (повне рішення складено 12.12.2019, суддя Суслова В.В.) у справі № 922/3459/19

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техбуд-7", м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , смт. Пересічна, Харківська область,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2019 року Акціонерне товариство "Харківобленерго" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техбуд-7" про стягнення з відповідача матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 1229512,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що розмір матеріальної шкоди (збитків), завданої Позивачу внаслідок механічного пошкодження двоколової металевої опори № 11 та пошкодженого проводу в прогонах опор №№ 11-12 ПЛ 11О кВ "ТЕЦ-3 - Серп та Молот", внаслідок вищевказаних подій, підтверджується актом оцінки збитків незалежного оцінювача від 29.06.2019 та складає 1 328 512 грн. (один мільйон триста двадцять вісім тисяч п`ятсот дванадцять) грн. 00 коп. Як на правову підставу позову позивач посилався на ст. ст. 22, 1166, 1172, 1187 ЦК України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.12.2019 у справі № 922/3459/19 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техбуд-7" (61046, м. Харків, вул. Єнакіївська, буд. 11, ) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149, ) матеріальну шкоду (збитки) у розмірі 1229512,00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 18442,68 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, тому обов`язок щодо відшкодування позивачу завданої третьою особою (працівником відповідача) шкоди у розмірі 1229512,00 грн. має бути покладений на ТОВ "Техбуд-7".

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2019 у справі № 922/3459/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог скаржник посилається на те, що:

- позивач надав акт оцінки збитків незалежного оцінювача від 29.06.2019, який містить неточності та протиріччя, не відповідає приписам п. 85 Методики оцінки майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891, належного доказу позивач до матеріалів справи не надав;

- акт інвентаризації від 29.06.2019 також не містить конкретних даних, щодо конкретних пошкоджень, їх обсягів, характеру, обґрунтування висновків щодо неможливості ремонту та необхідності заміни пошкодженого майна іншим;

- розрахунки, надані позивачем, також не можуть бути підставою для використання оцінювачем та для визнання судом належним доказом в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2020 року визначено колегію у складі: Гребенюк Н.В. - головуючий суддя (доповідач), судді: Медуниця О.Є., Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 поновлено відповідачу пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2019 у справі № 922/3459/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Техбуд-7", м. Харків, на рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2019 у справі № 922/3459/19. Встановлено учасникам справи строк до 18.02.2020 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншій стороні у справі в порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України. Встановлено учасникам справи строк до 18.02.2020 включно для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги позивача, з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи. Зупинено дію рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2019 у справі № 922/3459/19.

18.02.2020 до Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив від позивача (вх.№ 1597), в якому АТ "Харківобленерго", м. Харків, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 призначено справу № 922/3459/19 до розгляду на "03" березня 2020 р. о 11:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 117.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілусудової справи між суддями від 02.03.2020 визначено колегію у складі: Гребенюк Н.В. - головуючий суддя (доповідач), судді: Радіонова О.О., Білецька А.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.03.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до "10" березня 2020 р. о 09:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 117. Попереджено, що неявка сторін або інших учасників справи, повідомлених належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.03.2020 підтримав вимоги апеляційної скарги, просить оскаржуване рішення суду скасувати та задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.

10.03.2020 до суду відповідачем надані додаткові докази, а саме: висновок фахівця від 05.03.2020 ТОВ «Аргумент-Експерт» стосовно вартості матеріального збитку, внаслідок ДТП та руйнування металевої двоколової опори № 11, яка була встановлена на ПЛ 110 КВ «ТЗЦ-3 - Серп и Молот № 1» та пошкодження проводу в прогонах опор №№ 10-12, який встановлено на ПЛ- 110 КВ «ТЗЦ-3 - Серп и Молот 2, які знаходяться за адресою: м. Харків, проспект Московський, в районі будинку 199; рецензія № 3740/03-20 на «Звіт оцінки збитків, які завдано суб`єкту господарювання акціонерному товариству «Харківобленерго» на дату оцінки 29.06.2019 року, виконаний ТОВ «ПІВНІЧНО-СХІДНА КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА».

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює відповідачу більш сприятливі, аніж позивачу умови в розгляді конкретної справи.

Отже, судовою колегією не приймаються додаткові докази, які датовані після ухвалення у даній справі рішення судом першої інстанції, які фактично на дату винесення оспорюваного рішення не існували, оскільки за приписами ГПК України надання учасником судового процесу нових доказів у справі, які станом на дату винесення судового рішення не існували, не віднесено до підстав для скасування такого судового рішення.

За таких обставин, подані відповідачем документи, які датовані після ухвалення рішення у даній справі, як додаткові докази колегією суддів не приймаються.

Представник позивача в судовому засіданні 10.03.2020 підтримав свою позицію по справі, просить оскаржуване рішення суду залишити без змін та у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити у повному обсязі.

Третя особа не скористалась своїм правом бути присутньою у судовому засіданні, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення ухвал суду по цій справі.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.06.2019 о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_1 (третя особа), керуючи транспортним засобом "Кобальт АС-3258/2", державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харків по просп. Московському, 199, неправильно обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, здійснив виїзд за межі проїзної частини та здійснив наїзд на опору № 11 повітряної лінії електропередач (ПЛ) 110 кВ "ТЕЦ-3 - Серп та Молот", яка належить АТ "Харківобленерго" (інвентарні номери: № 1:00505793/01, № 2:00505794/01).

Внаслідок механічного пошкодження двоколової металевої опори № 11 та пошкодженого проводу в прогонах опор №№ 11-12 ПЛ 11О кВ "ТЕЦ-3 - Серп та Молот", позивачу завдано шкоду у розмірі 1328512,00 грн., що підтверджується актом оцінки збитків незалежного оцінювача від 29.06.2019.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.08.2019 по справі № 643/10920/19, яка набрала законної сили, визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказаною постановою також встановлено, що ОСОБА_1 (третя особа) є працівником відповідача (ТОВ "Техбуд-7").

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно листа Департаменту патрульної поліції в Харківській області від 20.09.2019 № 957/41/14/08-2019, власником транспортного засобу "Кобальт АС-3258/2", державний номерний знак НОМЕР_1 , за участю якого у дорожньо-транспортній пригоді завдано шкоду позивачу, є ТОВ "Техбуд-7".

Розмір матеріальної шкоди (збитків), завданої позивачу внаслідок механічного пошкодження двоколової металевої опори № 11 та пошкодженого проводу в прогонах опор №№ 11-12 ПЛ 110 кВ "ТЕЦ-3 - Серп та Молот", внаслідок вищевказаних подій, підтверджується актом оцінки збитків незалежного оцінювача від 29.06.2019 та складає 1 328 512 грн. (один мільйон триста двадцять вісім тисяч п`ятсот дванадцять) грн. 00 коп.

Вказаний акт складений відповідно до вимог "Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 116 (зі змінами та доповненнями).

Підтвердженням розрахунку акта незалежного оцінювача є документи, копії яких додані до матеріалів справи, а саме:

- Договірна ціна (кошторис) за формою № 9 ДСТУ Б Д.1.1.-1:2013, Додаток С;

- Розрахунок № 1-1 прямих витрат і загальновиробничих витрат до договірної ціни (кошторису);

- Розрахунок № 1-2 загальновиробничих витрат до договірної ціни (кошторису);

- Відомість ресурсів до договірної ціни (до Розрахунку № 1-1);

- Розрахунок № 5 "Кошторисний прибуток" до договірної ціни (кошторису);

- Розрахунок № 6 "Кошти на покриття адміністративних витрат будівельних організацій" до договірної ціни (кошторису).

Враховуючи те, що під час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану транспортним засобом "Кобальт АС- 3258/2", державний номерний знак НОМЕР_1 , було застраховано за полісом № НОМЕР_2 , виданим ПрАТ "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний", позивач платіжним дорученням від 15.10.2019 № 2165 отримав від даної юридичної особи суму страхового відшкодування у розмірі 99 000 грн. (ліміт страхового відшкодування 100 000 грн. з відрахуванням від нього суми франшизи у розмірі 1 000 грн.).

Однак, сума матеріальних збитків у розмірі 1229512,00 грн. залишилась не погашеною.

Позивач вважає, що обов`язок щодо відшкодування позивачу завданої третьою особою (як працівником відповідача) шкоди покладений саме на відповідача, враховуючи положення ст. 1172 ЦК України.

19.09.2019 позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу № 04-50/10265 з пропозицією сплатити кошти протягом 10 днів з моменту її отримання. Проте, як вказує позивач, відповідач відповіді на вимогу не надав та шкоду, завдану його працівником, не сплатив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з такого.

За приписами ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що збитки визначаються як втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, підставою для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків є повний склад правопорушення, як-то: неправомірна (протиправна) діяльність (бездіяльність) учасника господарських відносин; збитки, як результат такої діяльності; причинний зв`язок між неправомірною (протиправною) діяльністю (бездіяльністю) учасника господарських відносин та збитками; вина учасника господарських відносин.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частинами 1 та 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що її було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, тобто не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Колегія суддів зазначає, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди володів транспортним засобом "Кобальт АС-3258/2", державний номерний знак НОМЕР_1 , використання, зберігання або утримання яких створює підвищену небезпеку, та фактично використовував їх у своїй господарській діяльності, а водій ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем та виконував трудові обов`язки, тому саме відповідач, як роботодавець, повинен відшкодувати шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків джерелом підвищеної небезпеки згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Дана правова позиція підтверджується висновками, зробленими у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 908/807/18.

Факт вини ОСОБА_1 у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.08.2019 по справі № 643/10920/19, та самим відповідачем, який під час апеляційного провадження підтвердив вірність встановленого судом першої інстанції факту спричинення шкоди відповідачем позивачу.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що з вини ОСОБА_1 та його протиправної поведінки, сталося ДТП, внаслідок чого позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі 1328512,00 грн.

У зв`язку з тим, що транспортний засіб "Кобальт АС-3258/2", державний номерний знак НОМЕР_1 , було застраховано за полісом № НОМЕР_2 , виданим ПрАТ "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний", позивач отримав від вказаної юридичної особи суму страхового відшкодування у розмірі 99 000 грн.

Однак, з урахуванням виплати страхового відшкодування з боку страховика, невідшкодованою залишилась шкода у розмірі 1229512,00 грн.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги не надання відповідачем доказів на спростування обставин доведених позивачем, ненадання відповідачем свого контрозрахунку розміру понесених позивачем збитків, господарський суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 1229512,00 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи скаржника про неправомірність визначення розміру шкоди у заявленій позивачем сумі та недоведеність позивачем розміру завданих позивачу збитків, колегія суддів вважає помилковими, з огляду на наступне.

Порядок визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначено постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 116.

Згідно з пунктом 2 цього Порядку розмір збитків від знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. У разі визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб`єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, розмір збитків визначається відповідно до Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891.

Визначення розміру збитків здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки. У разі коли державний орган або орган місцевого самоврядування є замовником проведення такої оцінки, виконавець оцінки обирається на конкурсних засадах в порядку, що встановлюється Фондом державного майна України (пункт 104 Методики).

Дата оцінки визначається з урахуванням положень частини 3 статті 225 Господарського кодексу України, відповідно до якої під час визначення розміру збитків враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі коли вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків (пункт 105 Методики).

Незалежна оцінка збитків проводиться із застосуванням оціночних процедур будь-якого з методичних підходів та їх поєднання, які найбільш повно відповідають меті оцінки, з урахуванням вимог статті 22 ЦК України. Обґрунтування застосування методичних підходів та окремих оціночних процедур у процесі оцінки зазначається у звіті про оцінку збитків (пункт 107 Методики).

У разі неможливості фізичного відновлення пошкодженого майна або коли вартість його відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу його складових, які зазнали пошкодження, та знос, що не підлягає усуненню під час ремонту, в сумі не меншій за ринкову вартість такого майна до завдання майнової шкоди, розмір реальних збитків дорівнює ринковій вартості неспеціалізованого майна, визначеній із застосуванням порівняльного та (або) дохідного підходів, або залишковій вартості відтворення (заміщення) спеціалізованого майна, визначеній із застосуванням витратного підходу, виходячи з його стану до розкрадання, нестачі, знищення, псування. За умови повернення пошкодженого майна особі, якій завдано збитків, розмір реальних збитків дорівнює вартості такого майна, визначеній на дату оцінки з урахуванням його стану до розкрадання, нестачі, знищення, псування, зменшеній на вартість пошкодженого майна, визначену з урахуванням його стану після розкрадання, нестачі, знищення, псування (пункт 108 Методики).

Відповідно до Звіту оцінки збитків від 29.06.2019, який складений відповідно до п. 86 Методики оцінки майна № 1891, реальні збитки, завдані позивачеві в результаті пошкодження об`єкта нерухомого майна, становлять 1328512,00 грн з ПДВ.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК).

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 908/410/17.

Відповідач, не погоджуючись з розрахунками заявленої до стягнення суми матеріальної шкоди, не надав ані суду першої інстанції, ані апеляційному господарському суду іншого звіту оцінки майна чи контррозрахунку позовних вимог.

Зважаючи на те, що визначення розміру шкоди, завданої державному підприємству, здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки, зважаючи на вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 116 та Методики, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача з огляду на наявність всіх елементів складу правопорушення, із яким чинне законодавство пов`язує стягнення шкоди (збитків) і правомірність визначення розміру шкоди шляхом проведення незалежної оцінки пошкодженого майна з врахуванням витрат, пов`язаних із її проведенням.

Колегія суддів бере до уваги також те, що розрахунки позивача проведені не лише з залишкової вартості опори ПЛ. У даних розрахунках є всі пов`язані з відновленням порушеного права витрати. Це і витрати на залучення спеціальної техніки, і на використані матеріали при виконанні робіт, і витрати на оплату праці та всі інші пов`язані з відновленням. При цьому пошкодженим об`єктом є не опора, а повітряна лінія електропередач (опора № 11 є лише її складовою).

У 2017 році, згідно з договором підряду від 23.11.2016 № М 9192, укладеним з ТОВ "ЄВРОЕНЕРГОХОЛДІНГ", були виконані роботи щодо посилення металевих опор ПЛ ПО кВ "ТЕЦ-3 - Серп і Молот" № 1, № 2 шляхом відновлення зварних з`єднань (швів) опор та заміни болтових з`єднань елементів конструкцій опор, у тому числі і опори № 11. Після виконання зазначених робіт робочий ресурс опори значно підвищився.

Тобто, на момент завдання відповідачем шкоди (збитків) зазначена ділянка повітряної лінії знаходилась у відновленому технічному стані, який і був зазначений (10 відсотків зносу).

Відновлення ділянки повітряної лінії здійснювалося позивачем саме існуючої на момент ДТП, а не тієї, що була в подальшому збудована позивачем за рахунок інвестиційної програми. При цьому, відповідно до п. 7.4.3 "Кодексу систем розподілу", затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), від 14.03.2018 № 310, тривалість перерви електропостачання не повинна перевищувати 24 години, а для більш високих класів напруги - ще менше. Тобто відновлення повинно було здійснене невідкладно, не зважаючи на графік запланованих робіт.

За інвестиційною ж програмою було проведено реконструкцію та модернізацію повітряної лінії за новим погодженим проектом, а не роботи з відновлення пошкодженого відповідачем майна. Тобто за дані кошти була поставлена зовсім інша, нова, повітряна лінія електропередач згідно з діючим на цей час (модернізації) вимогами, виходячи з існуючих механічних навантажень від тяжіння проводів та грозозахисного тросу, а також вітрових навантажень та навантажень під час ожеледі, та встановлений існуючий на цей час тип опор - УСІ 10-6.

У той час, як повітряна лінія електропередач, що пошкоджена відповідачем, відповідала проекту Українського державного проектного інституту "Тяжпром- електропроект" 1980 року, яку було реконструйовано з ПЛ 35 кВ "ТЕЦ-3 - ПС № 7 (Серп і Молот) " на ПЛ ПО кВ. При цьому, тип анкерної опори, яка була встановлена ще у 1980 році та пошкоджена працівником відповідача ("ДАМТ"), на цей час не виготовляється та чинними державними будівельними нормами не передбачена, а тому була при відновленні ПЛ замінена на аналогічну з технічної точки зору, яка в той же час фактично є відмінною від попередньої (інший конструктив, габарити, фундамент тощо). Подальше будівництво позивачем нової модернізованої ПЛ за рахунок коштів з інвестиційної програми ніяким чином не звільняє останнього відшкодувати завдану матеріальну шкоду (збитки).

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2019 у справі № 922/3459/19 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Техбуд-7", м. Харків, на рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2019 у справі № 922/3459/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2019 у справі № 922/3459/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.03.2020.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя А.М. Білецька

Суддя О.О. Радіонова